
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af Det Europæiske Råds møde (Bruxelles, den 25.-26. marts 2004) - opfølgning af regeringskonferencen. 
Roche,
    Hr. formand, jeg er meget glad for at tale til Dem i dag i forbindelse med forberedelserne af Det Europæiske Råds møde og opfølgningen af regeringskonferencen.
Som De vil vide fra vores detaljerede drøftelser af Lissabon-strategien i sidste mødeperiode, er det irske formandskab fast besluttet på, at det, man især skal fokusere på ved forårets møde i Det Europæiske Råd, som det blev formuleret i Lissabon og Göteborg, skal være opfølgning af Lissabon-strategien med stærk understregning af dens gennemførelse og af behovet for at udpege bestemte områder, som skal gøres til genstand for en samlet aktion fra Unionens side. De fremtidige finansielle overslag og aktuelle spørgsmål vedrørende den internationale dagsorden vil man også tage fat på.
Formandskabet har konsekvent gentaget nødvendigheden af, at Det Europæiske Råd ved sit forårsmøde sender et stærkt signal om den fortsatte vigtighed af Lissabon-strategien, når det handler om at skabe en ramme om parallelle fremskridt vedrørende økonomisk, social og miljømæssig fornyelse overalt i Unionen. Da jeg talte til Parlamentet i sidste måned, skitserede jeg de spørgsmål, vi agter at fokusere på ved mødet i Det Europæiske Råd den 25. og 26. marts.
Det glæder mig, at medlemsstaterne deler vores overbevisning om, at dagsordenen for dette møde fortsat skal være fokuseret, og at de har givet bred støtte til vores holdning om at koncentrere os om et begrænset antal afgørende spørgsmål. Ligeledes har medlemsstaterne også tilsluttet sig den opfattelse, at de allervigtigste mål for Rådet skal være bæredygtig vækst og beskæftigelse, sådan som vi påpegede i første udkast til den kommenterede dagsorden udsendt den 17. februar.
Kommissionens meddelelse om de finansielle overslag - "Building Our Common Future" - blev søsat her den 10. februar af kommissionsformand Prodi. Formandskabets holdning, som medlemsstaterne har tilsluttet sig, er, at selv om man ikke venter nogen drøftelse af sagen, bør Det Europæiske Råd her i foråret vedtage konklusioner om den procedure, der skal følges ved behandlingen af sagen i de kommende måneder.
 vil forelægge det irske formandskabs beretning om, hvordan sagerne står ved regeringskonferencen. Formålet er, at dette skal drøftes af stats- og regeringsoverhovederne under middagen første aften. Det er formandskabets hensigt at invitere repræsentanter for observatørerne ved regeringskonferencen, herunder formanden for Europa-Parlamentet, til at komme til stede. På basis af vores beretning og i forlængelse af drøftelserne ved middagen vil det så være op til Det Europæiske Råd at beslutte, hvordan man bedst kan komme videre, og i særdeleshed om tiden er moden til, at man atter indkalder regeringskonferencen.
Jeg håber, De vil forstå, at det ikke er passende for mig på nuværende tidspunkt at gå i detaljer med, hvad denne beretning vil indeholde. Vi har stadig ikke endeligt draget konklusionerne af vores analyse af situationen. Der finder høringer og kontakter sted. skylder sine kolleger at forelægge sagerne for dem på en meget direkte måde. Men jeg vil gerne fremsætte følgende bemærkninger:
I overensstemmelse med vores mandat fra Bruxelles i december har det irske formandskab rådført sig med et stort antal deltagere i regeringskonferencen, herunder Europa-Parlamentet. har talt med alle andre medlemmer af Det Europæiske Råd. Der har også fundet intensive og detaljerede drøftelser sted på minister- og tjenestemandsplan. Forskellige parter er blevet enige med os på en ærlig, positiv og konstruktiv måde. Som følge deraf har vi en dybere forståelse for, hvad der optager alle berørte parter. Vi har også større forståelse for, hvor der kunne være mulighed for et kompromis, og for mulige aftaler.
Vi har haft meget nyttige og detaljerede drøftelser med Parlamentets repræsentanter, hr. Hänsch og hr. Brok. De har gjort Parlamentets generelle holdning til regeringskonferencen klar for os, og Parlamentets prioriteringer under disse forhandlinger. Vi har sat stor pris på den konstruktive og åbenhjertige måde, de har behandlet os på. Mere generelt sætter vi stor pris på Parlamentets stærke støtte til vores bestræbelser. I særdeleshed har De forsøgt at holde os og vores partnere fokuseret på de store linjer, på den umådelige gevinst, som en vedtagelse af forfatningen vil udgøre, og på de meget betydelige og omfattende farer, der vil opstå for Unionen, hvis vi fortsat er handlingslammede.
Under vores drøftelser har vi bekræftet, at der er en række tilbageværende institutionelle og ikke-institutionelle spørgsmål af forskellig kompleksitet og følsomhed, som er blevet rejst over for os. De fleste af disse blev påpeget af det italienske formandskab i den rapport, der blev offentliggjort forud for mødet i Det Europæiske Råd i december, selv om der også er andre på bordet. Vi har gennemgået alle disse spørgsmål omhyggeligt og i væsentlige detaljer. Der har været særlig offentlig fokus på den institutionelle side af sagen, men jeg kan forsikre Parlamentet om, at vores drøftelser med partnerne ikke begrænser sig til disse aspekter af udkastet til forfatningstraktat.
Vores generelle opfattelse er, at selv om der er et væsentligt antal spørgsmål tilbage, vil det være relativt let at nå til enighed om det store flertal af dem inden for rammerne af en proces, der fører frem mod en generel konklusion. Desuden har vi forvisset os om, at der er mange andre spørgsmål, herunder nogle ganske væsentlige, som der faktisk i realiteten er enighed om allerede, selv om der formelt ikke er enighed om noget, før der er enighed om det hele. Naturligvis har den væsentligste del af konventets tekst ikke været draget i tvivl på noget stadium af regeringskonferencen, og jeg er glad for at kunne sige, at det fortsat i høj grad er tilfældet.
Jeg kan ikke i dag sige, om det vil være muligt for regeringskonferencen at afslutte sit arbejde under det irske formandskab. Men jeg kan sige følgende: Hvis det var noget, som det irske formandskab skulle tage sig af, ville vi løse problemet. Vi har gjort det klart for Parlamentet, og vi har i mange udtalelser gjort det klart, at vi er ivrige efter og nærer den ambition at nå en løsning. Men det er også meget vigtigt at fastslå, at 25 medlemsstater og 25 regeringer har et ansvar i denne sag. Det hviler ikke alt sammen på formandskabet.
Om det bliver besluttet at indkalde til endnu et møde i regeringskonferencen i den nærmeste fremtid, afhænger i høj grad af Det Europæiske Råds vurdering. Men jeg kan sige, som jeg har sagt adskillige gange, at hvis der er politisk vilje til stede, vil det være let at finde en løsning på de resterende spørgsmål. Nøglen til en hurtig aftale ligger i en politisk vilje til at nå til enighed.
Det er nu over to år siden, Det Europæiske Konvent begyndte på sit arbejde. Spørgsmålene er blevet debatteret grundigt og bredt. På nuværende tidspunkt tror jeg ikke, at det vil blive lettere at løse de resterende spørgsmål med tiden. Det har jeg sagt ved adskillige lejligheder i de sidste par uger. De vanskeligheder, der findes i dag, vil blive endnu større i fremtiden. I anden halvdel af dette år vil det ikke være lettere at få løst disse spørgsmål. Der er en lang række andre problemer, som vil gøre det mere kompliceret. Der kommer et nyt Parlament, en ny Kommission, de politiske aktører bliver nye, og det vil være uklogt at indtage den holdning, at vi har tiden på vores side.
Der er vigtige spørgsmål, der må overvejes i anden halvdel af dette år. Jeg tror fuldt og fast, at det er bedst at overveje dem uafhængigt af hinanden, og det er en anden grund til, at vi bør vælge den tidligst mulige løsning, for hvis disse spørgsmål kommer op samtidig, vil det gøre det vanskeligere at træffe en beslutning.
Jeg mener fortsat, at den nye forfatning i meget høj grad er i Unionens og dens borgeres interesse. Det er et kvantespring fremad med hensyn til klarhed og tilgængelighed. Den vil give Unionen et solidt grundlag for dens fremtidige vækst og udvikling. Den vil sætte Unionen i stand til mere effektivt at reagere på borgernes bekymringer og at spille en mere dynamisk rolle i den omgivende verden. På en måde er det en gevinst, som det nok er værd at stræbe efter.
Hvis der er vilje til kompromis - og lad der ikke være nogen tvivl om, at uden visse kompromiser fra alle sider bliver der ingen aftale - tror jeg, det bør være muligt at få tingene til at gå hurtigt. Som vi tidligere har sagt, hvis der er seriøse muligheder for fremskridt, vil det irske formandskab øjeblikkelig sætte sig i bevægelse for at udnytte disse muligheder.
Kinnock, Neil,
    Hr. formand, jeg beklager, at hr. Prodi desværre nødvendigvis må være fraværende, men som De ved, har han officielle pligter andetsteds.
Kommissionen glæder sig over den mulighed, som drøftelsen her til formiddag frembyder, for at henlede opmærksomheden på vigtigheden af en tilfredsstillende aftale om den foreslåede forfatning. Det er klart, at den analyse, der blev foretaget i Laeken, stadig holder, og den udvidede Union vil behøve reformer for at sikre, at den kan virke i offentlighedens interesse med højere normer for effektivitet og med større demokrati og gennemskuelighed. Det er helt klart en uafsluttet sag, og det er lige så klart, at man må tage beslutsomt fat på det. I den enestående union af demokratier, som udgør EU, er det altid nødvendigt med omhyggelige overvejelser, men et forlænget dødvande tjener virkelig ikke nogen konstruktive formål. Derfor støtter Kommissionen fuldt ud den holdning, som det irske formandskab har indtaget. Hr. Roches redegørelse er klar. Kommissionen er overbevist om, at formandskabet har gjort og stadig gør nøjagtig, hvad der er nødvendigt.
Efter sammenbruddet ved mødet i Det Europæiske Råd i Bruxelles var den eneste realistiske kurs at gå videre ad den vej, som det irske formandskab har fulgt, og at undersøge udsigterne til fremskridt via bilaterale rådslagninger. Det er en vanskelig vej, og hr. Roche og hans kolleger har utvivlsomt kilometer nok i luften til at bevise det. Men vores irske kolleger har et virkeligt talent for at fremme forståelse - bortset naturligvis fra, når det drejer sig om engelsk rugby - og vi håber, at deres flittige bestræbelser vil bære frugt, og at formandskabets rapport til Det Europæiske Råd vil kunne konkludere, at alle delegationer er indstillede på at underskrive forfatningstraktaten inden valget til Europa-Parlamentet.
Sådanne fremskridt vil kræve en vis villighed til at revidere de oprindelige forhandlingspositioner, men Kommissionen mener fortsat, at en sådan udvikling er mulig, og at indgåelsen af en forfatningstraktat kan nås under det nuværende formandskab. Som hr. Roche har sagt om denne sag - det er ikke altid tilfældet i politik, men det er det i dette tilfælde - vil tiden ikke ændre de grundlæggende realiteter eller gøre en beslutning lettere.
En af de faktorer, der driver sådan en opfattelse, er erkendelsen af, at hvis regeringskonferencen ikke bliver tilfredsstillende afsluttet i år, forekommer udsigterne til at få vedtaget en forfatning for Unionen yderst ringe. Den drivkraft, som konventet har udgjort, vil så helt tydeligt blive mindre og mindre, og som det er politikkens natur, vil debatten om traktaten blive blandet sammen med andre stridspunkter som dem, der f.eks. naturligt og uundgåeligt vil blive forbundet med de finansielle overslag. Ingen demokrat kan eller vil frygte udsigten til en debat om mange ting samtidig, men det er indlysende, at man lettest kan opnå klarhed og stringens i alle drøftelserne ved at sikre, at hvert af de væsentlige problemer bliver håndteret ud fra sine egne forudsætninger.
Men det fornuftige ønske om at afslutte regeringskonferencen rimelig hurtigt og med succes bør ikke lede os bort fra den kurs, som Parlamentet og Kommissionen har fulgt vedrørende indholdet af forfatningen. Jeg er sikker på, at Kommissionen afspejler flertallets mening her i Parlamentet ved at understrege, at den tekst, som er udarbejdet af konventet, ikke må udvandes.
Vi har alle hørt den grundsætning, at det er bedre ikke at have nogen forfatning end at have en dårlig forfatning, og intet fornuftigt menneske kan naturligvis være uenig heri. Men det kan næppe betragtes som de eneste alternativer. Risikoen er da ikke en dårlig forfatning, eftersom det er højst usandsynligt, at regeringskonferencen vil gå med til noget, der er skadeligt eller ineffektivt. Den virkelige risiko er snarere, at konventets udkast bliver ændret i den grad, at målet og det attraktive ved forfatningen efterhånden og næsten tilfældigt svinder ind, og den enestående mulighed for at tydeliggøre og udvikle Unionen, som vi har fået ved at udarbejde en forfatning, slipper os af hænde. Repræsentanterne og, hvad der er vigtigere, befolkningen i EU vil så arve problemer i stedet for løsninger.
Det er grunden til, at forfatningen fortsat bør hvile på den tekst, som konventet har fremlagt. Det er klart, at forbedring er mulig på nogle punkter. F.eks. viste debatterne i månederne forud for Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, at det forhold, at en foreslået ændring får udbredt støtte fra medlemsstaterne, ikke nødvendigvis gør den til et skridt i den forkerte retning, som nogle syntes at hævde på det pågældende tidspunkt.
I mellemtiden var vi i Kommissionen - og, må jeg understrege, udtrykkeligt i Unionens interesse - glade for at notere os, at de fleste om ikke alle delegationer forstod, at det at skelne mellem kommissærer med og uden stemmeret simpelthen ikke kunne fungere. Vi stoler derfor på, at der ikke vil komme nogen variationer over dette upraktiske og konfliktfyldte tema.
Naturligvis må Parlamentet, Rådet, Kommissionen og alle andre fortsætte med at udvise forsigtighed. F.eks. er det meget nyttigt, at det italienske formandskab har gjort det klart, at nogle tekster, der cirkulerede i de sidste timer af Det Europæiske Råds møde i december - og som nogle betragtede som kompromiser fra formandskabet - ikke havde nogen formel status. De fleste af disse forslag ville i øvrigt have været uacceptable både for Kommissionen og Parlamentet. Vi er sikre på, at det irske formandskab, som det er karakteristisk for det, vil være konstruktivt og diplomatisk, uafhængigt af hvad klokken har slået.
Parlamentet er helt opmærksom på de kontroversielle spørgsmål, der står tilbage. Kommissionen har ved mange lejligheder gjort det klart, at den nærer den opfattelse, at det kompromis, man nåede frem til i konventet om EU-udenrigsrepræsentantens to kasketter ikke skulle ændres, at dette heller ikke skulle ske med Parlamentets øgede budgetbeføjelser, og at størrelsen på kvalificeret flertal ved afstemninger ikke skulle reduceres. Kommissionen har også gjort det klart, at det er dens opfattelse, særligt nu, hvor vi kun er uger fra et EU med 25 medlemsstater, at de praktiske argumenter for en udvidelse af kvalificerede flertalsafstemninger er stærkere end nogensinde.
Hvad dette angår, vil Parlamentet vide, at Kommissionen mener, at forslag fra konventet om dobbelt flertal er den bedste tilgang til en definition af kvalificerede flertalsbeslutninger. Det afspejler også, hvad der er praktisk og proportionalt. Det er klart, at den påkrævede fyldestgørende fremlæggelse af argumenterne vil sikre, at beslutningstagningen i den udvidede Union aldrig bliver let. Men at gøre det endnu vanskeligere at nå frem til praktisk enighed om nødvendige beslutninger ved at fastsætte en tærskel for kvalificerede flertal, der er så høj, at fokus ligger på at danne mindretal, der kan blokere, snarere end på at nå konsensus, vil være en opskrift på stilstand, og Unionen under ét vil ikke have gavn af det.
Kommissionen er fortsat af den opfattelse, at et dobbelt flertal på 50 % af medlemsstaterne, som repræsenterer 50 % af befolkningen, ville være både klart og afbalanceret. Men Kommissionen accepterede konventets kompromisforslag om 50 % af medlemsstaterne og 60 % af befolkningen, selv om jeg må sige, at Kommissionen fortsat mener, at en formel med 50 % og 55 % ville passe endnu bedre til formålet, som er at træffe beslutninger på en effektiv måde.
Hvilket kompromis man end til sidst når frem til, er det klart, at ingen må glemme, at udkastet til forfatning vil behøve godkendelse og ratificering gennem den demokratiske proces i 25 medlemsstater. Et arrangement, der forøger kompleksiteten og forstærker vanskelighederne ved at få det udvidede EU til at arbejde godt, vil næppe kunne finde forståelse eller støtte, hverken i parlamenterne eller ved folkeafstemninger. Vi er sikre på, at formandskabet, flertallet her i Parlamentet og et bredt spektrum af regeringer og offentlighed forstår dette.
Vi ønsker det irske formandskab alt godt i dets fortsatte bestræbelser til gavn for en moderne Union og dens borgere.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne på vores gruppes vegne udtrykke vores varmeste anerkendelse og respekt over for rådsformanden for den måde, som det irske rådsformandskab leder arbejdet på. Den leder det med god vilje og målbevidsthed og på samme tid diskret og effektivt. Jeg synes, det er et eksempel på, hvordan et land, som ikke hører til de største, hvad befolkningstal angår, alligevel kan yde en stor politisk præstation. Hr. rådsformand, jeg er meget glad for, at De sagde, at hvis det var op til Dem, ville De have et resultat af regeringskonferencen under Deres irske formandskab. Det er også vores indtryk, at De giver det bedste, De kan give som rådsformandskab.
Vi er meget glade for - jeg taler på vegne af Det Europæiske Folkeparti - at der nu er bevægelse også i de spørgsmål, som endnu er uafklarede, særligt spørgsmålet om dobbelt flertal. Også jeg personligt har hele tiden krævet af Tysklands regering, at den skulle være fleksibel og rykke sig. Da det nu sker, vil jeg også klart udtrykke min anerkendelse. Men disse bestræbelser fra den tyske regerings side må følges op af de andre regeringers bestræbelser. Derfor bør vi heller ikke begynde at fordele skyld - hvem har gjort hvad galt, hvem har ikke rykket sig - alle må rykke sig, det opfordrer vi regeringerne til.
Kære kolleger, der står meget på spil. Hr. rådsformand, De talte om risici, sådan lød oversættelsen til tysk. Og derfor, kære kolleger, er det vigtigt, at vi endnu en gang husker på, hvad det er, vi opnår med denne forfatning. I præamblen, i chartret om grundlæggende rettigheder beskrives vores europæiske værdier. Det beskrives, hvilke funktioner og opgaver Europa-Parlamentet har. Det er et kæmpeskridt for Europa-Parlamentet, for demokratiet og for parlamentarismen i Europa.
Vi får større gennemsigtighed i Ministerrådet i forbindelse med lovgivningen, selv om det ikke bliver som Lovgivende Råd, som vi havde ønsket. Kommissionen skal efter konventets forslag udpeges ved, at kommissionsformanden bliver foreslået af stats- og regeringscheferne på en sådan måde, at der tages hensyn til resultatet af valget til Europa-Parlamentet. Det er et kæmpe fremskridt, for det handler jo om, at menneskene i EU gennem deres stemmeafgivelse ved valget til Europa-Parlamentet også får indflydelse på holdningerne i Kommissionen. Vi kræver - selv om det naturligvis endnu ikke er gældende ret - at dette princip bliver anvendt allerede i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet i år. Det betyder, at det forslag, som stats- og regeringscheferne kommer med, om hvem der skal være formand for Kommissionen, skal tage hensyn til resultatet af valget til Europa-Parlamentet. Det er i overensstemmelse med demokratiske principper, det er retfærdigt, og det er ikke nogen partipolitisk holdning, men et principielt spørgsmål. Hr. rådsformand, vi vil opmuntre Dem til at tage hensyn til resultatet af valget til Europa-Parlamentet, hvis forslaget om, hvem der skal være formand for Kommissionen, bliver stillet under Deres formandskab.
Mine damer og herrer, vi må ikke glemme, hvilken enorm anstrengelse der skulle til, før dette forslag fra konventet kom i stand. Jeg vil gerne endnu en gang varmt takke Parlamentets to repræsentanter, Klaus Hänsch og Elmar Brok, for deres store arbejde og naturligvis Valéry Giscard d'Estaing som formand og alle, som medvirkede fra Parlamentet, fra de nationale parlamenter, fra regeringerne. Det hele må ikke falde til jorden nu.
Jeg husker tydeligt, hvordan Frankrigs præsident som formand for Det Europæiske Råd i december 2000 udlagde Nice-traktaten for os og derefter i sit svar, efter at vi havde kritiseret resultatet fra Nice, kom med sin hensigtserklæring. Det var begyndelsen til konventet, da den franske præsident sagde: "Ja, vi må overveje at indføre en ny reformmetode". Så kom beslutningen i Laeken og det arbejde, som vi alle kender. Det må ikke gå tabt.
Fra den 1. maj vil vi være et Fællesskab med 455 millioner mennesker. Vi har brug for et klart, solidt juridisk fundament for fremtidens EU, så vi kan holde sammen på alt dette. Det centrale i forfatningen er, at vi aftaler fælles metoder for, hvordan vi kan løse interessemodsætninger og konflikter i fællesskab på en fredelig måde. Det centrale i forfatningen er altså en fredelig fremtid for vores kontinent, og dette projekt må ikke falde til jorden.
Hr. rådsformand, jeg ønsker Dem held og lykke med det og håber, at De vil komme til at høste frugterne under Deres formandskab.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, tiden er kommet for virkelig at anvende principperne om broderskab, solidaritet og lighed og fremme den europæiske forfatning.
Den irske har påtaget sig opgaven, og jeg ville opfordre det irske formandskab - et land af poesi og litteratur - til at huske på en sætning udtalt af en stor europæer og fransk borger, der foreslog Europas Forenede Stater i det 19. århundrede, nemlig Victor Hugo. Han sagde: Fremtiden har mange navne, for de svage er den det uopnåelige, for de frygtsomme er den det ukendte, og for de modige er den muligheden.
Jeg mener, at dette er tidspunktet, for vi må huske, at entusiasmen for Europa ifølge Eurobarometret er faldende i næsten alle vores lande. Alligevel går 78 % af de europæiske borgere ind for en forfatning, selv briterne - 51 % - og det er interessant.
Derfor opfordrer jeg Det Europæiske Råd til på forårsmødet at genoptage regeringskonferencen eller, endnu bedre, at tage tyren ved hornene og få stats- og regeringscheferne til at sætte sig ned og løse de sidste problemer. Det er det, de bør gøre, hvis de virkelig forstår, at dette er et historisk tidspunkt.
Hvad angår de emner, der stadig er uenighed om, skal vi arbejde på, at Unionens styrke ikke skal ligge i at blokere beslutninger, men i at opnå beslutninger med flertal. I den forbindelse, hr. rådsformand, vil jeg give udtryk for min gruppes - og konkret mit partis - støtte til at afhjælpe situationen i mit land, til at erstatte slagsmålsmetoden med metoden med konstruktiv debat. Det er virkelig et vigtigt skridt at anvende dobbelt flertal og en vægtning, der giver os mulighed for at gøre fremskridt og fungere.
Et andet vigtigt emne - der især er afgørende for Parlamentet - er anvendelsesområdet for kvalificeret flertal og en ligelig fordeling af lovgivningsbeføjelser mellem Parlamentet og Rådet, herunder budgetbeføjelser. På det punkt har der været store tilbageskridt i de seneste udkast fra det italienske formandskab. Det bekymrer os meget. Jeg mener, at Parlamentet skal udtrykke sin holdning klart. Vi kan ikke acceptere et tydeligt tilbageskridt, fordi forfatningen vedtages.
Et andet vigtigt punkt, som blev behandlet på det uformelle møde, som mange andre, der blev holdt i Berlin mellem tre lande, er indførelsen af en økonomiansvarlig i Kommissionen, af en koordinationsminister. Parlamentet har mange gange sagt, at det var nødvendigt med ansvarlig for økonomisk styring. Vi har et forfatningsforslag, hvor der er en udenrigsminister, men ingen økonomiminister. Hvis vi virkelig ønsker, at der sker fremskridt med Lissabon-strategien, en strategi, der skaber beskæftigelse og gode teknologiske betingelser for fremtiden, må vi give den form og indhold. Dette kan udmærket være genstand for overvejelse og for et ændringsforslag til forfatningen fra regeringskonferencens side.
I forbindelse med de finansielle overslag - som også stadig er et omstridt emne - støtter vi, at Kommissionen i overensstemmelse med dens ansvar har stillet forslaget om de finansielle overslag, og vi kan ikke acceptere, at der købslås om en nedsættelse, især ikke under udvidelsen. Parlamentet kunne have sagt, at det går ind for 1,4 % af bruttonationalproduktet. Vi har tilsluttet os Kommissionens holdning, men vi mener ikke, at en købslagning tegner godt for fremtiden.
Endelig, hr. formand, er min gruppe helt enig i, at resultatet af valget til Europa-Parlamentet skal tages i betragtning ud fra, at vi alle ønsker at vinde det. Men en ting er sikker: Som følge af det europæiske politiske landskab vil der ikke komme en dominerende magt, og hvis vi bruger den parlamentariske logik, når vi skal foreslå en kommissionsformand, må vi være fornuftige.
I et parlamentarisk system er det evnen til at skabe flertal, der er det vigtige, og det sker ud fra et program. Derfor er det meningsløst, hr. Poettering, at nedlægge veto før tiden. Vi er også rede til at vinde valget, og vi er rede til bagefter at danne en progressiv og europavenlig koalition. Nu må vi se, om De er rede til at gøre det samme.
Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, dette forårsmøde i Det Europæiske Råd vil blive domineret af en dagsorden, der handler om økonomiske reformer, og det sker med rette. Men der er noget lidt sært ved at tale om Europas fremtid, når udkastet til den forfatning, der skulle lette denne fremtid, stadig sidder fast i Rådet. Den Liberale Gruppe her i Parlamentet glæder sig over de intensive rådslagninger, som formandskabet har påtaget sig. Tegn fra de fleste nationale hovedstæder tyder på, at det ikke skulle overstige medlemsstaternes evner at fremskaffe en aftale. Hr. rådsformand, vi opfordrer Dem til ikke at opgive Deres bestræbelser på at bryde dødvandet i regeringskonferencen og sikre en forfatning for Europa før valget til Parlamentet i juni.
Jeg vil også gerne takke Dem, hr. rådsformand, fordi De i Deres bemærkninger er gået ud over manuskriptet. Deres bemærkning om, at det er muligt at finde frem til konsensus inden for rammerne af en proces, der fører til en konklusion, er en af sir Humphreys bedste. Det glæder mig at se, at han stadig lever og har det godt i Justus Lipsius-bygningen.
Men Deres udtalelse om, at nøglen til det hele er politisk vilje, er helt rigtig.
De mulige problemer for et EU på 25 er sørgeligt klare. Uden reform af institutionerne kan Unionen ikke fungere effektivt. Det er på tide at holde op med at foregive, at livet på en eller anden måde vil gå videre, hvis regeringskonferencen mislykkes. Glem det berygtede polske slogan om "Nice eller døden". For et udvidet Europa er Nice døden.
Jeg deler Kommissionens bekymring over at pille ved udkastet til forfatning. Nogle af Europas ledere spiller poker med Unionens fremtid på Hotel Den Sidste Chance. Det er på tide, at alle viser kortene. Både regeringerne, befolkningen og de folkevalgte. Forlanger vi et stærkere, mere troværdigt Europa hjemme såvel som ude? Insisterer vi på integration, hvor der er brug for det? Ønsker vi, at Kommissionens formand skal være Europas bedste og mest intelligente, som kan få støtte på tværs af partilinjerne? De Liberale er ikke i tvivl om svaret på disse spørgsmål: ja, ja og ja!
Jeg beklager, at det europæiske venstre, som gav os inspirerende lederskab under Jaques Delors, nu synes at mangle overbevisning med hensyn til vores kontinents fremtid. Hr. Poetterings brigade synes mere optaget af at gøre den næste formand for Kommissionen til deres politiske legetøj end af indholdet af vedkommendes program. Det er i orden, hr. Poettering, at Wilfred Martens påstår, at PPE-DE-Gruppen er utvetydigt proeuropæisk. De ser snarere uvilligt proeuropæiske ud! Taler De på vegne af alle i Deres gruppe eller kun for en del af den?
Det Europæiske Råd må også drøfte Europas forhold til tredjelande. Det bør anerkendes, at Europa uden undtagelse taler stærkere i verden, når vi taler med én stemme. Det er derfor, hr. rådsformand, at jeg vil fremsætte følgende appel: I aftes blev fire af de ni britiske tilbageholdte fra Guantánamobugten sendt tilbage til Det Forenede Kongerige. Selv som britisk borger ser jeg mindre dette som en gevinst for Det Forenede Kongerige end som et tab for Europa. For hvis Rådet havde fremmet Europas sag frem for bilaterale aftaler, kunne vi have indtaget et mere ensartet og principielt standpunkt. Vi skulle have insisteret på at sikre frigivelse af alle tilbageholdte europæere fra Guantánamobugten.
Jeg udfordrer Deres formandskab til at gå i brechen for Unionens værdier ved at tale for Europa som helhed ved topmødet mellem EU og USA, når det gælder spørgsmålet om de tilbageværende tilbageholdte i Guantánamobugten.
Vi må nu rykke tættere sammen som kontinent, eller også falder vi fra hinanden. De proeuropæiske kræfter i regeringen og i Parlamentet må fremsætte deres synspunkter med overbevisning, for vi har behov for en ny forfatning, en ny troværdighed og en ny selvtillid, og det er nu, det gælder.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Det Europæiske Råd har til opgave at vurdere konsekvensen af Lissabon-strategien. Det ville i den henseende stå sig ved at overveje den lære, der i mine øjne kan drages af det dokument, som Kommissionen har stilet til Rådet, nemlig bekræftelsen på, at der er uoverensstemmelse mellem den liberale bevægelse, der karakteriserer Unionens nuværende politik, og en avanceret socialmodel, som er baseret på at fremme menneskelige egenskaber uden elitisme eller udstødelse. Jeg forsikrer hr. Kinnock om, at Kommissionens dokument naturligvis klart afholder sig fra at drage sådanne konklusioner ud fra de fire års Lissabon-strategi. Men dets omsvøb og andre litoter siger en hel del om, hvor flove dets forfattere er over det resultat, som de er tvunget til at opstille.
Således havde Lissabon fastlagt en målsætning for Unionen, der hed fuld beskæftigelse i 2010. Hvordan går det med det? Beskæftigelsen har sat sig ganske godt til modværge, kan man læse i dokumentet, som endda opfinder den kostelige neologisme om udsat forbedring af beskæftigelsessituationen, før det beslutter at vedkende sig den bitre sandhed ved at sige, at for første gang i 10 år har euroområdet oplevet en tilbagegang, idet det har mistet ca. 200.000 nettoarbejdspladser i 2003, og idet arbejdsløshedsprocenten skulle blive ved med at stige let i 2004.
Lissabon-topmødet fastlagde også, at en af Unionens ambitioner var inden for samme tidsrum at blive den mest konkurrencedygtige og mest dynamiske videnøkonomi i verden. Hvilken vurdering finder man i den forbindelse i Kommissionens situationsrapport? Rapporten siger, at støttet af dynamikken i Lissabon-strategien er der sket nogle klare fremskridt, som giver mulighed for at indlede den nødvendige overgang til en konkurrencedygtig videnøkonomi osv. Derefter følger kendsgerningerne i al deres brutalitet. Efter fire års Lissabon-strategi siger Kommissionen, at antallet af unge, der forlader skolesystemet uden eksamen, når op på mere end 18 % i 2003, 17,2 % af de unge europæere på 15 år opfylder ikke minimumskravet til kompetencer inden for fagene læsning, skrivning og regning. Det er Kommissionen, der taler. Til denne brutale konstatering føjes en henvisning til nedgangen i globale, offentlige og private investeringer på bekostning af prioritetsområder, som er defineret i Lissabon-strategien, som f.eks. forskning, innovation, undervisning og uddannelse. Endelig foreslår Kommissionens rapport en ny og modig definition af et andet hovedsigte med Lissabon-strategien, nemlig at begrebet bæredygtig udvikling begynder at blive taget alvorligt, når der defineres politikker. Således har flere medlemsstater indledt reformer af deres pensionsordning for at tage fat på problemerne med aldringen. Hvis det er bæredygtig udvikling, kan ingen være i tvivl om, at Rådet er befolket af miljøaktivister.
Efter denne omstændelige diagnose fremsætter Kommissionen sine løsninger. Den liberale model har slået fejl, længe leve den liberale model!, synes at være Kommissionens valgsprog. Således finder den det absolut nødvendigt at fastholde en stærk konkurrencepolitik i det indre marked. Det er nødvendigt, tilføjer den, at stabilitetspagten overholdes, at reformerne af pensionerne og sundhedsplejeordningerne fortsætter, at miljøpolitikkerne er rentable, og ligefrem at man identificerer de mest rentable områder inden for undervisning og uddannelse.
Men hvor store sociale og politiske kriser skal denne afstumpede liberalisme skabe, før bare en gnist af kritisk ånd har en chance for manifestere sig i Unionens øverste kredse? Vi kan tilsyneladende kun redde den europæiske idé, såfremt vi klart markerer bruddet med denne maskine til fremstilling af menneskeligt spild og fortvivlelse. Ud over Det Europæiske Råds forårsmøde er der også grund til at arbejde for et nyt europæisk forår.
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, et eller andet sted i Paris, i konventsformand Giscard d'Estaings varetægt, står der en enorm tavle. Den stod forrest i salen på konventets sidste dag. Her indskrev alle konventets medlemmer sig og erklærede med deres underskrift, at de var enige i forfatningsudkastet.
Jeg bad i går hr. Giscard d'Estaing om at udlevere denne tavle. Jeg vil foreslå, at den bliver stillet op forrest i salen ved stats- og regeringschefernes næste topmøde, for nogle af dem kan nemlig slet ikke huske, at deres egne personlige repræsentanter deltog i denne forfatningsproces, og at de bekræftede konventets resultat med deres egen personlige repræsentants underskrift. Måske vil stats- og regeringscheferne så også kunne huske, hvad konventet var, og hvad det præsterede.
I øjeblikket har vi to hovedproblemer. Konventet kan ikke selv forsvare sit resultat, og med afslutningen af konventet har også de europæiske parlamenter mistet det forum, hvor de kunne koordinere med hinanden og i fællesskab forsvare forfatningens parlamentariske og demokratiske dimension.
Vores andet hovedproblem, hr. rådsformand, er, at hvor konventet var offentligt, så er regeringskonferencen endnu en gang dette hemmelige, diskrete, dunkle arrangement for vores rigsfyrster, som på denne feudale manér puster sig op til at udvikle den europæiske forfatning. En forfatning, som i sin natur er en parlamentarisk opgave. Derfor ville det være godt, og det ville klæde regeringerne, hvis de havde så meget respekt for parlamenterne, respekt for Europas forfatningsgivere, at der ikke kun var et enkelt kriterium i deres drøftelser.
Konventet havde nogle mål. Disse mål var ganske enkelt demokrati, handlekraft og Europas position i verden. Hvad er regeringernes mål i de 320 forslag, som hidtil er blevet kendt? En eneste ting, nemlig mere magt til regeringerne. Det er deres eneste kriterium! Alle 320 forslag har samme fællesnævner: ikke et mere socialt Europa, ikke mere demokrati, ikke flere grundlæggende rettigheder og borgerrettigheder, ikke mere parlamentarisme, ikke større handlekraft til Europa, men kun et enkelt kriterium, mere magt til regeringerne. Om det forstyrrer den demokratiske balance eller er en hån mod den republikanske tankegang, om det svækker parlamenterne, det er ikke deres kriterium.
Hvis man er meget bekymret, kan man se endnu et kriterium, nemlig nationalismen. Hele regeringskonferencen er opfyldt af en ånd, som vi ikke vil have længere - nationalismen i Europa - og blandingen af mere magt til regeringerne og nationalisme er den største risiko for dette kontinent.
Jeg beundrer mine kollegers sagtmodighed. Hver fjerde uge skriver vi en beslutning, hvor vi beder pænt, Parlamentet beder: "Søde regeringskonference, må vi ikke nok få lidt demokrati ved siden af magten til regeringerne, må vi ikke nok få lidt grundlæggende rettigheder og borgerrettigheder, må vi ikke nok få parlamentarisme ved siden af magten til regeringerne?" Og vi har ikke engang succes med vores bønner. De hører os ikke. Intet ændrer sig. Fem måneder! I 16 måneder arbejdede vi 105 mennesker på at udvikle en forfatning for Europa. Hvad har 25 lande udrettet på fem måneder? De har lagt den i ruiner.
Hr. formand, jeg takker for Deres tålmodighed. Måske kan De gøre noget for at få denne tavle, som en dag vil få historisk værdi, anbragt på væggen hos Rådet. Lad mig minde om, at det handler om Europa.
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, først min oprigtige tak og påskønnelse til rådsformanden for hans meget åbne, oprigtige og ligefremme forelæggelse her til formiddag. Det viser klart hans respekt for Parlamentet, hvad jeg gerne vil takke ham for. Jeg takker også næstformanden i Kommissionen, hr. Kinnock, for hans komplimenter og gode ønsker for Irland i anledning af, at vi vandt rugbymesterskabet The Triple Crown, særlig efter den fantastiske sejr i Twickenham i sidste weekend.
Forårets topmøde vil især fokusere på to spørgsmål. For det første at fremskynde en hoben nye lovbestemmelser for EU for at sikre, at EU bliver mere konkurrencedygtigt, og for det andet at vurdere, hvordan det går med forhandlingerne omkring gennemførelsen af en ny traktat for EU.
En stærk, konkurrencedygtig og stabil økonomi er af afgørende betydning for at levere bæredygtig vækst og bedre livskvalitet til Europas borgere. Vi må gøre mere for at fremme Lissabon-strategien, så vi sikrer, at Unionen bliver den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden i 2010. Når vi skaber flere og bedre arbejdspladser i Europa, må vi gennemføre en bred vifte af politiske initiativer på EU-niveau. Vi ved, at det indre marked siges at have skabt over 2,5 millioner arbejdspladser alene inden for de sidste 10 år. Vi må fuldt ud gennemføre initiativet Aktion for vækst, som vil føre til et øget investeringsniveau i de europæiske energi- og transportnetværk. Aktion for vækst-initiativet må også sikre, at målet på 3 % af bruttonationalproduktet til investeringer i forskning og udvikling i Unionen bliver nået inden udgangen af 2010. Al ny EU-lovgivning må underkastes streng kontrol med hensyn til dens indvirkning på virkelyst og konkurrencedygtighed. Handlingsplanen for de finansielle tjenesteydelser må gennemføres, så der bliver et integreret marked for finansielle tjenesteydelser i Unionen inden udgangen af 2005. Der må også indføres et fællesskabspatentsystem i Unionen.
Unionen kan ikke blive den mest videnbaserede økonomi i verden, medmindre den fuldt ud drager fordel af den nye og fremvoksende informationsteknologi. Med programmet for e-Europe 2005 vil man søge at indføre flere bredbåndsforbindelser til skoler for at garantere adgang til højhastighedsinternettjenester og forøge udviklingen af vores unges færdigheder. Jeg tror fuldt og fast på, at fordelene ved informationssamfundet må udbredes til både by- og landområder og til alle regioner inden for Unionen.
Rådsformanden, premierminister Bertie Ahern, vil på dette møde forelægge en vurdering af, hvordan det går med forhandlingerne om den nye EU-traktat. Hr. Ahern har fremskyndet forhandlingsprocessen med de andre EU-regeringer i en bestræbelse på hurtigt at fremme diskussionen om de afgørende spørgsmål.
Vi ved alle, at vi skal have en ny forfatningstraktat på plads, hvis EU skal moderniseres og blive mere effektivt i et fællesskab med 25 medlemmer. En anerkendelse af den rolle, de mindre stater spiller, må indgå i denne proces, og de må beskyttes inden for enhver kommende institutionel ramme. Det er aldrig nemt at få en aftale forhandlet på plads, og det er grunden til, at det tager tid at få en ny europæisk traktat på plads. Disse forhandlinger bør ikke få negative konsekvenser for den kendsgerning, at udvidelsen af Unionen vil finde sted den 1. maj 2004. 
Bonde (EDD ).
   - Hr. formand, mine kære irere, tillykke med sejren over England i rugby, men husk, borgerne i EU skal ikke besejres, de skal bestemme. I stedet for at arrangere omkamp i Irland og Danmark, når vi stemmer nej til en ny traktat, er det bedre, hvis formandskabet benytter topmødet i Bruxelles til at sige: Vi underskriver ingen ny EU-forfatning, hvis den ikke har været til folkeafstemning i alle lande.
Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa vil anbefale vælgerne at sige nej tak til en forfatning, der vil give EU lovgivningsmagt på 15 nye områder i stedet for at afgrænse EU til grænseoverskridende spørgsmål, afskaffe vetoretten på omkring 40 områder i stedet for at give det sidste ord til vælgere og folkevalgte og kræve anerkendelse af EU-forfatningens forrang over de nationale grundlove i stedet for at respektere medlemsstaternes grundlove. Vi advarer særligt imod, at statsministrene kan ændre forfatningen uden at spørge vælgerne.
Benyt topmødet i Bruxelles til at beslutte, at forfatningen skal til debat og folkeafstemning i samtlige EU-lande, før den kan træde i kraft. Hvorfor ikke lade udkastet til forfatning gå til vejledende folkeafstemning sammen med valget til Europa-Parlamentet i juni? Så kan vi diskutere vores mulige fælles fremtid i fællesskab og vælge repræsentanterne efter vores syn på forfatningen. Så kan vi selv afgøre, om vi vil overdrage mere magt fra vælgere og folkevalgte i medlemsstaterne til embedsmænd og ministre i EU.
Og så et spørgsmål: Vil formandskabet fortælle, hvad der sker ved de hemmelige forhandlinger om forfatningen. Hvem er med, hvem holdes udenfor, hvem var f.eks. med i Berlin? Er formandskabet fuldt ud informeret? Er der enighed om en kompromisskitse, som kan lægges frem, når Chirac mener, tiden er moden?
Og så en lille bemærkning til Watson: Hvis Nice-traktaten er døden for udvidelsen, hvorfor anbefalede den liberale gruppe den så? 
Berthu (NI ).
   - Hr. formand, umiddelbart før Det Europæiske Råds forårsmøde viser et flertal af de adspurgte ifølge opinionsundersøgelserne sig tilsyneladende at være for en europæisk forfatning, som hr. Barón Crespo sagde, men, skal det præciseres, uden at have den mindste idé om den juridiske definition af en forfatning eller om det nøjagtige indhold af den forfatning, som forberedes. Vi kan derfor heraf konkludere, at disse personer er for tanken om en klarlæggelse af relationerne mellem Unionen og dens medlemmer, men vi kan absolut ikke udlede mere. 
På dette grundlag og efter Rådets og Kommissionens redegørelser for et øjeblik siden såvel som redegørelserne fra hr. Giscard d'Estaing i går i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender ser vi muligheden tegne sig for en efter min mening foragtelig føderalistisk strategi. Den kan beskrives som følger. Annoncering af et principielt kompromis lige inden valget til Europa-Parlamentet. Et positivt indtryk på vælgeren, som vil vælge uden egentlig at have debatteret et skriftligt udkast. Og endelig, hvis resultatet af valget forekommer tilstrækkeligt positivt for forfatningstilhængerne, en proklamation om, at disse valg skulle have samme værdi som en høring, og at denne høring skulle dispensere for en folkeafstemning. Denne strategi ville være det samme som at omgå den demokratiske debat, samtidig med at man paradoksalt nok understreger, at den gamle Monnet-metode er forældet, fordi den ikke er tilstrækkeligt gennemsigtig.
Valget til Europa-Parlamentet kan ikke erstatte folkeafstemningen, for det blander alt for mange forskellige spørgsmål sammen, og det ville give et resultat, som er alt for uklart til at kunne fortolkes ordentligt. Såfremt statslederne lige inden valget til Europa-Parlamentet virkelig skulle blive enige om et udkast, der er inspireret af udkastet til forfatning - hvilket jeg ikke håber, for det definerer en alt for stram model for et udvidet Europa - ville den eneste løsning for i hvert fald Frankrig være at gå til folkeafstemning.
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, jeg mener, rådsformanden var inde på et vigtigt aspekt, da han i sit indlæg helt rigtigt gjorde det klart, at det vil blive meget vanskeligt at nå frem til en afslutning på et senere tidspunkt, hvis vedtagelsen af forfatningen bliver forsinket, fordi den kollektive bevidsthed vil være gået tabt, fordi det vil være andre personer, der skal agere, og fordi tidens gang faktisk gør det umuligt at puste nyt liv i et projekt efter halvandet år. Derfor tror jeg, at det irske formandskabs hidtidige fremgangsmåde har været rigtig, hvor man i en lang række bilaterale samtaler har sonderet, om der er mulighed for at nå til enighed.
Sammen med Klaus Hänsch, Andrew Duff og andre har vi i de seneste måneder rejst meget gennem andre hovedstæder, og vi har fået indtryk af, at alle ønsker en afslutning. Der er kun et bestemt punkt, hvor man ikke er nået til enighed. Jeg tror imidlertid, det er ved at falde på plads, og at det er stadig færre, der står i vejen for en enighed, og at vi derfor, og fordi det vil være meget vanskeligere bagefter, må opmuntre det irske formandskab til den 25. marts på topmødet at foreslå, at man mødes til et topmøde før den 1. maj for at nå frem til en beslutning.
Det, vi risikerer at tabe, hvis det ikke lykkes, er, at vi opgiver forbindelsen mellem udvidelse og større effektivitet i EU, at vi med forfatningen opgiver nogle værdier for EU og mere magt til borgerne, som skal vælge kommissionsformanden via valget til Europa-Parlamentet, og som gennem chartret om grundlæggende rettigheder får de grundlæggende rettigheder og garantier.
Det tror jeg heller ikke, vi må sætte spørgsmålstegn ved med den myte, at spørgsmålet om landenes størrelse er af afgørende betydning. Jeg har været medlem af Europa-Parlamentet i 24 år, og jeg har aldrig oplevet, at man i Rådet eller i Europa-Parlamentet har stemt ud fra, om man var stor eller lille. Det går efter interesser - om man producerer vin eller ikke producerer vin osv. Sådan er det, og derfor må denne myte heller ikke hindre os i at nå frem til en afgørelse. Dette ansvar må regeringscheferne tage på sig i stedet for at bruge det som skalkeskjul.
Derfor vil jeg gerne klart sige, at vi har denne ene chance for med denne forfatning at bringe hele det forenede Europa sammen på basis af ligeværdighed mellem nationer og stater. Hvis det mislykkes, vil det igen forfalde til grupper med forskellige hastigheder og alle mulige grænser, ikke med det samme, men lidt efter lidt. Dette ansvar påhviler de 25 stats- og regeringschefer, det må de tage på sig.
Lad mig komme med et enkelt eksempel til sammenligning. I Tyskland havde man i 1848 forsamlingen i Paulskirken, en forfatning, som var demokratisk, og som skabte mulighed for et demokratisk Tyskland. Den prøjsiske konge ville ikke acceptere forfatningen og dermed kronen for et demokratisk Tyskland. Følgerne for Tysklands og Europas historie kender vi kun alt for godt. Nutidens monarker er stats- og regeringscheferne. Jeg håber ikke, de vil begå samme historiske fejl, som den prøjsiske konge gjorde i 1848.
Napolitano (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tror, at der er et absolut nødvendigt krav, nemlig kravet om, at man på det næste Europæiske Råd behandler de spørgsmål, som vedrører regeringskonferencen, det vil sige debatten om udkastet til forfatning, på en gennemskuelig og forståelig måde for offentligheden, borgerne og Parlamentet. Ser De, hr. rådsformand, vi sætter alle pris på - det mener jeg godt, at jeg kan sige på vegne af Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, som har drøftet dette emne indgående i de sidste par uger - den beslutsomhed og taktfuldhed, som det irske formandskab udviser. Men det er en kendsgerning, at vi ikke har fået noget at vide i tre måneder. Efter den store gennemsigtighed, som konventet gav os i 16 måneder, står vi nu uden informationer. De talte om en række vigtige institutionelle og ikke-institutionelle spørgsmål, som man har stillet det irske formandskab. Hvad er det for spørgsmål? Og hvem har stillet dem? Hvilke og hvor mange regeringer har stillet disse spørgsmål? Det ved vi ikke. De gav udtryk for, at De er fortrøstningsfuld - hvilket jeg også gerne vil takke Dem for - da De sagde, at det bliver relativt let at nå til enighed om langt størstedelen af de uløste spørgsmål. Her kan vi kun gætte os frem. Hvad angår de mest velkendte spørgsmål, som er de eneste, man har talt åbent om, regner vi i høj grad med det, som hr. Giscard d'Estaing sagde til vores udvalg i går, nemlig at der på ingen måde må sættes spørgsmålstegn ved kriteriet om dobbelt flertal ved beregningen af de kvalificerede flertal. Hr. Giscard d'Estaing opfordrede desuden til, at der ikke røres ved hverken tallene for det dobbelte flertal eller antallet af spørgsmål, hvor der kan træffes beslutning med kvalificeret flertal. I den forbindelse vil jeg gerne understrege - eftersom De talte om de papirer, som det italienske formandskab fremlagde før rådsmødet i december - at disse dokumenter efter vores mening netop udgør et alvorligt tilbageskridt i den retning og derfor ikke kan accepteres af Europa-Parlamentet.
Endelig sagde De noget, der er meget rigtigt, da De bemærkede, at politisk vilje er en nøglefaktor, hvis man hurtigt skal nå til enighed. Vi håber, at det hos stats- og regeringscheferne på det kommende topmøde bliver bevidstheden om vigtigheden og alvoren af det øjeblik, som EU gennemgår nu, der er dominerende. En manglende vedtagelse af forfatningen vil nemlig være et sandt tilbageskridt for EU. Hvis man stadig ikke får banet vejen for forfatningen på det kommende topmøde - med alle de konsekvenser, som man let kan forestille sig - skal Parlamentet og borgerne dog have klar besked om de enkelte regeringers holdninger og ansvar.
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille fire forslag for at hjælpe regeringskonferencen til at nå til en positiv konklusion. For det første er det med hensyn til formlerne for kvalificeret flertal nødvendigt, at vi øger antallet af stater, som behøves for at udgøre et flertal, samtidig med at vi øger den andel af befolkningen, der skal til for at udgøre et blokerende mindretal. Det burde tiltale de mindre stater og ikke afskrække de større stater, som er virkelig indstillet på at gøre det enklere for Rådet at nå frem til en afgørelse. Den fornuftige formel, som synes at have størst tilslutning, er 55-55.
For det andet er det nødvendigt, at regeringskonferencen dropper idéen om et specifikt antal for Kommissionens størrelse fra forfatningen. Kommissionen er et kollektiv, som må kunne vokse og indskrænkes i overensstemmelse med udbud og efterspørgsel som enhver national administration. Vi bør også droppe princippet om ligelig rotation. Det er ærlig talt helt usandsynligt at have en Kommission uden at have en repræsentant for Frankrig. Hr. Giscard d'Estaing selv indrømmer, at konventets formel for Kommissionen ikke var den fornemmeste af dens mange fortjenester, og det er hr. Kinnock enig med ham i.
For det tredje bør regeringskonferencen sammenkaldes på topniveau, helst før den 1. maj, for at gøre det muligt at afholde en ægte politisk debat med en europæisk dimension. Indtil nu er dette desværre ikke sket.
Endelig for det fjerde må vores ledere finde det moralske mod til at forme Europa politisk. Hvis de ikke gør det, vil de gå over i historien som tåbelige krystere. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er alle bekendt med de alvorlige samfundsøkonomiske problemer, som EU står over for, og som skaber mistillid hos borgerne i de fleste medlemsstater, ikke mindst i mit hjemland Portugal, hvor arbejdsløsheden bliver ved med at stige, hvor der er økonomisk tilbagegang, og hvor afstanden til EU's gennemsnit bliver ved med at vokse, uden at Kommissionen foretager sig noget over for underskudsproblemet. Det er derfor helt afgørende at få ændret den politik, der har forårsaget denne situation, og jeg vil således gerne bede Kommissionen og Rådet om at svare på tre meget vigtige spørgsmål, som jeg mener hurtigst muligt skal afklares.
Er disse institutioner for det første villige til hurtigst muligt at foretage de nødvendige justeringer i retningslinjerne for den økonomiske og monetære politik med henblik på at erstatte stabilitetspagten med en pagt for socialt fremskridt og beskæftigelse, hvis mål er fuld beskæftigelse, økonomisk udvikling og økonomisk og social samhørighed, og som kan sikre flere offentlige investeringer, flere og bedre job og større social integration?
Vil de for det andet kræve, at Den Europæiske Centralbank sænker renterne med henblik på at støtte et økonomisk opsving og eksporten, hvilket er helt afgørende for økonomisk svage lande som Portugal?
Vil de for det tredje vedtage et moratorium for liberaliseringerne, revidere Lissabon-strategien og gennemføre en grundig undersøgelse af de følger, som den førte politik har haft i de forskellige økonomiske og sociale sektorer for især beskæftigelsen, tjenesteydelsernes kvalitet og almene tilgængelighed, brugernes grad af tilfredshed og øget demokratisering af tjenesteydelsernes virksomhed og forvaltning, en undersøgelse, der også skal inddrage de vanskeligheder og behov, som de fleste udvidelseslande har?
Uden disse tiltag er det umuligt at gennemføre en politik, der sætter gang i økonomien og støtter købekraften på kort og mellemlang sigt, og som prioriterer produktion og arbejde med henblik på at fremme økonomisk vækst, beskæftigelse og social samhørighed på basis af en bæredygtig stigning i de offentlige investeringer, på nationalt og europæisk plan, især i grundlæggende infrastruktur, faglig uddannelse og opkvalificering, forskning og udvikling, miljø og støtte til de små og mellemstore virksomheder.
Det er de virkelige prioriteringer, som borgerne i vores lande forventer taget op inden valget til Europa-Parlamentet den 13. juni. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, tilhængere af udvidelsen og uddybelsen af Europa har i dag én fælles bekymring eller burde have det. Hvordan kan det forhindres, at det udvidede Europa kører fast? Hvordan kan det forhindres, at det kommer til at sidde fast i et morads af ubeslutsomhed? Europa har altid været en kilde til håb for borgerne. Selv regeringerne, som jævnligt ikke får løst problemer, henviser til Europa som det sted, hvor løsningerne skal komme fra. I øjeblikket skaber Europa imidlertid frygt hos folk. Arbejdsløsheden stiger, og folk frygter, at det vil blive endnu værre efter udvidelsen. Medlemsstaterne, såvel de store som de små, kan ikke løse dette problem alene. Beslutninger skal træffes på europæisk plan for at befordre en virkelig økonomisk genrejsning og for virkelig at øge beskæftigelsen. Samtidig skal medlemsstaterne på denne måde effektivt finde en løsning på globaliseringen. Derfor er det deres simple pligt at sørge for, at der kommer en forfatning. Det er ikke vanskeligt at forklare 14-årige eller 70-årige pensionister, at vi har brug for en forfatning. Hvorfor er det da så vanskeligt for vores regeringschefer at samle alt deres mod til at gennemføre denne forfatning i praksis? 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, jeg kan helt tilslutte mig hr. Poetterings indledende bemærkninger, hvor han roste det irske formandskab og takkede for den indsats, som Irland, der ikke er blandt EU's største lande, har ydet. Det viser lige præcis, hvor forkert det er at afskaffe det skiftende formandskab.
Jeg synes også godt om de ord af Victor Hugo, som hr. Barón Crespo citerede, nemlig at "fremtiden tilhører de modige". Jeg sammenligner ofte den europæiske integrationsproces med opdagelsesrejserne, om hvilke den store portugisiske digter Camões sagde, at vi vovede os "ud over have aldrig før besejlet". Vi må netop vise denne åbenhed, dette vovemod og denne sans for eventyr.
Vi må dog også tage os i agt for, at skibet ikke kæntrer, vi må sørge for, at besætningen ved besked og har en god moral, så den ikke gør mytteri. Det er derfor med nogen bekymring, at jeg efter en fase præget af en vis hemmelighedsfuldhed hører, at vi kan forvente regeringskonferencen afsluttet hurtigt. Jeg tror, at det kan tjene som en gasballon for dem, der vil føre europæisk valgkamp på grundlag af EU-skepsis, eftersom offentligheden i øjeblikket er temmelig uinteresseret, og vi endnu ikke har fået at vide, hvad der faktisk var kommet på bordet i regeringskonferencens første fase under det italienske formandskab.
Mange er inde på spørgsmålet om afstemning ved kvalificeret flertal, men jeg vil gerne minde om, at det ikke var det eneste emne. Andre spørgsmål var Kommissionens sammensætning, EU's formandskab, afgrænsning af beføjelser inden for visse områder som f.eks. fiskeri og bevaring af havets ressourcer, det grundlæggende princip om staternes ligestilling, afklaring af den præcise rækkevidde af princippet om fællesskabsrettens forrang, gennemsigtighed og offentlighed i Rådets lovgivningsproces, anerkendelse af den kristne arv i præamblen og begrænsning af fleksibilitets- eller overgangsbestemmelser. Dagordenen er altså ganske lang, og jeg forstår og tilslutter mig den appel, som den portugisiske præsident, hvis europæiske sindelag er velkendt, for en uge siden fremførte om mere tid til forhandlingerne om den europæiske forfatning. Han fandt det forkert, at forhandlingerne foregår under pres, og ønskede mere tid, ligesom han appellerede til, at vi koncentrerer os om de umiddelbare problemer, som er Lissabon-strategien, udvidelsen og forhandlingerne om den nye fællesskabsstøtteramme. 
Bonino (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg er godt klar over, hvor vigtig denne forhandling om Europas fremtid er. Jeg vil dog gerne benytte lejligheden til at tale om en nødsituation, som vi radikale er meget opmærksomme på, og som vores kollega Olivier Dupuis har sultestrejket for i over 30 dage. Efter vores mening er der tale om en nødsituation, som hører med til Europas nutid, og som desværre ikke hører med til Europas nylige fortid. Hr. minister, hr. rådsformand, hr. kommissær, jeg vil gerne endnu en gang vende tilbage til Tjetjenien-spørgsmålet. Der er ingen tvivl om, at denne forhandling er vigtig for fremtiden og institutionerne, men hvis vi ignorerer nutiden og nutidens rædsler, mister vi troværdighed, når vi ønsker at skabe en anderledes fremtid. Mine damer og herrer, hr. formand, hr. minister, hr. rådsformand, som alle ved - og ingen har reageret på det - har de russiske myndigheder i løbet af de sidste par uger med beskyttelse fra marionetregeringen i Tjetjenien foretaget ca. 30 arrestationer af familiemedlemmer til den tjetjenske sundhedsminister Umar Khambiev, som er den valgte præsident Aslan Maskhadovs udsending. Hans bror Magomed som var forsvarsminister, har overgivet sig for at undgå yderligere blodsudgydelser.
Siden 29. februar har snesevis af bevæbnede og maskerede mænd fra de russiske styrker og de tjetjenske tropper under opsigtsvækkende operationer omringet landsbyerne. De trængte ind i husene, og de slog og hånede Khambievs familiemedlemmer og truede med at dræbe dem lige til det sidste. De bortførte de af Khambievs familiemedlemmer, som befandt sig på stedet, og man har ikke hørt fra dem siden. 700 mand i panserkøretøjer kørte ind i Benoi, som er Khambiev-familiens fødeby, og efter at have slået indbyggerne og ødelagt alt, hvad der kunne ødelægges, bortførte de syv personer og forlangte, at Umar og Magomed overgav sig.
Ærede rådsrepræsentanter, mine damer og herrer, ærede kommissærer, jeg tror - og Parlamentet har flere gange udtalt sig i den retning, både ud fra et humanitært synspunkt og endda ud fra et politisk synspunkt - at det, der sker i Europa, bør høre med til vores politiske nutid. Også USA's regering har givet udtryk for sin bekymring. Vi anmoder om, at man i henhold til Genève-konventionerne giver Røde Kors lov til at besøge Khambiev-familien og forsvarsministeren Khambiev. Genève-konventionerne skal overholdes, hr. formand. Vi vil snarest stille en forespørgsel til Rådet, men jeg mener, at det er vores pligt i det mindste at reagere på disse metoder. Det skal vi ikke kun gøre med en radikal ikkevold, men også ved hjælp af EU's politiske tilstedeværelse og Genève-konventionerne. Det lykkedes os endda at arrangere, at Røde Kors besøgte Saddam Hussein, så det er utænkeligt, at vi ikke engang skulle kunne opnå dette. 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er glad for at se hr. Kinnock her, men hvor er hr. Prodi? Hvilke officielle pligter kunne være vigtigere end forhandlingen her til formiddag? Måske kan vi få et svar inden afslutningen på denne forhandling.
Lad mig begynde med at glæde mig over de initiativer, som det irske formandskab har taget indtil nu for at skabe enighed om udkastet til forfatningstraktat. I de seneste uger har en række positive tegn tydet på en øget villighed fra medlemsstaternes side til at gå ind på et kompromis, der kan fungere. De udestående meningsuoverensstemmelser må glattes ud på en engageret og systematisk måde, for at vi kan komme ud af det dødvande, der stadig hersker.
Hr. Roche og har min fulde støtte til at tage fat på det vanskelige arbejde, de har for sig i månederne inden udvidelsen og valget til Europa-Parlamentet. En forenklet, samlet traktat vil gøre et EU på 25 mere forståeligt for Europas borgere ved klart at definere EU's og medlemsstaternes kompetencer. Det vil indføre reformer, som får EU til at virke på en mere strømlinet måde og vil lette beslutningstagningen i en udvidet Union.
Endelig, og dette er meget vigtigt, vil det også hjælpe med til at dementere de mange myter, der er vokset frem. Den vigtigste af disse er den om, at udkastet til traktat vil føre frem til oprettelsen af en såkaldt superstat. En størrelse, som ikke automatisk kan udskrive skatter, ikke har lov til at have budgetunderskud, ikke har ret til at udskrive militær, og, hvad der er vigtigt, ikke kan handle ud over de kompetencer, medlemsstaterne har givet den, er ikke opskriften på en superstat, ligegyldig hvor meget man bruger sin fantasi. EU kan maksimalt bruge 1,2 % af det samlede bruttonationalprodukt fra alle medlemsstater. Sammenlign dette med den eneste superstat i verden i dag - USA - hvis forbundsregering bruger 20 % af bruttonationalproduktet, så kan De se, hvor tåbelig denne anklage er.
Forfatningstraktaten er en frivillig aftale indgået mellem regeringer, der har givet deres samtykke, og hvis nationale parlamenter i henhold til den faktisk vil få en større rolle med hensyn til at se på Kommissionens lovforslag.
Det vigtigste resultat af det europæiske projekt indtil nu har været at gøre en ende på rivaliseringen og modsætningsforholdene fra forrige århundrede, som skubbede dette kontinent ud i to verdenskrige, der kostede 56 millioner menneskeliv. Det bål, der for nylig er flammet op på Balkan, understreger den latente mulighed for ødelæggelse. Vi bør have modet til at bruge vores erfaring og vores stilling i verden til at fremme fred og stabilitet på globalt plan og til at behandle problemerne med fordrivelse og terrorisme ved kilden, f.eks. ved at hjælpe med til at sikre en økonomisk fremtid for de millioner af unge, der bor i Mellemøsten.
Jeg vil gerne spørge rådsformanden om, hvor langt man er nået med at opfylde Lissabon-forpligtelserne. Det står også på regeringskonferencens dagsorden, men indtil nu har vi ikke hørt om andet end Kommissionens handlingsplan for erhvervslivet - som fik en meget lunken modtagelse og blev beskyldt for at mangle fokus og håndgribelige anbefalinger.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige til rådsformanden, at juryen voterer, bolden er på hans banehalvdel, og han har al vores støtte. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, i denne måned står regeringscheferne under irsk ledelse for anden gang inden for kort tid, efter det italienske formandskabs fiasko i december over for et valg, som er af afgørende betydning for EU's fremtid. Det Europæiske Råd i Italien var til grin, da det ikke lykkedes det at slippe de snævre nationale interesser og støtte et mere demokratisk, mere effektivt og mere gennemsigtigt Europa. Mange spekulerer på, om Rådet vil begå den samme fejl en gang til.
Heldigvis har det irske formandskab allerede gjort et stort stykke arbejde i de forløbne måneder. Der er villighed til at nå frem til overensstemmelse. Meget forsigtigt er der noget, der bevæger sig i Europa. Jeg opfordrer dog det irske formandskab til at være forsigtigt, for endnu en fiasko ville være fatal for tilliden fra de europæiske vælgere, som skal stemme i juni. Hvis regeringscheferne igen begår en fadæse denne gang, vil vi umuligt kunne overbevise de europæiske vælgere om Europas styrke.
I betragtning af dette er det bedre at vente noget længere, end at der slet ikke kommer en forfatning. Jeg understreger her endnu en gang, at det skal være en tekst, som Europa bliver bedre af. Lad os ikke udarbejde endnu et ubetydeligt dokument, således som det var tilfældet på regeringschefernes møde i 2000 i Nice. Det Europæiske Konvents forslag til forfatning var gode nyheder for Europa og dets borgere. Det sørger for et mere demokratisk, mere forståeligt og især mere handlekraftigt Europa. Derfor skal vi også holde os så tæt på disse forslag som muligt uden af afsvække Europa-Parlamentets rettigheder, uden at ty til hemmelig politik og uden at formindske gennemsigtigheden.
Tanken om én kommissær for hvert land skal accepteres, forsvarsaftalen fra Napoli skal benyttes, og det sociale Europa skal forstærkes. Jeg vil derfor indtrængende råde regeringscheferne til denne gang hellere at fremlægge et meningsfyldt dokument end et dokument uden mening. Jeg mener, at hvis der ikke kommer en forfatning, kaster regeringscheferne Europa ud i en krise, yderligere udvidelse bliver blokeret, og de finansielle problemer bliver uløselige. Dette er et afgørende tidspunkt for dem og for Europa. Jeg ønsker det irske formandskab held og lykke, for det arbejder på en måde, som vækker stor tillid her i Parlamentet. 
Caudron (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vores forberedende forhandling her til morgen giver mig mulighed for et sidste indlæg om de nuværende og kommende europæiske politiske retningslinjer. Det giver mig, en trofast europæer, mulighed for at sige med eftertryk, at europæerne nu har fået rigeligt af et hovedsageligt økonomisk og finansielt Europa, som i enhedsmarkedets og konkurrencens navn alt for ofte lader det gå ud over beskæftigelsen og ignorerer borgernes hverdagsproblemer. Sammen med dem vil jeg derfor her til morgen minde om den drøm, der var Europas grundlæggeres, drømmen om at opbygge et Europa med fred, kultur, forskellighed, socialforsorg og et frit og demokratisk borgerskab.
50 år senere lever vi i et Europa, som nok er økonomisk stærkt for nogle, men som hverken har hjerte, livsånde eller tro, og som oplever alt for meget uretfærdighed. På tidspunktet for det såkaldte forårstopmøde, umiddelbart inden udvidelsen og en ny regeringskonference og i en situation med et meget magert budget vil jeg imidlertid tro, at der stadig er tid til at ændre kurs.
Efter 15 år i Europa-Parlamentet, som har set mig gå fra at være en lidt euforisk europæer i begyndelsen til med tiden at blive en mere realistisk, mere kritisk og ligefrem bekymret europæer, ville jeg bruge mine to minutter til at råbe "pas på, fare på færde!". Selv om det har taget 50 år at opbygge vores Europæiske Union, er der stadig en risiko for en dag at se bygningsværket synke sammen af mangel på tilstrækkelig støtte fra borgerne, på sociale ambitioner, prioritering af beskæftigelsen, respekt for de nationale og regionale forskelle og reel solidaritet. Det er de rigeste og ikke de fattigste, som skal betale for de mindst begunstigede. En europæisk forfatning er ikke et mål i sig selv, den giver kun mening, hvis den opfylder borgernes forventninger, hvis hovedindhold efter min mening jeg har gjort opmærksom på her til morgen.
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, af det, som De og Kommissionens næstformand har sagt, drager jeg den konklusion, at Irland mener sig i stand til at opnå en aftale om konventets forfatning. Hvis det lykkes, vil vi fejre det. Ikke blot fordi Irland er et keltisk land ligesom Galicien, som jeg selv kommer fra, men også fordi Irland dermed endnu en gang ville vise, at det er en af EU's mest europasindede nationer. Jeg selv, der repræsenterer en af de europæiske nationer uden stat, og som endnu ikke anerkendes som en nation, har mine forbehold over for dette forfatningsprojekt på grund af dets mangler, hvad angår samhørighedspolitikken, og dets svagheder med hensyn til vores fredsskabende plads i verden. Jeg er imidlertid overbevist om EU's historiske betydning og utvetydigt for den solidariske forskellighed, men imod de jakobinske staters uniformisering, der i dag dominerer i den stat, som jeg er borger i.
Det ville være godt, hr. rådsformand, hvis Europa-Parlamentet sammen med det irske formandskab kunne udsende en højtidelig erklæring om forfatningens vedtagelse. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, Europa bør hvile på fire hjørnesten. Freden, demokratiet, friheden og det sociale. Jeg har et spørgsmål til Rådet: Hvad står De for? Jeg har et spørgsmål til Kommissionen: Hvad står De for? Jeg har et spørgsmål til os: Hvad har vi udrettet? Det er ikke meget. Fred har vi endnu, hvis vi ikke opfatter de nye borgerkrige som krig. Med demokratiet er det så som så. Jeg synes, det er et kæmpe problem med EU's legitimitet, og det, der er sket i de forløbne måneder, taler snarere for yderligere opløsningsprocesser end for integration.
Det er farligt, men det er naturligvis også farligt, at vi hver især går og gemmer os, at man her i Parlamentet lader, som om vi var frie, når man omkring Nice har set, hvordan particheferne besnakker de såkaldte frie medlemmer. Også her i Parlamentet lider vi igen og igen under, at stalinistiske reflekser i den socialistiske gruppe, som ofte med urette kalder sig socialdemokratisk, hele tiden fører til blokeringer. Det må vi ændre, også for Rådets vedkommende, ikke kun i Parlamentet. Demokrati uden gennemsigtighed findes ikke! 
Raschhofer (NI ). -
   Hr. formand, kære kolleger, udgangspunktet efter det mislykkede topmøde i Bruxelles er lidt komisk. Tyskland og Frankrig slår om sig med store taler i forfatningsdebatten for at bringe Europa fremad. Men det er netop de lande, som stædigt ignorerer fælles spilleregler.
Virkningen af en sådan adfærd er efter min mening fatal. Når Jaques Chirac taler om pionergruppen og skitserer et Europa i to hastigheder, så er det i sig selv ikke så tragisk. Med Schengen og euroen findes der allerede forskellige hastigheder. Det tragiske er, at der er opstået misstemninger. Det bringer ikke Europa fremad.
Udgangssituationen for udkastet til forfatningen er ikke blevet lettere. Med forhandlingerne om EU's budget er der muligvis risiko for en form for lovkompleks mellem forfatningen og den finansielle ramme. Det kan jeg kun advare imod.
Indholdsmæssigt er udkastet til forfatningen en blanding af gode idéer, som bringer fremskridt, og tvivlsomme ting som forprogrammerede kompetencestridigheder, f.eks. inden for udenrigspolitikken, mellem EU-udenrigsministeren og den kommende EU-rådsformand.
Mine damer og herrer, det er på høje tid, at EU forbereder sig på et større fællesskab. Jeg synes, det er noget absolutistisk at forbyde stats- og regeringscheferne at diskutere forfatningen. Jeg vil ikke være med til at lade, som om regeringscheferne var Europas kupmagere. Men det kunne nok være på sin plads at minde disse chefer om, at de selv havde repræsentanter i konventet. Jeg plæderer for politisk pragmatisme - det, der er opnået, skal sikres.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hvad fortæller vores medborgere os, når vi er ude omkring og mødes med dem for at fortælle dem om Europa? Hvad spørger de os om? De spørger os først og fremmest om EU's rolle. Hvad laver EU? Hvem leder det, og hvordan? De kræver klare afgørelser og vil forstå den præcise fordeling af kompetencerne. De vil kunne identificere EU og dets beslutningstagere bedre. De ønsker også et mere nært Europa, som bekymrer sig mere om vores medborgeres skæbne.
Konventet har afstukket konturerne til dette nye europæiske ansigt og mere til. Det har formet EU's krop med en præcisering af dets kompetencer og en personliggørelse af beslutningen. Det har skabt de forbindelser, som er absolut nødvendige for at støtte vores politiske formål. Dette udkast til forfatning fra konventet, som ledes af konventsformand Giscard d'Estaing, er godt, og jeg tror, vi bliver nødt til at sige det højt og igen og igen. Det er det bedste kompromis, for det sigter ikke mod at sidestille nationale institutioner, men foreslår en ny konstruktion, som styrker effektiviteten, udstråler mere klarhed og følger med tiden.
Jeg beklager, at det sidste år i december var indadvendtheden, særinteresserne og de nationale egoistiske interesser, der sejrede. Hvor er den europæiske borgers plads i denne maskerade? Som Europa-Parlamentet havde sagt, er regeringskonferencen først og fremmest blevet forældet. Konventet, der er et nyt organ, har vundet sit væddemål. Det har ligefrem vist, at den mellemstatslige metode ikke længere er tilpasset Unionens behov for at være tidssvarende. Regeringskonferencens funktion afspejler en gammel ambition, hvor Europas sande målsætninger, dem, der giver en vision af fremtiden, ikke længere kan komme til udtryk.
Unionen ændrer sig for vores øjne. Forhandlingerne mellem dem, der fremmmer det mellemstatslige aspekt på den ene side, og tilhængerne af føderalismen på den anden svarer ikke længere til Unionens virkelighed. Udkastet til forfatning bærer på realisme og modernitet, fordi det bygger bro over de gamle kløfter, som i dag ikke længere tillader det europæiske projekt at bevæge sig fremad. Det giver de europæiske borgere mere magt. Afslutningsvis vil jeg sige, at Europa-Parlamentet over for denne blokade vil stå fast og holde vågent øje med, at vi får en moderne forfatning, som skaber et Europa i aktion, et synligt og et troværdigt Europa. Jeg ønsker det irske formandskab held og lykke.
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, genforeningens Europa og de 25, 27 og 30 landes Europa vil ikke kunne fungere med et institutionssystem, der er tiltænkt et EU med seks eller 15 lande. Hvis ikke forfatningstraktaten bliver vedtaget, risikerer vi i bedste fald at få et tøjlet, svagt og politisk handlingslammet Europa, som er ude af stand til at spille en hovedrolle på den internationale scene, og i værste fald et politisk sammenbrud i EU, det vil sige et farligt tilbageskridt i forhold til de store fremskridt, der er sket i de senere år. Derfor er jeg af den overbevisning, at vi bør støtte den irske regerings beskedne, men effektive indsats. Vi skal naturligvis skynde os, så man når at skrive under, inden det nye Europa-Parlament bliver valgt, men vi skal også gøre et ordentligt stykke arbejde, sådan som hr. Giscard d'Estaing mindede os om i går i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. Vi må med andre ord ikke acceptere kompromiser efter laveste fællesnævner, som gør konventets værdifulde arbejde forgæves.
Efter min mening bør vi tage udgangspunkt i de resultater, som det italienske formandskab har opnået, eftersom det trods alt lykkedes det italienske formandskab at skabe enighed blandt alle de involverede lande om 90 % af den foreslåede tekst. Nu skal der gøres en ekstra indsats for at overvinde de vanskeligheder, som navnlig vedrører afgørelser med kvalificeret flertal. Det er dog ikke blot et formelt eller teknisk spørgsmål, for det egentlige problem, der skal løses, er nogle landes egoisme, som man er nødt til at gøre noget ved. Det er noget, som vi skal drøfte, men hvis vi ønsker et politisk stærkt Europa, der spiller en hovedrolle i fredsindsatsen, er vi nødt til at bekæmpe denne egoisme.
Lige en sidste bemærkning, hr. rådsformand. Vi må ikke glemme at medtage en udtrykkelig henvisning til Europas jødisk-kristne rødder i præamblen. Vi kan ikke bygge det store hus for 500 millioner borgere, hvis vi glemmer det fundament, som den fælles arv skal hvile på. 
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, jeg kan knytte direkte an til hr. Tajanis sidste bemærkning. Hr. rådsformand, i går overrakte jeg Dem over 10.000 underskrifter fra min valgkreds om, at der bør optages en henvisning til Europas kristne arv i præamblen til traktaten. Jeg siger helt åbent til Dem, at en bygning, som man bygger uden stabilt fundament, vil være dømt til at styrte sammen til sidst. Vi må ikke bygge Europa på et svagt fundament, men på det fælles fundament, som omfatter dette kontinents arv. Menneskene i min valgkreds har stor tillid til, at det irske formandskab vil stille forslag om, at der bliver optaget en sådan henvisning i præamblen.
Jeg vil imidlertid også sige lidt om EU's konkurrencevene, for dette emne skal jo også behandles på forårstopmødet. Her vil jeg især appellere til Kommissionen. Det er ikke nok, at man en gang om året arrangerer et topmøde om konkurrenceevne og tror, at den hellige grav dermed er vel forvaret. Hvorefter vi året igennem bliver dynget til med forslag, som svækker Europas konkurrenceevne. Lad mig nævne kemikalielovgivningen og kemikaliepolitikken. Det er et forslag om at afindustrialisere EU. Det skal Kommissionen være klar over. Træk dette forslag tilbage, så yder De et bidrag til Europas konkurrenceevne! Det samme gælder for konkurrencebegrænsningerne. Jeg kunne nævne mange andre direktiver. Mit forslag er, at Kommissionen skal erklære sig villig til at trække de 10 værste direktivforslag tilbage. Dermed ville Europas konkurrenceevne være markant forbedret.
Et andet punkt, jeg vil nævne, er, at medlemsstaterne skal gennemføre de forpligtelser, som de har påtaget sig. Jeg kommer jo selv fra et land, som i årevis har fået at vide, hvad det skulle gøre. Og i årevis er der ikke blevet gjort noget for at aflaste arbejdsmarkederne og sørge for, at konkurrenceevnen blev forbedret. Her må man også tænke på at kontrollere tingene strengere, så medlemsstaterne virkelig opfylder deres forpligtelser. Så vil vi få vækst og beskæftigelse i hele Europa. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, om forfatningen vil jeg gerne sige, at jeg støtter hver eneste sætning i Johannes Voggenhubers og Elmar Broks indlæg. Hvis man distancerer sig fra konventets resultat, fornærmer man sine egne repræsentanter og ringeagter repræsentanterne for de nationale parlamenter og dermed sit eget lands borgere.
84 af de 105 repræsentanter i konventet var repræsentanter for de nationale parlamenter og regeringschefer. Dette faktum viser igen, hvor stærkt medlemsstaterne er involveret i beslutnings- og meningsdannelsesprocessen i EU. Vi ønsker forfatningen, vi har brug for den, og vi forlanger, at man når til enighed før den 1. maj.
Nu til den anden del, Lissabon. Lissabon-strategien er gennemførelsesprogrammet for den europæiske samfundsmodel, den økosociale markedsøkonomi. Forårstopmødet har jo ikke kun til opgave hvert år at bedyre med store ord, at erklæringen fra Lissabon skam gælder endnu, selv om der mangler seriøsitet og politisk vilje i den konkrete gennemførelse. De mangler hos de nationale regeringer, som har instrumenterne i hånden, men de mangler også hos Kommissionen, som forbereder og gennemfører forårstopmødet på en sjusket måde, der grænser til det utilfredsstillende. Topmødet må ikke blive et bla-bla-topmøde. Det skal give konkrete svar på borgernes spørgsmål om vækst og beskæftigelse og om det sociale sammenhold.
Derfor kræver jeg en konkret innovations- og investeringspagt for konkurrenceevne, vækst og socialt sammenhold. Heri skal det klart fastsættes, hvem der skal gøre hvad inden hvornår.
Jeg forlanger, at Kommissionen i sin finansielle planlægning gør denne pagt til grundlag for sin udgiftspolitik ved siden af de vedtagne projekter. Vi har brug for en offentlig diskussion, en offentlig debat om opfyldelsesgraden for innovations- og investeringspagten analogt med diskussionen om overholdelse af stabilitets- og vækstpagten. Hvis man ikke overholder stabilitets- og vækstpagten, skader man Lissabon-målene, og de, som ikke overholder dem, er også dem - Tyskland, Frankrig og Belgien - som halter længst bagefter med gennemførelsen af direktiverne om det indre marked. Derfor skal vi ikke spille det ene ud mod det andet, vi skal gøre det, der skal gøres! 
Sudre (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine kære kolleger, jeg vil gerne rose det irske formandskabs bestræbelser på at tage tråden op fra en regeringskonference, som blev afbrudt i december 2003 af mangel på reel politisk vilje til at afslutte den institutionelle reform af Unionen, hvilket imidlertid er altafgørende for, at Europa skal komme til at fungere ordentligt i de kommende år.
Jeg anmoder sammen med det store flertal af mine kolleger i Europa-Parlamentet, som De hørte, og på vegne af den franske delegation af PPE-DE-Gruppen det kommende Europæiske Råd i Bruxelles om at udvise politisk vilje til at overkomme de vanskeligheder, som, selv om de er store, stadig er sekundære i forhold til den egentlige udfordring, nemlig at gøre genforeningen af vores kontinent til en politisk, økonomisk og social succes. Det er absolut nødvendigt, at det udkast til forfatning, som er foreslået af Det Europæiske Konvent, hvis utrolige succes vi i dag kan se i lyset af regeringskonferencens vanskeligheder, vedtages hurtigst muligt. Det er det budskab, vi sender til det irske formandskab.
Desuden kræver Lissabon-målsætningen, som er ambitiøs, men realistisk, at vi opstiller målrettede politikker, som giver os mulighed for at konkurrere med vores handelspartnere, først og fremmest USA og Japan, på de strategiske områder forskning og udvikling, uddannelse og livslang læring. Lad os indlede de nødvendige reformer og bygge bro over vores ufrugtbare uoverensstemmelser for at gøre Europa til en succes på alle fronter.
Borgerne, som skal vælge deres europæiske parlamentsmedlem i juni 2004, forventer mere af EU, end de for det meste giver udtryk for. De regner med, at vi giver dem mulighed for at leve harmonisk på tværs af grænserne, at arbejde frit og så meget, de ønsker, og ikke at blive overmandet af formaliteter og unødvendige skatter.
Det Europæiske Råds forårsmøde er ganske vist ikke enden på den europæiske historie, men det kunne være en central dato for en hurtig vedtagelse af en forfatning og for etableringen af økonomiske og kommercielle foranstaltninger, som er absolut nødvendige for, at Europa i sidste ende skal opleve vækst.
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
   - Hr. formand, når vi skal finde løsninger på EU's institutionelle reformer og problemerne som følge af fiaskoen på regeringskonferencen, skal vi koncentrere os om det indre marked samt opretholdelse og forbedring af konkurrenceevnen i EU's økonomi. Gennemførelsen af lovgivning om det indre marked på nationalt niveau er en absolut forudsætning for at nå Lissabon-målsætningerne. Et endnu større gennemførelsesunderskud vil få EU's markeder til at splintre og nedbryde fordelene ved det indre marked. Man kan ikke blot pege anklagende på medlemsstaternes træghed i forbindelse med gennemførelsen af Lissabon-målsætningerne. Arbejdet i Rådet (konkurrenceevne) skal gøres mere effektivt, og det skal vende tilbage til et grundlæggende spørgsmål, nemlig hvilken virkning det enkelte lovforslag vil have på EU's konkurrenceevne. Det er også tid til forårsrengøring i Kommissionen. Kommissærerne er for tiden meget splittede vedrørende direktiverne. Udarbejdelsen af kemikaliepakken var et godt eksempel på det. EU's konkurrenceevne bliver ikke forbedret med sådanne love. Den bliver tværtimod bragt alvorligt i fare. Næste efterår skal der etableres en portefølje for kommissærer for Rådet (konkurrenceevne) i Kommissionen. Dens opgave bliver at afslutte Lissabon-målsætningerne samt koordinere og harmonisere arbejdet for kommissærerne for industri, miljø og beskæftigelse. Konkurrenceevne og et sundt Europa er ikke en utopisk drøm. Det kræver ikke nye magiske remedier. Lægemidlet findes, for det blev opdaget i foråret 2000 i Lissabon. Medlemsstaterne skal blot gøre, hvad de sagde, at de ville gøre. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne give udtryk for min beundring for, hvad jeg mente, var en elegant og noget drillende tale fra hr. Roche om, hvorvidt der virkelig har været en væsentlig udvikling med hensyn til regeringskonferencens spørgsmål. Vi har læst om, at den spanske og polske regering muligvis ville skifte holdning, og har fået lignende meldinger om den tyske regering. Pressen i Det Forenede Kongerige siger nu, at hr. Blair og hr. Berlusconi skriver breve i fællesskab - det kan man da kalde venskab! - og nu forstår vi, at hr. Blair rejser til Dublin i morgen til samtaler med den irske premierminister. Som hr. Napolitano sagde tidligere i denne forhandling, er det alt sammen meget frustrerende og uklart for dem af os, der står udenfor.
Alt dette understreger vigtigheden af igen at fremsætte kravet om demokratisk legitimitet, noget som hr. Kinnock indrømmede under sin tale. Jeg ser dette som noget, der kan ske i kraft af folkeafstemninger. Hr. Barón Crespo fortalte os, at 51 % af befolkningen i Det Forenede Kongerige ønsker denne forfatning. Det vil jeg måske betvivle, men i modsætning til hans allierede i Labour er jeg helt tilfreds med at få sagen prøvet ved en folkeafstemning. Jeg kan fortælle Dem, hr. formand, at over 80 % af befolkningen i mit land er enige heri. 
Bodrato (PPE-DE ).
   - Hr. formand, nogle af de spørgsmål, der er på dagsordenen for næste rådsmøde, er Lissabon-strategien, EU's finansielle overslag og forfatningsprocessens genoptagelse. Jeg vil nøjes med at komme ind på sidstnævnte proces, som efter min mening er afgørende.
Europa-Parlamentet har fremmet den føderalistiske politik, hvilket formanden anerkendte, og vi satte også pris på hans forsigtighed og ihærdighed her i dag. Vi deler hans bekymring, eftersom vi er enige med ham i, at tidsfaktoren ikke er til forfatningstraktatens fordel. Vi står nemlig ved et historisk vendepunkt, og det gør vi ikke kun, fordi Europas genforening gør et forfatningscharter vanskeligere og på samme tid mere nødvendigt, men også fordi der i det kommende Parlament vil ske en vigtig generationsfornyelse hos de parlamentariske grupper, som har skabt Det Europæiske Fællesskab. Europas fremtid er truet af regeringskonferencens dødvande, og hvis vi i stedet for en løsning på det demokratiske underskud får en ny fiasko, vil det øge faren for et populismetruet demokrati uden vælgere. En fiasko ville også være et negativt signal for målsætningen om at gøre den europæiske økonomi mere konkurrencedygtig, eftersom denne målsætning kræver en større økonomisk integration, større social samhørighed og større demokratisk gennemsigtighed. Vi er dog enige med kommissær Kinnock i, at det er bedre, at vi ikke får nogen forfatning, end at vi får en traktat, som ikke er tro mod konventets forslag. Derfor anmoder vi Rådet om at træffe beslutninger, der genskaber entusiasmen for et mere demokratisk Europa, som er forenet i mangfoldighed, og som er i stand til at føre en fælles forsvars- og udenrigspolitik. 
Roche,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke alle de medlemmer, der har bidraget til denne forhandling.
Jeg vil begynde med Lissabon-strategien. Forhandlingen drejede sig hovedsagelig om regeringskonferencen, og den kommer jeg tilbage til. Hr. Watson trak en meget interessant forbindelse mellem de fremtidige udsigter for Europa og den nye forfatning. Han antydede, at vi skulle gå parallelt frem ad begge spor. Det har han ret i. Hr. Watson og hr. Collins sagde også noget meget klart om vigtigheden af Lissabon-strategien og nødvendigheden af at fastholde fokus på Lissabon. Det har de også ret i. Fru Sudre har lige sagt noget meget interessant om vigtigheden af denne strategi med hensyn til fremtiden.
Lissabon-strategien og forårets møde i Det Europæiske Råd er de højest prioriterede områder for det irske formandskab, og vi ser frem til en succesrig og fokuseret debat om de afgørende spørgsmål om Unionens fremtidige økonomiske, sociale og miljømæssige udvikling. Det er interessant, at mange af de nøglespørgsmål, der er blevet stillet under forhandlingen, er nogle, som vi har peget på under vores forberedelser, og som vi har besluttet at fokusere på. Vores strategi omkring en tilgang til Lissabon-drøftelserne har været at begrænse antallet af områder og at fokusere på de tilbageværende for at gøre fremskridt.
Jeg var fascineret af alle de kommentarer, der blev fremsat vedrørende regeringskonferencen og forfatningstraktaten. Opfattelsen hos et tydeligt og overvældende flertal her i Parlamentet bekræfter over for mig nødvendigheden af den opgave, vi har for os. Hr. Duff har venligt henledt min opmærksomhed på et beslutningsforslag, der er under udarbejdelse med henblik på at blive vedtaget her i Parlamentet. Som hr. Barón Crespo mindede os om, viser de meningsmålinger, der for nylig er foretaget af Eurobarometer, at Europas befolkning ønsker en forfatningstraktat. Det er en meget væsentlig undersøgelse. Jeg noterer mig, at der er varierende grader af støtte til forfatningstraktaten, men det, at folk ønsker en forfatningstraktat, er noget, som vi alle i høj grad bør inddrage i vores overvejelser.
Min gode ven og kollega i konventet, hr. Voggenhuber, kan være sikker på, at jeg udmærket husker den dag i konventet, hvor vi skålede, lyttede til og alle skrev os på et meget stort postkort. Jeg må sige, at jeg ikke genkender den temmelig negative karakteristik af forfatningen fra en anden god ven - hr. Bonde. Jeg er enig med fru Doyle, der kom meget tættere på det centrale i sagen, nemlig at forfatningen i hvert fald ikke baner vej for en superstat.
Som jeg allerede har nævnt, kan jeg ikke i dag gå dybere ind i disse spørgsmål. Jeg forstår fuldt ud medlemmernes frustration. Men medlemmerne forstår også fuldt ud, at forhandlingerne befinder sig på et stade, hvor det er umuligt at være mere detaljeret, end vi har været. Vi er gået ind i fortrolige drøftelser med medlemsstaterne. Vi forstår fuldt ud, at folk tilhører forskellige stater og har forskellige opfattelser. Det er formandskabets opgave at forsøge at skabe et rum, hvor folk kan mødes for at forhandle og forlige disse synspunkter.
Jeg forstår derfor frustrationen over, at der ikke er fremkommet flere detaljer, og vil også gerne bekræfte, at formandskabet er ivrigt efter at udnytte enhver mulighed, der viser sig. Vi har noteret os, at der er sket holdningsændringer i den seneste tid. F.eks. var hr. Poetterings analyse meget interessant, og han har helt ret i, at det er af afgørende betydning at holde fast i initiativet. Det ville være en katastrofe, hvis det gik tabt.
Hr. Brok havde også ret. Alle siger nu, at de ønsker en forfatning, men noget af det frustrerende ved at sidde i formandskabet er, at alle siger, at de ønsker succes, men det er altid med et forbeholdent "men". Hr. van den Berg sagde også noget interessant. Han sagde, at formandskabet må huske på, at endnu et resultatløst møde vil være en katastrofe. Det har han helt ret i, og vi må afveje alle disse spørgsmål over for hinanden hen ad vejen.
En række medlemmer - særligt hr. Napolitano - har sagt noget om detaljeringsgraden. Han har ved mere end én lejlighed talt med mig om de resterende spørgsmål.
På den institutionelle side er der klart nok problemer, der skal løses, herunder spørgsmålet om repræsentation i Parlamentet, afstemninger i Rådet og sammensætningen af Kommissionen, samtidig med at der er stillet detaljerede forslag om EU's udenrigsminister og formandskabet for Ministerrådet. På den ikke-institutionelle side er der forskellige holdninger til spørgsmålet om omfanget af kvalificerede flertalsafstemninger i Rådet. Det er der ikke noget nyt i, men det er problemerne. Vi må holde en samlet balance for at nå frem til enighed.
Lad mig i særdeleshed gå ind på nogle af disse ting. Som svar på en række forespørgsler om afstemningsrettigheder er formandskabets holdning til dette blevet gjort helt klar. Den irske premierminister har sagt, at en løsning baseret på et dobbelt flertal er det, som der med størst sandsynlighed kan nås en generel konsensus om. Det er faktisk klart, at det er sådan, beslutningen om afstemningsrettigheder vil blive truffet. Der er fortsat forskellige opfattelser af, hvordan det dobbelte flertal skal beregnes. Men det er interessant og spændende - og en række medlemmer har nævnt dette - at vi faktisk nu taler om et system med dobbelt flertal.
Med hensyn til Kommissionen er der en fælles opfattelse af, at vi behøver en stærk og effektiv Kommission. Der er også brug for at finde en passende balance mellem ligestilling, det lige så berettigede krav om, at Kommissionen skal være effektiv, og om at den skal have en vis form for repræsentativitet. Enhver aftale må tage hensyn til alle disse ting, og det vil ikke være svært at bygge bro mellem forskellige krav.
Hr. Barón Crespo og en række andre talere har også nævnt spørgsmålet om budgettet. Med hensyn til spørgsmålet om budgettet mener jeg, at den afbalancerede tilgang er den, hvor der er størst sandsynlighed for at sikre enighed. Det italienske formandskab stillede et forslag i december, der byggede på det, som konventet havde fremlagt, og på de drøftelser, det havde med parterne ved regeringskonferencen. Vi har derudover udforsket sagen ved høringer i den sidste tid, herunder sammen med Parlamentet, og der er enighed om, at man i budgetproceduren må respektere den samlede institutionelle balance.
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg i høj grad har nydt forhandlingen her i dag. Jeg må sige, at jeg blev opmuntret af den, og jeg er medlemmerne meget taknemmelig for deres positive ord og opmuntring. De medlemmer, der har talt med mig individuelt, kender mine særlige bekymringer i denne forbindelse, og de ved, at det irske formandskab har den ambition at gøre fremskridt, hvis der kan gøres fremskridt. Jeg har omhyggeligt noteret mig, hvad der er blevet sagt. Jeg ser frem til et succesrigt resultat af Det Europæiske Råds møde den 25. og 26. marts.
Hr. Kinnock har fremhævet, at regeringskonferencen er første stadium. Det blev også berørt af en række andre talere. Det er sandt. Første stadium er en enighed på medlemsstatsniveau, og næste stadium bliver at få de forskellige og mangfoldige ratifikationsprocesser gennemført. Det fører mig tilbage til det, jeg sagde i min introduktion. Udsættelse vil ikke hjælpe på ratifikationsprocessen. Det vil jeg gerne gentage. Tiden er ikke på vores side, det er nødvendigt, at vi når en aftale om denne sag så hurtigt, som det kan lade sig gøre, og det irske formandskab er ivrigt efter, at det skal ske.
Kinnock, Neil,
    Hr. formand, jeg vil gerne føje noget til de bemærkninger, hr. Roche har fremsat under denne meget interessante forhandling.
Måske er det mest passende, hvis jeg begynder med at takke hr. Brok for at minde Parlamentet om den basale kendsgerning, at de sunde modsætninger i et moderne Europa angår politiske spørgsmål og - modsat hvad der hævdes i visse dele af det politiske liv og i pressen - ikke forholdet mellem store og små. Det er et grundlæggende punkt, og hvis man forstår det, betyder det, at man forstår, at det er den retfærdige inddragelse og de repræsentative rettigheder for lande af stor, mellem og lille størrelse, som gør dette til en union, og gør Unionen til en stabil succes gennem 50 år, som stadig udvikler sig, i stedet for århundreder med det store diplomati udøvet af store regeringer, som gentagne gange er endt med skrækkelig sorg og med krig. Ved en lejlighed som denne er det godt, at vi minder os selv om disse basale kendsgerninger, som hr. Brok gjorde.
For det andet var der interessante henvisninger til Lissabon-strategien, som, må vi huske, blev enstemmigt vedtaget af medlemsstaterne for at sikre den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden inden udgangen af 2010. Der kan næppe have været et mere fromt mål. Det er interessant at lægge mærke til, hvad hr. Wurtz, hr. Collins, hr. Ferber, hr. Karas og fru Doyle havde at sige om dette spørgsmål. Eftersom vi alle har travlt med at støtte Lissabon-strategien - måske med vekslende grader af begejstring - vil succes med at få en sådan videnbaseret, dynamisk og konkurrencedygtig økonomi ikke blive fremmet af tøven, når det gælder den videre udvikling af det indre marked, af falsk sparsommelighed med reducerede offentlige og private investeringer eller af et loft over de finansielle overslag, som lammer EU's engagement i forskning og udvikling, regional udvikling og bestræbelser på at bekæmpe fattigdom og underudvikling i hele verden.
Jeg vil gerne komme med en hurtig kommentar til det, hr. Poettering og hr. Barón Crespo sagde, med en grad af elegant nuancering fra begge, om, at det ville være klogt at tage hensyn til resultaterne af valget til Europa-Parlamentet ved udpegningen af Kommissionens formand i fremtiden. Ingen, der for alvor er demokratisk, kan vende ryggen til en sådan idé, men ikke desto mindre er det nødvendigt at være forsigtig, for hvis man nogensinde får det indtryk, at der var partiske grunde til denne udnævnelse, ville det give genlyd i de næste fem år i Parlamentet, i Kommissionen, i Rådet og mere bredt. Følgerne ville blive splittelse, destabilisering og ulemper for Unionen. Udsigten til dette ville hverken gavne ægte demokratisk ansvarlighed eller legitimitet, og jeg er sikker på, at ingen, der går ind for at tage hensyn til valgresultatet, på nogen måde går ind for en partisk foruddiskontering af det politiske tilhørsforhold, Kommissionens formand skal have.
Jeg vil gerne nævne, hvad jeg anser for noget besynderligt under forhandlingen. Det var en bemærkning fra hr. Bonde, der opfordrede formandskabet til at bruge Det Europæiske Råd i Bruxelles til at kræve en proces med national beslutningstagning om forfatningen. Det var noget paradoksalt fra et æret medlem, som jeg opfatter som en apostel for europæisk splittelse, i særdeleshed eftersom det at følge dette råd ville føre til den mest massive centralisering i Unionens historie. Jeg er sikker på, at han vil tilgive mig, hvis jeg, som en stor tilhænger af subsidiaritet, siger, at det ikke er første gang, jeg må være uenig med ham om hans forslag.
Der er en sidste ting, som jeg ikke kan lade være med at sige - hr. Evans vil ikke være overrasket herover. Jeg har ikke på nogen måde givet afkald på idéen om demokratisk legitimitet. Som jeg er sikker på, at hr. Evans vil indrømme, er det faktisk min grundlæggende opfattelse. Hvis jeg ser fuldstændig neutralt på Det Forenede Kongeriges indre anliggender, som det sømmer sig for en kommissær, er jeg i nogen grad uenig med ham i spørgsmålet om folkeafstemning om forfatningen af en grundlæggende og enkel grund. Som jeg forstår det, finder folkeafstemninger sted i Det Forenede Kongerige, når der bliver stillet forslag om at ændre regeringssystemet, hvad enten det drejer sig om øget regionalt selvstyre eller om at have valgte borgmestre eller en række sammenlignelige spørgsmål. Den forfatning, der er stillet forslag om, ændrer ikke regeringssystemet i Det Forenede Kongerige. Jeg vil også erindre om, at eneste præcedens for, at det parti, som hr. Evans er en fremtrædende repræsentant for, har tilvejebragt en folkeafstemning, var det akutte spørgsmål om søndagsåbent i pubberne i Wales. For hr. Evans og mange andre er det et afgørende spørgsmål om demokratiske rettigheder og god regeringsførelse, men det kan ikke sammenlignes med den europæiske forfatning.
Formanden.
   - Jeg takker kommissæren for denne helt neutrale opfattelse, som jeg er sikker på, han også havde til spørgsmålet om søndagsåbent for pubberne i Wales! 
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, samtidig med at jeg byder hr. Kinnock velkommen til Parlamentet, vil jeg gerne høfligt anmode om en fuld forklaring på hr. Prodis fravær fra Parlamentet her til formiddag. 
Kinnock, Neil,
   Hr. formand, det er ikke for at være uhøflig over for Parlamentet, men jeg har tidligere sagt til Dem, at arbejdsforpligtelser har forhindret hr. Prodi i at være til stede her til formiddag. Han er næsten altid til stede ved behandlingen af vigtige sager her i Parlamentet, som jeg er sikker på, at alle her anerkender, og jeg mener, at det er tilstrækkeligt, at Kommissionens formand helt berettiget og ærligt siger, at han har arbejdsforpligtelser, som på grund af tidsplanen må få forrang selv for mødet i Parlamentet her i dag. Jeg håber, Parlamentet vil acceptere denne forklaring, uden at jeg behøver at læse op af formandens mødekalender. 
Formanden.
   - Jeg har modtaget fire beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
- A5-0111/2004 af Brok for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om Kommissionens globale overvågningsrapport om status i forberedelserne til EU-medlemskab i Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (KOM(2003) 675 - C5-0532/2003 - 2003/2201(INI));
- A5-0105/2004 af Van Orden for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om de fremskridt, som Bulgarien har gjort hen imod tiltrædelse (KOM(2003) 676 - C5-0533/2003 - 2003/2202(INI))
og
- A5-0103/2004 af Nicholson of Winterbourne for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om Rumæniens fremskridt i retning mod tiltrædelse (KOM(2003) 676 - C5-0534/2003 - 2003/2203(INI)).
Brok (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, jeg synes, at vi her få uger før den 1. maj, den faste dato for udvidelsen af EU, må konstatere, at alle 10 tiltrædelseslande har gjort sig mægtige anstrengelser i løbet af det sidste årti for at blive klar til dette øjeblik. De har gjort sig langt større anstrengelser - med store konsekvenser for befolkningen - end vi har gjort i EU som forberedelse til udvidelsen, hvilket den foregående forhandling viste. Jeg håber også, at spørgsmålet om Cypern vil blive løst, så vi den 1. maj kan byde et forenet Cypern velkommen.
Samtidig må jeg sige, at dette er den sidste betænkning af denne art, og at landeordførerne i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik i disse år har ydet et meget ansvarsfuldt og engageret arbejde. Og som udvalgsformand vil jeg gerne takke dem hjerteligt for det.
Den 1. maj gælder EU's , som det er fastlagt i udvidelsestraktaten, med de tilhørende overgangsbestemmelser. Det betyder, at der ikke længere må diskrimineres hverken i den ene eller den anden retning, at vi også i fremtiden vil lægge stor vægt på, at denne bliver overholdt, og at Kommissionen som traktaternes vogter sikkert vil have samme opfattelse.
Men der er fortsat svage punkter. Det siger vi ikke som kritik, men for at hjælpe, for at gøre opmærksom på det, for at opnå politiske gennemførelsesmuligheder, så disse svage punkter kan fjernes. Disse svage punkter er forståelige. Vi skal forstå, at disse lande har måttet foretage en fuldkommen omstilling af deres politiske, samfundsmæssige, økonomiske og sociale system, at de skulle gå fra kommunistisk centralisme til større regionalisering. Det er klart, at det ikke kan gøres på en dag.
Det samme gælder for retsvæsenet. Det har imidlertid konsekvenser. For hvis forvaltningen ikke fungerer, vil den heller ikke være i stand til at fremlægge de koncepter på regionalt niveau, som er nødvendige for at kunne trække på EU's strukturmidler. Situationen er den samme i regeringernes instanser i forbindelse med landbruget og på visse andre områder. Her er det altså i disse landes interesse at nå bedre resultater. Derfor skal anstrengelserne fortsættes, som Kommissionen allerede har forlangt det i sin egen rapport fra efteråret.
Vi skal også være klar over, at et ikke-fungerende retsvæsen betyder manglende retssikkerhed i diverse regionale områder. Manglende retssikkerhed er altid en hæmsko for investeringer. Også her gælder det om at etablere retssikkerhed. Det er ikke kun et spørgsmål om at varetage individers rettigheder, men også om den økonomiske udvikling i visse regioner. Sådan bliver det også opfattet, og de to ting tilsammen har naturligvis også noget at gøre med bekæmpelse af korruption. Som vi har hørt i dag, er der jo også korruption i Tyskland inden for fodbold. Korruption findes allevegne. Men vi skal passe på, at denne kræftsvulst, som findes i forskellig styrke overalt, ikke bider sig fast i EU og truer vores udviklingsmuligheder generelt.
Det skal også diskuteres, at spørgsmålet om mindretal ikke er reguleret på samme måde overalt endnu. Her må man f.eks. nævne romanibefolkningens situation i nogle stater, hvor vi håber på forbedringer af praksis. Samtidig skal vi imidlertid også være klar over, at de baltiske stater over for deres mindretal har gjort sig uhyre store anstrengelser i denne historiske kontekst, og at situationen ikke må bruges som anledning til ikke at underskrive eller ratificere grænseaftalerne med de baltiske stater. Derfor opfordrer vi, også for at få klarhed på dette punkt, Rusland til hurtigt at komme videre i dette spørgsmål.
Vi vil være sikre på, at samarbejds- og partnerskabsaftalen bliver anvendt på hele det nye EU. At der ikke indledes nye forhandlinger, der gælder for alle. Man kan heller ikke kræve skadeserstatning på grund af udvidelsen af EU, tværtimod skal vi bygge nye broer ved EU's nye grænser, ligesom vi også hurtigt skal skabe mulighed for Schengen-standarder dér for at sikre den indre sikkerhed og gøre det muligt at åbne grænserne internt. Denne kombination vil sikkert være et af de vanskeligste problemer, som vi skal løse.
Hr. formand, jeg vil gerne sige her, og jeg tror, jeg kan sige det på hele Parlamentets vegne, at vi glæder os til den 1. maj, og vi glæder os til vores nye partnere.
Formanden.
   - På vegne af Parlamentet, hr. Brok, vil jeg takke Dem og de øvrige ordførere for den indsats, som Deres udvalg har gjort i hele embedsperioden, og som nu fører hen imod en vellykket afslutning.
Van Orden (PPE-DE ),
   Hr. formand, i det seneste årti har vi været vidne til omfattende forandringer i Bulgarien, der har trukket sig selv ud af en kommunistisk fortid, og som nu er på rette vej med hensyn til tiltrædelse af EU i 2007. Der er tale om en bemærkelsesværdig kovending.
Min betænkning er derfor meget optimistisk. Jeg kan ikke se, hvorfor optagelsesforhandlingerne ikke skulle kunne afsluttes i løbet af sommeren, inden det irske formandskab og den nuværende Kommission træder tilbage. Det vil være et meget vigtigt signal at sende til Bulgariens befolkning og et tegn på, at vi ikke har glemt dem på et tidspunkt, hvor 10 andre lande netop vil have tiltrådt EU. Det betyder, at Kommissionen og Rådet hurtigt skal færdiggøre EU's holdning til de fire resterende kapitler af fællesskabsretten: konkurrence, regionalpolitik, landbrug og budget.
Det udkast til en finansiel pakke, som Kommissionen foreslog den 10. februar - omkring 4,2 milliarder euro over tre år - er et glimrende grundlag for den endelige forhandlingsfase. Målt som en procentdel af bruttonationalproduktet pr. indbygger er dette en af de mest generøse pakker, der er tilbudt et kommende EU-land, selv om man skal huske på, at Bulgarien har et lavt bruttonationalproduktet pr. indbygger.
Finansieringspakken skal muligvis justeres i lyset af ændringer i de samlede finansielle overslag, og jeg er beroliget af Kommissionens anerkendelse af, at man i de kommende tre år skal intensivere samarbejdet med Parlamentet - som en gren af EU's budgetmyndighed. Bulgariens tiltrædelsesproces har hidtil været karakteriseret ved engagement og god tro hos alle parter samt en fælles målsætning om at overholde de mange involverede frister.
De makroøkonomiske indikatorer har været meget positive i Bulgarien. Bruttonationalproduktet er vokset med næsten 5 %, inflationen er faldet betydeligt, og der har været stigende udenlandske investeringer og et stort fald i ledigheden. Det vil tage tid, inden virkningerne af disse forbedringer mærkes af store dele af befolkningen - i særdeleshed i regionerne uden for Sofia - men vi kan forvente en øget økonomisk fremgang, når tiltrædelsen nærmer sig, og tilliden til Bulgariens politiske og økonomiske forandring vokser.
Tillid er en væsentlig faktor. Det er derfor utroligt vigtigt, at Bulgariens fremskridt og tiltrædelse ikke kædes sammen med eller holdes tilbage af noget andet kandidatland. Som det klart fremgår af min betænkning, indgår Bulgarien i den inkluderende og uigenkaldelige udvidelsesproces, der er baseret på princippet om "egen fortjeneste". Det glædede mig, at hr. Verheugen i november 2003 sagde følgende i Parlamentet: "Det ene land, Bulgarien, skal ikke vente på det andet land, Rumænien. Og det har vi også garanteret." Jeg vil gerne have kommissæren til at bekræfte denne holdning. Tiltrædelsesprocessen for andre kandidatlande eller nye landes deltagelse i udvidelsesprocessen skal ikke påvirke tidsplanen for Bulgarien og vurderingen af dets fremskridt.
Men trods disse fremskridt er der fortsat mange problemer, der skal løses i Bulgarien. Løsningen ligger i høj grad i hænderne på de bulgarske myndigheder, selv om vi kan hjælpe. Vi ved, at mange af de lande, der tiltræder EU i maj, også mangler at løse mange problemer. Men i Bulgariens tilfælde har jeg især fremhævet problemerne med romaerne. Jeg ønsker ikke at bringe det ud af perspektiv. Der er problemer i mange andre dele af det bulgarske samfund, men problemerne med romaerne er vigtige, ikke blot af hensyn til Bulgariens stabilitet og velstand, men også på grund af problemernes potentielle indflydelse på andre lande i EU - ikke mindst mit eget - når Bulgarien opnår fuldt medlemskab.
Hvis romaerne skal integreres fuldt ud i det bulgarske samfund, skal der ske mange ændringer på begge sider. Romaerne har brug for forståelse og mange midler for at skaffe sig livsnødvendigheder, uddannelse og beskæftigelsesmuligheder, men de skal også ændre deres livsstil. De skal være villige til at integrere sig og indføre familieforhold og sociale holdninger, der vækker tillid hos den bredere bulgarske befolkning.
Det er bekymrende, at mange børn, der befinder sig i pleje eller i institutioner i Bulgarien, kommer fra romanisamfundet. Der er noget grundlæggende forkert ved det, og der skal gøres en effektiv indsats for at ændre på det. Mange af plejeanstalterne og skolerne er i dårlig stand, og mine egne vælgere i Chelmsford giver en beundringsværdig støtte til en bestemt skole i Berkovitsa. 
Med hensyn til ændringsforslag til min betænkning støtter jeg ingen af de to ændringsforslag, der er stillet. Påstanden om, at Bulgarien er det eneste ansøgerland, som ikke har gennemførelsesmekanismer med hensyn til ligestilling mellem kønnene, er ganske enkelt ikke rigtig. Det andet ændringsforslag vedrørende energipolitik er tilstrækkeligt dækket i det kompromis, som min betænkning er udtryk for. Jeg mener ikke, at ændringsforslagene er nødvendige.
Afslutningsvis vil jeg lykønske Bulgarien og takke Kommissionen og Rådet for deres store støtte til Bulgariens tiltrædelsesproces. Lad os sørge for, at landet forbliver på rette spor frem mod tiltrædelse i 2007.
Nicholson of Winterbourne (ELDR ),
   Hr. formand, denne betænkning repræsenterer en omfattende analyse af Rumæniens problemer med at opfylde vores høje krav i forbindelse med en tiltrædelse af EU. Det fremgår klart af beslutningen, at der fortsat skal gøres meget i Rumænien, for at de politiske kriterier overholdes fuldt ud. Parlamentets funktion, forholdet mellem det udøvende system og retsvæsenet samt retsstatsprincippernes generelle funktion - der sættes spørgsmålstegn ved det hele. Dette punkt omfatter mange spørgsmål som f.eks. den udbredte korruption i Rumænien, der omfatter tjenestemænd inden for administrationen, dommere og politikere, og som kort sagt underminerer retsstatsprincippernes funktion og anvendelse.
Det må være grunden til, at korruption inden for området for internationale adoptioner til stadighed er blevet omgået af særlige adoptionskommissioner. Moratoriet er blevet ignoreret og tilsidesat, således at mange børn og selv spædbørn, som er blevet erklæret adoptionsegnede af regeringen med premierministerens billigelse, i realiteten er blevet fjernet fra gode familieforhold af myndighederne imod deres vilje og i strid med ønskerne hos deres plejefamilier, der ikke fik lov til at adoptere dem. Jeg har skriftlige beviser på mange af disse sager, og jeg vil hellere end gerne fremvise dem til alle, der måtte ønske at se dem.
Til gengæld omhandler beslutningen også Rumæniens resultater på det økonomiske område, hvor der er gennemført mange prisværdige strukturreformer. Det er vigtigt, at disse reformer fortsætter i de kommende måneder og år, men vi håber også, at den rumænske regering vil tage mere hensyn til de lavere samfundslags behov i Rumænien. I mange områder findes der ikke simple civiliserede faciliteter som f.eks. rindende vand og kloaksystemer.
Førtiltrædelsesprocessen skal også gavne de mange millioner borgere, der er ramt af fattigdom. Medlemmerne af Europa-Parlamentet ønsker ikke blot at hjælpe dem med at overleve, men også til at trives. Kun hvis den rumænske regering og forvaltning er villig til at bekæmpe korruptionen i alle dens insidiøse forekomster, vil det være muligt at bekæmpe fattigdom i Rumænien. Ærlighed har ikke kun kommerciel værdi. Ærlighed skaber det nødvendige tillidsforhold mellem staten og borgeren, som er en forudsætning for demokratiet.
I betænkningen omtales også udviklingen inden for tilnærmelse af fællesskabsretten, hvor der fortsat skal gøres en stor indsats for at opbygge landets administrative og retslige kapacitet, så lovene ikke kun findes på papiret og i parlamentet, men så de også gennemføres på en måde, så de kan spille en reel og positiv rolle for borgernes liv.
Betænkningen blev i sin nuværende udformning enstemmigt vedtaget af Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, uden at nogen undlod at stemme. Denne usædvanlige enighed på tværs af alle partier om essensen i betænkningen har allerede haft en positiv virkning i Rumænien. Situationen er imidlertid ændret. Der har allerede været en gennemgribende regeringsreform med mange nye ministerielle stillinger og ansvarsområder. Jeg kan forstå, at der kommer en ny børnelov i morgen.
Jeg kan forstå, at vores socialdemokratiske kolleger er lidt forvirrede og noget usikre på, hvordan de skal stemme på grund af de hastige forandringer i Rumænien. Da afstemningen nu sandsynligvis finder sted i morgen, vil jeg opfordre PSE-Gruppen til at tage en ny drøftelse, så jeg kan udføre min opgave som ordfører og sørge for, at de har de seneste og mest omfattende oplysninger.
Efter afstemningen vil jeg opfordre Kommissionen til at rapportere tilbage til Parlamentet om, hvordan Kommissionens delegation vil gå til værks. Jeg synes, at en sådan rapport skal være Parlamentet i hænde inden valget til Europa-Parlamentet i maj. Jeg vil også opfordre Rådet til at acceptere Parlamentets klare og utvetydige holdning. Rådet kan ikke fortsætte den gamle vise om, at alt er godt i Rumænien, og at tiltrædelsen i 2007 er sikker, sådan som vi har hørt siden Rom sidste år.
Sådan forholder det sig ikke. Det Forenede Kongeriges parlament, som jeg har haft æren at være medlem af, er almægtigt og kompetent i alle sager. Jeg er sikker på, at EU-landenes øvrige nationale parlamenter har den samme kompetence. Det europæiske folk har det afgørende ord. Vi vil alle sammen gerne have Rumænien med i EU, men prisen skal være til at betale for borgerne i EU.
Afslutningsvis vil jeg sige, at Europa-Parlamentet er en sand ven af Rumænien. Denne skarpt formulerede betænkning er udarbejdet af medlemmer af Europa-Parlamentet på tværs af politiske forskelle, med deltagere fra alle medlemsstater og med Rumæniens bedste interesse for øje. Bukarest skal handle ud fra henstillingerne i betænkningen, hvis Rumænien skal sikres et medlemskab af EU. Jeg håber og tror, at det bliver tilfældet.
Formanden.
   - Med hensyn til ordførerens spørgsmål om afstemningen vil 10 medordførere tale under dagens forhandling. Gruppeordførerne vil tale. Der vil være bidrag fra Rådet og Kommissionen, og 37 af vores kolleger vil også yde deres bidrag. Det er ikke overraskende i lyset af spørgsmålet. Når vi går i gang med afstemningen ved middagstid, vil vi imidlertid ikke være færdige med talerlisten, og afstemningen om disse betænkninger vil derfor blive udskudt til i morgen.
Roche,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke hr. Brok for hans meget ærlige og interessante betænkning om tiltrædelseslandene. Jeg vil også takke hr. Van Orden for hans indsigtsfulde betænkning om Bulgarien samt baronesse Nicholson for hendes grundige og ærlige betænkning om Rumænien.
Det er mig en stor ære at deltage i dagens udvidelsesforhandling på vegne af Rådet. I mange år underviste jeg studerende på University College i Dublin om EU, og jeg forsøgte at indskærpe over for dem, at vi har en meget bemærkelsesværdig Union. Nu befinder vi os imidlertid på tærsklen til endnu et bemærkelsesværdigt gennembrud.
Udvidelsen er en af de mest interessante og positive udviklinger, ikke blot i EU's historie, men i Europas historie som helhed. Idealet om et forenet og fredeligt Europa ligger bag enhver europæisk integrationsindsats gennem de seneste 50 år, og denne udvidelse har stor betydning for at gøre freden til en realitet. Om mindre end to måneder hilser EU 10 nye medlemsstater velkommen. I mange år har udvidelsen blot været en aspiration, og snart bliver den til virkelighed. EU retter op på en tidligere fejl: den kunstige opdeling af Europa, der varede alt for længe efter to forfærdende og katastrofale verdenskrige.
Som formandskab vil Irland have det privilegium at byde de nye medlemsstater velkommen på vegne af EU den 1. maj. Vi ser meget frem til denne dag, der vil blive fejret overalt i Europa, og som vi i hele Irland vil fejre som en særlig "velkomstdag" for vores nye partnere.
De nye medlemsstater har gennemgået en lang og vanskelig proces for at nå dertil, hvor de er i dag. Det er et spændende øjeblik for dem og for os. De har brugt mange år på og gjort meget for at forberede sig på medlemskabet. Reformen af deres økonomiske og politiske systemer har mildt sagt været meget imponerende. Landene i Central- og Østeuropa har meget hurtigt etableret stabile demokratier og velfungerende markedssystemer.
De omfattende reformer blev nøje overvåget og gennemgået af Kommissionen i dens regelmæssige rapporter i hele forhandlingsperioden og senest i dens tilsynsrapporter. Kommissionens omfattende tilsynsrapporter fra november 2003 illustrerer tydeligt den enorme arbejdsindsats i de nye medlemsstater. Jeg vil lykønske Kommissionen. Jeg vil især lykønske kommissær Verheughen med hans glimrende arbejde, ekstraordinære dedikation og fortrinlige forvaltning af hele processen.
Hvad vigtigere er, så vil jeg gerne rose de nye medlemsstater for deres indsats. Men i anerkendelsen af de mange hidtidige resultater er det vigtigt ikke at blive selvtilfredse. Vi opfordrer alle nye tiltrædende lande til at fortsætte deres indsats i de sidste to måneder inden tiltrædelsen. Tiden er ikke inde til at hvile på laurbærrene. Vi beder dem især koncentrere sig om de områder, som Kommissionen har fremhævet, samt til effektivt at gennemføre og håndhæve de allerede vedtagne foranstaltninger. Det siger sig selv, at jo mere arbejde, der gøres nu, desto hurtigere kan de nye tiltrædende lande opnå fuldt medlemskab. Vi er overbevist om, at alle problemer kan og vil blive løst.
Tiltrædelsestraktaten indeholder en række beskyttelsesklausuler, der skal beskytte EU mod uforudsete forstyrrelser som følge af tiltrædelsen. Om nødvendigt kan Kommissionen også benytte sig af andre foranstaltninger for at beskytte det indre marked. En glat og effektiv integration af de nye medlemsstater er en af det irske formandskabs højeste prioriteringer.
De nye medlemsstaters store arbejdsindsats er ikke blot blevet anerkendt af Kommissionen i dens regelmæssige rapporter og tilsynsrapporter, men også i den udmærkede betænkning af hr. Brok. Udvidelsen er beskrevet som den bedst forberedte udvidelse nogensinde, og jeg mener, at det er en rimelig beskrivelse.
De nye tiltrædende lande sidder allerede med ved møderne i Rådet og Parlamentet. De deltog fuldt ud, aktivt og meget konstruktivt i EU-Konventets arbejdet samt i den efterfølgende regeringskonference om forfatningstraktaten. De nye medlemsstater yder allerede et vigtigt bidrag til alle aspekter af EU's virke, og fra den 1. maj bliver de fuldt stemmeberettiget og vil fuldt ud bidrage til udarbejdelsen af EU's politikker. Jeg tror, at de får en bemærkelsesværdig indflydelse på vores aktiviteter.
Opbakningen blandt de nye medlemsstater til tiltrædelsen fremgik af de folkeafstemninger, der blev afholdt i ni af de 10 lande i 2003. Endvidere har parlamenterne i mange af de nuværende medlemsstater udtrykt stor støtte til en udvidelse i forbindelse med ratificeringen af tiltrædelsestraktaten. Det er vigtigt at understrege, at udvidelsen ikke kun er god for de nye medlemsstater, men også for de nuværende medlemsstater, sådan som hr. Brok mindede os om. Den vil gavne hele EU.
Selvfølgelig ender udvidelsesprocessen ikke den 1. maj. Som vi har hørt, er både Bulgarien og Rumænien kommet videre med forhandlingerne. Jeg lyttede opmærksomt til hr. Van Ordens fremlæggelse af betænkningen om Bulgarien efter at have mødtes med Meglena Kuneva i sidste uge for at diskutere holdningen. Jeg lyttede også med stor interesse til baronesse Nicholsons meget ærlige og åbenhjertige fremlæggelse af hendes betænkning. I december 2003 opstillede Det Europæiske Råd en meget klar tidsramme for afslutningen af forhandlingerne med begge lande i 2004 - selvfølgelig med forbehold for landenes individuelle beredskabstilstand - med henblik på tiltrædelse i januar 2007.
Et af de centrale udestående spørgsmål blandt medlemsstaterne er den finansielle ramme for de to landes tiltrædelse. Siden Kommissionen offentliggjorde sit udkast til en finansiel pakke i februar, har man ført intensive forhandlinger for at skabe enighed blandt medlemsstaterne, og formandskabet tilstræber at afslutte disse forhandlinger under martssessionen i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser). Hvis der skabes enighed om den finansielle pakke, kan EU gå videre med forhandlingerne med begge lande om de resterende finansrelaterede kapitler.
Det irske formandskab stræber efter at gøre størst mulig fremskridt i tiltrædelsesforhandlingerne. Formandskabet vil sikre, at forhandlingerne med begge lande føres efter de samme principper, som styrede forhandlingerne med de 10 nye medlemsstater, specielt princippet om egen fortjeneste. Det er værd at erindre, at Bulgarien og Rumænien er en del af en irreversibel og altomfattende udvidelsesproces. Tempoet i forhandlingerne vil fortsat afhænge af de fremskridt, der gøres i marken, og vi opfordrer Bulgarien og Rumænien til fuldt ud at gennemføre det, de hidtil har forpligtet sig til.
EU vil fortsat meget nøje overvåge begge landes resultater, og den har nøje noteret sig Parlamentets synspunkter, sådan som de er kommet til udtryk i specielt de beslutninger, der er til behandling i dag.
Afslutningsvis vil jeg sige, at denne udvidelse er en af EU's mest bemærkelsesværdige resultater til dato. På vegne af rådsformandskabet vil jeg takke Parlamentet og dets medlemmer for deres meget positive og konstruktive tilgang lige siden starten på processen. Vi mener, at EU og dets borgere vil få stor gavn af denne spændende indsats.
Det er et bemærkelsesværdigt øjeblik, et afgørende øjeblik i Europas historie og et øjeblik, som vi alle kan glæde os meget over.
Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, dette er formentlig den sidste store forhandling i Parlamentet om et virkelig stort og historisk projekt, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke Parlamentet varmt for samarbejdet om dette projekt, særligt Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og dets formand Elmar Brok og ordførerne.
Det har vist sig, hvad vi kan udrette - selv med en så stor og vanskelig opgave - hvis EU's institutioner har et klart, fælles mål, og hvis de er besluttet på at samarbejde om at nå dette mål. Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg finder det meget tilfredsstillende, at 10 nye medlemmer vil tiltræde den 1. maj, og at vi har klaret denne vanskelige proces, men jeg vil heller ikke lægge skjul på, at min tilfredshed er iblandet en vis bekymring.
Jeg kan ikke se bort fra, at der først nu er kommet en bred diskussion i gang i medlemslandene om denne udvidelse - alt for sent efter min mening. Igennem mange år har jeg gang på gang gjort opmærksom på, at det er nødvendigt at føre denne diskussion i medlemslandene, at oplyse folk, at tage dem med på denne vej. Først nu, hvor begivenheden er umiddelbart forestående, er den blevet hot i de europæiske medier og dermed i den europæiske offentlighed. Ingen her i Parlamentet vil være overrasket over - det er jeg heller ikke - at al den angst, alle de bekymringer, usikkerheden og de følelser, som vi har kendt til i årevis, og som vi har forsøgt at imødekomme gennem oplysning og information til folk, nu kommer op igen.
Lad mig sige det helt klart. De politiske eliter i medlemslandene skulle have gjort mere for at forklare denne store historiske opgave for offentligheden i medlemslandene. Det siger jeg i dette øjeblik helt bevidst og også med en vis bitterhed, fordi vi virkelig tit nok har peget på, hvor nødvendigt det er. Der er stadig tid. Det budskab, der skal formidles til befolkningen, er helt klart: Ja, denne udvidelse vil give problemer. Denne udvidelse vil tvinge os til at foretage justeringer. Meget vil blive helt anderledes, end vi har været vant til. Men der var ikke noget fornuftigt alternativ til det! Vi var nødt til at gøre det! Vi var nødt til at leve op til vores historiske ansvar og politisk forme det store opbrud i Europa, så det fører til mere fred og stabilitet og velstand for befolkningerne.
Budskabet skal være, at denne udvidelse ikke skaber problemer, den er den eneste mulighed for at løse de problemer, som er opstået på grund af de store forandringer i Europa for 14-15 år siden. Lad mig sige det endnu en gang ved starten af denne forhandling, for jeg er virkelig overbevist om, at den demokratiske kvalitet i denne proces afhænger af, om Europas borgere forstår den og er enige i målsætningen.
Mine damer og herrer, med hensyn til forberedelsesniveauet for de 10 lande, som tiltræder den 1. maj, så har vi informeret Dem om resultaterne af vores overvågning. Jeg meddelte i november regeringscheferne i de 10 lande resultaterne af denne overvågning, og vi har siden da haft et intensivt samarbejde med landene om at løse disse problemer. Der har nu været endnu en rådslagning med alle 10 lande, hvor vi har gjort status. Det viste sig, at der var gjort bemærkelsesværdige fremskridt på alle områder. Der løber nu dagligt nye informationer om yderligere fremskridt ind, og jeg kan derfor generelt konstatere en meget positiv tendens, hvad løsningen af de resterende opgaver angår.
Jeg vil imidlertid ikke lægge skjul på, at der fortsat er et par problematiske områder. Det gælder især for de nødvendige forudsætninger for at udbetale landbrugsstøtte. Vores system er åbenbart meget kompliceret. Måske kunne vi også prøve at overveje, om problemet virkelig er, at de 10 nye medlemslande ikke er intelligente eller energiske nok til at løse dette problem, eller om det måske kunne ligge i, at dette system i tidens løb er blevet så kompliceret, at et land, som ikke har gjort udviklingen med, slet ikke er i stand til at opfylde vores krav. Jeg er virkelig kommet i tvivl om, hvor problemet egentlig ligger, om det alene er hos de kommende medlemsstater, eller om det ikke også i høj grad ligger hos os.
Et andet problematisk spørgsmål for de fleste lande er fortsat fødevaresikkerheden, moderniseringen af fødevarevirksomhederne og kontrollen med dem til beskyttelse af den offentlige sundhed. Min kollega David Byrne er løbende i tæt kontakt med de ansvarlige ministre. Jeg vil gerne endnu en gang helt klart præcisere, at Kommissionen garanterer, at der ikke kommer nogen kompromiser inden for fødevaresikkerheden. Der kommer kun produkter ud på det indre marked, som opfylder vores standarder.
Kommissionen vil anvende de instrumenter, som den har til rådighed for at løse de resterende problemer, med konduite og ansvarsbevidsthed. Vi befinder os i forberedelsesfasen. Jeg kan endnu ikke sige Dem, om der skal anvendes eller ej. Tiden er endnu ikke moden til at træffe en sådan beslutning. Hvis det skulle blive nødvendigt, vil vi som sagt gøre det med konduite og ansvarbevidsthed og informere Dem om det.
Lad mig nu sige et par ord om et emne, der optager os alle i disse dage, nemlig Cypern. Hvis dette spørgsmål blev løst før den 1. maj, ville vi med fuld ret kunne tale om, at udvidelsen ikke kun forebygger kriser, men også løser kriser og konflikter. Det ville være et signal af uhyre stor betydning for hele regionen.
Vi kan konstatere, at det var EU, som fik fredsprocessen i gang igen og gav FN's generalsekretær de instrumenter, som gjorde det muligt for ham at invitere til samtaler igen. Jeg var på Cypern den 19. februar, da samtalerne blev indledt, og jeg havde gode samtaler med FN og med lederne for de to samfund. Siden da har der fundet intensive politiske og tekniske kontakter sted. Kommissionen har lige fra begyndelsen erklæret, at Cypern-samtalerne nu er højst prioriteret, og vi har derfor gjort alt, hvad vi kunne, for at støtte fredsprocessen. Eksperter fra Kommissionen er på Cypern for at støtte FN's team. Jeg har opfyldt alle ønsker fra FN. Også når man har bedt om ekstra hjælp, er det straks blevet opfyldt. Resultatet er, at samtalerne på teknisk niveau på Cypern går rigtig godt, og at vi også langt om længe er begyndt at organisere en indholdsmæssig forberedelse af den mulige tiltrædelse med det tyrkiske samfund. Det er sent, det må jeg sige, men ansvaret for det lå hos hr. Denktash.
Vi går nu i gang med at forberede de nødvendige retsinstrumenter for at skabe mulighed for det forenede Cyperns tiltrædelse. Vi får brug for forordninger til trinvis indførelse af EU's på den nordlige del af øen. Anvendelsen af tyrkisk som officielt sprog skal forberedes, og det hele vil ikke kunne nås inden den 1. maj. Vi må altså sætte overgangsfrister på en række områder.
Jeg vil gerne gentage, at vi er i stand til at overføre resultaterne af samtalerne på Cypern til fællesskabsret, for så vidt disse resultater ikke er i strid med de principper, som EU er bygget på, nemlig demokrati, retsstat og respekt for menneskerettighederne.
Men vi stiller også betingelser, som jeg gerne vil gentage. Vi har brug for et nyt Cypern, som taler med én stemme. Vi har brug for et nyt Cypern, som altid er handledygtigt i internationale fora og ikke har en iboende risiko for at blokere i internationale fora. Og vi har brug for et nyt Cypern, som har centrale strukturer, der er stærke nok til fuldt ud at anvende og gennemføre internationale forpligtelser, altså også EU-lovgivningen. Det er helt ufravigelige betingelser fra vores side.
Jeg erklærer, at vi er villige til at indkalde til en international donorkonference for at hjælpe med at bære udgifterne i forbindelse med genforeningen, og jeg appellerer indtrængende til de to samfund, det tyrkisk-cypriotiske og det græsk-cypriotiske, om at udnytte denne enestående mulighed og dermed sende et signal om viljen til fred og forsoning i denne region.
Lad mig også sige noget om Rumænien og Bulgarien. Vi vil gøre alt for at støtte formandskabet i at fortsætte forhandlingerne med samme tempo og kvalitet og afslutte dem inden for den berammede tidsplan. Vi har stillet forslag om den fælles finanspakke for Bulgarien og Rumænien. De hidtidige diskussioner viser, at Kommissionens forslag i det store og hele er blevet godt modtaget. Finanspakken til Bulgarien og Rumænien er i forhold til finanspakken for de 10 retfærdig, afbalanceret og realistisk. De konkrete forslag til forhandlingspositionerne vil vi fremlægge i april.
Med hensyn til Bulgarien er jeg enig i ordførerens, hr. Van Ordens vurdering, og jeg vil også fra min side konstatere, at der er opnået bemærkelsesværdige fremskridt. Der skal yderligere anstrengelser til fra landets side, især med hensyn til at styrke forvaltningen og retsvæsenet. I samarbejdet med Bulgarien koncentrerer vi os om disse områder.
Rumænien kan ligeledes regne med vores hjælp og solidaritet. Jeg har fulgt Deres diskussion med stor opmærksomhed og har stor respekt for den seriøsitet, som Parlamentet møder problemerne i Rumænien med. Jeg synes, De har fundet en balance, som betyder, at man i betænkningen på den ene side ikke pynter på kendsgerningerne og på den anden side ikke giver plads til at tvivle på EU's politiske engagement for Rumæniens tiltrædelse. Det er godt, for Rumænien har brug for opmuntringen, men også for et helt klart svar på spørgsmålet, hvad der mangler at blive gjort. Kommissionen er enig i den ekstra indsats på de områder, som ordføreren nævnte. Det handler om reform af forvaltningen, om reform af retsvæsenet, om bekæmpelse af korruption, og jeg vil gerne understrege, at bekæmpelsen af korruptionen også skal omfatte det politiske system. Det er altså ikke nok at trække små tjenestemænd i retten. Også de store skal stilles for retten. Det er også nødvendigt med en mere overbevisende forvaltning af de europæiske midler og en bedre forberedelse af forhandlingspositionerne fra Rumæniens side.
Baronesse Nicholson var inde på spørgsmålet om adoptioner. Lad mig endnu en gang præcisere Kommissionens holdning. Vores politik tager klart og entydigt udgangspunkt i barnets tarv. Det er i modsætning til en politik, som tager udgangspunkt i de adoptionsvillige familiers interesser i alle mulige lande. Denne forskel er central. Hvis man ikke har barnets tarv som den helt centrale målestok, men derimod adoptionsvillige familier og de ngo'er, som repræsenterer deres interesser, så skaber man et marked, og hvis man skaber et marked, så kan man i Rumænien godt regne med, at der kommer problemer. Derfor holder Kommissionen fast i, at moratoriet for internationale adoptioner er nødvendigt, så længe der ikke er trådt en lovgivning i kraft, som fuldt ud opfylder de internationale normer og standarder til beskyttelse af barnet, og så længe der ikke findes forvaltningsstrukturer, som kan garantere, at en sådan lovgivning også bliver gennemført.
Mine damer og herrer, det er fortsat Kommissionens, Parlamentets og medlemsstaternes fælles mål at afslutte forhandlingerne i 2004 og tiltrædelsen i 2007. Jeg er sikker på, at vi alle vil gøre vores bedste for at hjælpe Rumænien og Bulgarien med dette mål. Men nøglen til succes ligger i Sofia og i endnu højere grad i Bukarest.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, hr. kommissær Verheugen talte om bekymringen for, at folk i de nuværende EU-lande ikke er tilstrækkeligt godt informeret. Jeg deler denne bekymring, men jeg vil gerne spørge, hvad alternativet er. Alternativet ville være - og det skal vi sige til folk - at ufriheden og det totalitære regime ville vare ved. Derfor bør vi være glade og taknemmelige for, at folkene i Europas midte - naturligvis også Cypern og Malta - under andre betingelser kan tiltræde vores værdifællesskab på grundlag af menneskerettigheder, demokrati, retsstat og markedsøkonomi. Vi hilser folkene fra Europas midte og Malta og Cypern hjertelig velkommen. Det er en anledning til at glædes! Vores gruppe har ligesom hele Parlamentet altid talt for det.
Vi får det første frie valg i Europa. Når man opholder sig i tiltrædelseslandene, betegner vores politiske venner og menneskene dér dette valg til Europa-Parlamentet som det første frie valg i Europa. Derfor må vi afvise kravet fra ministerpræsidenten i et tiltrædelsesland, som har foreslået, at der skulle være en enhedsliste. Nej, mine damer og herrer, kære kolleger. Valg er en politisk konkurrence, og vi skal være glade for, at denne konkurrence i dag også er mulig i de centraleuropæiske lande.
Udvidelsen af EU er imidlertid ikke kun et materielt spørgsmål. I sin kerne er den et spørgsmål om værdier og et åndeligt spørgsmål. Også til vores nye partnere i Centraleuropa, på Malta og Cypern bør vi sige: Spørg ikke, hvad I kan få ud af EU, men lad os i fællesskab i det nuværende og kommende EU spørge, hvad vi i fællesskab kan gøre for Europa, så Europa bliver stærkt, så Europa bliver demokratisk, og så Europa får vægt i verden.
Jeg har stor beundring for det, som tiltrædelseslandene allerede har præsteret. Efter over 50 års kommunisme har disse folk måttet gøre en gevaldig anstrengelse. Men der er stadig meget at gøre. Hr. kommissær Verheugen, Elmar Brok og de andre ordførere har allerede peget på det.
Men jeg tror, vi klarer det. Vi bør fortælle menneskene i EU, at netop erfaringen med udvidelsen med Spanien og Portugal er et eksempel på, at alle i sidste ende har fordel af det, også materielt og økonomisk. Der er fortsat enorme udfordringer, når det gælder den indre sikkerhed.
Jeg har netop talt med en ekspert for intern sikkerhed fra Europol. Naturligvis skal vi sikre de ydre grænser. Men denne person gjorde mig opmærksom på, at narkomafiaen, som allerede i dag driver sit uvæsen i EU, også vil brede sig i tiltrædelseslandene. Det betyder, at vi må styrke Europol og politiets samarbejde generelt.
Og afslutningsvis en sidste bemærkning. Hr. kommissær, De skal med denne Kommission komme med en vurdering om Tyrkiet. I vores gruppe er der delte meninger om, hvorvidt Tyrkiet bør blive medlem eller ej. Det vil jeg lade ligge. Men vi forventer af Kommissionen og af Dem, at De afgiver Deres vurdering på grundlag af Københavnskriterierne og ikke kommer med en politisk opportunistisk henstilling, men at De følger loven. Det er Kommissionen forpligtet til som traktaternes vogter, og det er den standard, vi vil måle den på. Så mødes vi igen og taler om det.
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, først vil jeg sige, at Socialdemokraterne fuldt ud støtter kommissær Verheugens bemærkninger vedrørende Cypern. Jeg er overbevist om, at min kollega hr. Poos vil sige mere om det senere.
Jeg har hele tiden hævdet, at denne udvidelse er knald eller fald for EU. Hvis vi klarer den godt, vil EU blive styrket meget. En nylig rapport fra Ernst [amp] Young i Det Forenede Kongerige viste de fordele, som en udvidelse vil give Det Forenede Kongerige. Men hvis vi håndterer udvidelsen dårligt, vil det være til stor skade for EU. Der står således meget på spil, og vi skal sørge for at gøre det rigtigt. Derfor er det så afgørende, at ansøgerlandene fuldt ud lever op til EU's krav, for hvis ikke de gør det, risikerer vi et tilbageslag i den offentlige opinion i ikke bare de 15 nuværende, men også de 10 nye medlemsstater.
Som hr. Brok slog fast i betænkningen, skal der lægges endnu større vægt på gennemførelse og håndhævelse. Vi skal have ordentlig gennemsigtighed, hvad angår statsstøtte, konkurrencepolitik og offentlige indkøb, for hvis udvidelsen skal fungere, skal erhvervslivet og fagforeningerne overbevises om, at der er fair play. Vi må ikke svække kampen mod korruption. Korruption underminerer økonomiske fremskridt. Transparency International har udnævnt Finland til det mindst korrumperede EU-land. Finland er samtidig det EU-land, der har den mest vellykkede økonomi. De to ting hænger nøje sammen. Kulturen med den brune kuvert, der skifter hånd mellem ministre og højtstående tjenestemænd, hører ikke hjemme i en moderne dynamisk økonomi.
Ansøgerlandene skal imidlertid indse, at de med tiltrædelsen af EU forpligter sig til at leve op til EU's normer vedrørende f.eks. demokrati og menneskerettigheder. Derfor var jeg så forfærdet over at se, at Litauens førende avis har offentliggjort groft antisemitiske og homofobiske artikler. Den første af disse fra den 20. februar omfattede en karrikaturtegning på avisens forside, der er helt i stil med 1930'ernes nazistiske propaganda. Sådanne attituder hører ikke hjemme i EU, og racisme og fremmedhad er kræftsygdomme, der ødelægger vores samfund. Det har de gjort tidligere, og det vil de gøre igen, hvis ikke vi passer på. Vi fordømmer helt og holdent disse artikler. Jeg beklager den tid, det tog, før de litauiske medier og myndigheder traf foranstaltninger og reagerede. Jeg håber, at Rådet og Kommissionen også fordømmer disse artikler.
Vi må anerkende de problemer, som nogle ansøgerlande har haft, og at landene har gjort enorme fremskridt i løbet af ganske kort tid. Derfor har vi hele tiden haft en meget afbalanceret tilgang og anerkendt kandidatlandenes indsats.
Derfor beklager jeg tonen i den oprindelige Nicholson-betænkning om Rumænien. Vi har hele tiden sagt, at de enkelte lande skal bedømmes på deres egne præstationer, og at de skal leve op til normerne, hvis vi skal stemme for deres optagelse. Vi har aldrig sagt, at forhandlingerne skal suspenderes midt i processen. Vi ved, at Rumænien skal løse nogle alvorlige problemer. Vi ved, at de tidligere regeringer ikke tog disse forhandlinger alvorligt, men den nuværende regering gør, og den gør en stor indsats for at indhente det forsømte, sådan som baronesse Nicholson selv har indrømmet. Vi bør således tilskynde Rumænien til at øge indsatsen i stedet for at forsøge at rive tæppet væk under fødderne på landet i dette afgørende øjeblik. I lyset af nogle af de vildledende oplysninger i den oprindelige betænkning kan jeg frygte, at partipolitik spiller en større rolle end objektivitet.
De nye lande har ret til at kritisere EU. Vi har været yderst karrige med hensyn til arbejdskraftens frie bevægelighed. Jeg er rystet over den frygtelige populistiske kampagne - der ofte har været racistisk - der har været ført af dele af den europæiske presse. Jeg er endnu mere rystet over, at visse politikere er sprunget med på vognen. Jeg er flov over at sige, at det også gælder for det britiske Konservative parti, der sagde, at det støttede udvidelsen, som aldrig tidligere har rejst spørgsmålet, og som derefter begyndte at danse efter boulevardpressens pibe. Jeg håber, at når virkeligheden - snarere end mytologien - viser sig efter den 1. maj, så vil medlemsstaterne begynde at lette disse restriktioner. 
Jeg håber, at vi den 1. maj træder ind i en fager ny verden af solidaritet og samarbejde - ikke af gensidige beskyldninger og nationale spændinger. Det er nødvendigt, at disse lande samarbejder om økonomiske reformer for at skabe nye job, at de samarbejder med os om at standse den multinationale kriminalitet, og at de samarbejder med os om at løse problemet med menneskehandel - det 21. århundredes version af slaveri. Sammen kan vi styrke Europa. Hvis vi kan gøre det, får vi meget at fejre. Det er det, vi skal stile efter den 1. maj.
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, nu er der kun 50 dage tilbage af den lange rejse, som indledtes med glædesscenerne den 9. november 1989 under Brandenburger Tor i Berlin. Om 50 dage bliver Europa et forenet kontinent, og næsten en halv milliard mennesker går sammen for at forsvare europæiske værdier og i fællesskab løse fælles problemer som forurening, grænseoverskridende kriminalitet, ikke mindst menneskehandelen, som alle har nævnt, og arbejdet for en bedre og mere retfærdig verden. EU's udvidelse er et fantastisk eksempel på, hvad vi kan udrette, når vi har et klart mål og en klar strategi i EU. Med EU-medlemskabet som et drømmemål og hårdt selvstændigt arbejde er de tidligere kommunistdiktaturer nu blevet fuldt fungerende demokratier og markedsøkonomier. Et kommende medlemskab har også bidraget til reformarbejdet i Tyrkiet og til, at vi måske endelig bliver i stand til at løse Cypern-spørgsmålet.
Naturligvis er der stadig en hel del problemer tilbage, som Elmar Brok også påpegede i sin udmærkede betænkning. EU vil forandre sig dramatisk i de kommende år, og den store opgave i løbet af den næste mandatperiode vil være at få dette udvidede Europa til at fungere. Derfor er det så utroligt vigtigt, at konventets forslag faktisk gennemføres, så EU kan træffe beslutninger og fungere demokratisk.
ELDR-Gruppen er altid særligt bekymret for minoriteters rettigheder, og derfor ser vi med stor bekymring på urolighederne i romanigruppen i Slovakiet. Nedskæringerne i socialbidragene rammer denne gruppe særligt hårdt, og vi håber, at Kommissionen kan fortsætte med at overvåge romaernes situation i såvel de nye som i de gamle medlemslande.
Endelig beklager også jeg, at vi bygger mure ud mod de nye medlemslande i form af forskellige former for overgangsregler. Land efter land indfører nu mere eller mindre diskriminerende bestemmelser baseret på bange anelser, som synes dybt ubegrundede og ivrigt opmuntres af pressen i visse lande. I stedet for at hindre den frie bevægelighed burde vi byde velkommen, at så mange desto flere omfattes af den.
Frahm (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, Verheugen og jeg er formentlig politisk ikke så enige om mange ting, men jeg må sige, at jeg sjældent har hørt så god og præcis en beskrivelse af de problemer, vi kommer til at stå over for nu, og jeg har heller ikke hørt så god og præcis en beskrivelse af nødvendigheden af, at vi finder en løsning på de problemer, vi har.
Jeg tror, at den manglende folkelige involvering og det manglende engagement fra den politiske elites side er en af grundene til, at vi nu ser flere og flere medlemsstater vælge at indføre restriktioner i forhold til arbejdstagere fra de nye medlemsstater. Det beklager jeg dybt. Jeg synes, det er et forkert signal at sende til vore nye venner og vore nye kolleger fra Øst- og Centraleuropa. Jeg er træt af, at man begynder på den slags på baggrund af populisme og dårlige tal, dårlige informationer om, hvordan virkeligheden er.
Så er jeg glad for, at man i løbet af udvidelsen har brugt mange kræfter på at følge med i, hvordan menneskerettighedssituationen er i ansøgerlandene, og jeg mener, det er et af de områder, hvor vi ikke kan tillade os at slappe af. Heller ikke efter den 1. maj. Vi er nødt til konstant at følge med i, hvordan situationen er. Vi ved, at der er problemer for det russiske mindretal i Letland. Vi ved, at romaerne har problemer i mange af ansøgerlandene, og vi ved også, at de har det i de nuværende medlemsstater.
Min anbefaling vil være, at man gør, som man gjorde i Europarådet i sin tid, da Europarådet optog ganske mange nye medlemslande, nemlig at indføre en fast overvågning omkring demokrati, menneskerettigheder og mindretalsrettigheder. Ikke bare i de nye lande, men i samtlige EU-medlemsstater. Vi har brug for det, hr. formand. Det bliver en vigtig opgave at fastholde en overvågning på disse områder. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil i mit bidrag koncentrere mig om Rumænien, og det er der tre grunde til.
For det første er den diskussion, som nu føres om Rumænien, i mine øjne den bedst mulige evaluering af den nuværende udvidelsesrunde. Konklusionen af denne diskussion er nemlig, at de største problemer i de nye medlemsstater ikke har at gøre med fiskeri eller transport, hvor vigtige og interessante disse områder end er. De mest hårdnakkede problemer i de nye medlemsstater har at gøre med retsstatens funktion, retsvæsenets uafhængighed og ytringsfrihed.
Det fører mig til den anden grund, hvis medlemmerne i det mindste tillader, hr. formand, for der er temmelig meget støj i øjeblikket. Diskussionen om Rumænien er også meget vigtig for den fremtidige udvidelse med Tyrkiet og Balkan. Det skyldes, at vi ikke kan være bekendt at opfordre kraftigt til en forbedring af menneskerettighederne eller mindretallenes rettigheder i Ankara og Zagreb, hvis vi samtidig tillader, at situationen i Bukarest stagnerer og på en række punkter endog forværres.
For det tredje er der den problematiske situation i selve Rumænien. Reformen af retsstaten er kun lige begyndt. Det er stadig umuligt for kritiske journalister at gøre deres arbejde. Korruption er stadig et enormt problem helt oppe på det højeste politiske plan. Baroness Nicholson of Winterbournes betænkning er med rette kritisk, hvad det angår. Til mine kolleger fra Den Socialdemokratiske Gruppe siger jeg, at tilhængere af udvidelsen har pligt til at være kritiske, det gælder endda endnu mere for tilhængere end for modstandere, og de skal også fortsætte med at være kritiske. Det er opmuntrende, at netop denne kritiske holdning fører til resultater. Den rumænske regering har i de forløbne dage bebudet nye reformer og fremskyndet de gamle reformer. Justitsministeren har måttet træde tilbage, fordi han anses for at være ansvarlig for stagneringen. Jeg opfordrer den rumænske regering til at fortsætte med reformerne, for ellers kan den godt glemme alt om tiltrædelse i 2007. Jeg opfordrer ngo'erne og journalisterne til at fortsætte med deres kritiske arbejde og holde os orienteret. EU er god til at påvirke lande ved at holde en gulerod for næsen af dem, men sommetider gør et let pædagogisk slag med stokken også underværker. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, hvem længes tilbage til et Europa, som er delt i to fjendtlige politiske lejre? Hvem misunder befolkningerne i Central- og Østeuropa deres personlige og politiske frihed? Deres befrielse kom sent, nemlig i 1989. Den 1. maj hylder vores kontinent den med EU's udvidelse mod øst, som alle involverede er stærke tilhængere af. Samtidig bærer alle involverede et stort ansvar. Nu hvor fordelen ved et stærkt ekspanderende EU tages op til offentlig diskussion, bør politikere i Øst og Vest allerførst arbejde på konsolideringen eller skabelsen af stabile retsstater. Det skaber en følelse af offentligt ansvar, som netop er fundamentet for samarbejde i hele Europa. En stor kender af Central- og Østeuropa, Hugh Seton-Watson, kaldte for blot nogle årtier siden dette område for Europas syge hjerte. Jeg håber, at den udvidede Union snart viser sig at være et effektivt lægemiddel. Det kræver betydelige gensidige bestræbelser, og at man oprigtigt imødekommer hinandens behov. Netop dette engagement har jeg konstateret i de forløbne år i mit bagland. Denne helt igennem kristne kurs ønsker min gruppe og jeg at fortsætte. 
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, ingen kan benægte, at der er gjort et imponerende stort stykke arbejde i de 10 kommende medlemsstater med henblik på tiltrædelsen. Alligevel ville det være malplaceret at opføre sig euforisk. Der er stadig mange uløste problemer. Således giver Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter i sin udtalelse om denne betænkning udtryk for foruroligelse over den omfattende korruption i landbrugssektoren og den måde, hvorpå subsidierne vil blive udbetalt.
Et andet problem er Cypern. Vi befinder os i den aldrig tidligere oplevede situation, at kandidatlandet Tyrkiet holder en del af en anden kommende medlemsstat militært besat. Indtil dato ved vi ikke, om hele øen tiltræder EU.
Et andet stort spørgsmålstegn er den indvandring, som kan opstå fra de nye medlemsstater. De fleste nuværende medlemsstater har ganske vist bebudet en overgangsforanstaltning, men det er et spørgsmål, hvorvidt den vil blive overholdt. Jeg håber, jeg tager fejl, men når jeg ser de tal, som Kommissionen anvender, tror jeg, at problemet undervurderes kraftigt, ligesom de andre problemer, som udvidelsen vil forårsage. De fleste nye medlemsstater er endnu ikke parate til tiltrædelsen. Det ved alle, men der er næsten ingen, der tør sige det højt. Jacques Delors er en af de få, som har sagt det, og det fortjener han al mulig ros for. 
Formanden.
   - Forhandlingen er udsat og genoptages kl. 15.00.
Næste punkt på dagsordenen er undertegnelse af ændringsbudgetterne for regnskabsåret 2004, som vi stemte om i går.
Det første ændringsbudget, nr. 1, er et tillægs- og ændringsbudget vedrørende udvidelsen. Det er EU's første udvidelsesbudget. Det omfatter 11,7 milliarder euro i forpligtelsesbevillinger og 5,1 milliarder euro i betalingsbevillinger.
Det andet ændringsbudget, der blev stemt om i går, var et tillægs- og ændringsbudget om den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse.
Jeg opfordrer ordførerne hr. Mulder og fru Gill, hr. Wynn, formanden for Budgetudvalget, kommissær Verheugen og hr. Roche til sammen med mig at deltage i undertegnelsesceremonien for disse to budgetter - ikke mindst for i forbindelse med udvidelsesforhandlingen at markere, at vi nu for første gang i den europæiske budgetproces bevilger midler hertil.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, da der har sneget sig en fejl ind i teksten i ændringsforslag 1, som min gruppe har stillet, vil jeg gøre det helt klart, at formålet med det ændringsforslag er, at der oprettes en delegation til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Chile, som er uafhængig af delegationen for forbindelserne med Mercosur.
Formanden.
   - Vi sørger for, at teksten rettes.
Andreasen (ELDR ),
   . - Hr. formand, jeg vil gerne stille forslag om, at vi erstatter ordene: "USA's invasion af Afghanistan" med ordene "konflikten i Afghanistan".

 - Afstemningen er afsluttet.

Ribeiro e Castro (UEN ),
   Dette forslag er særdeles betydningsfuldt på to felter, fordi det ikke blot øger sikkerheden til søs, men også medvirker til at mindske forureningen.
På grund af de skibstyper, som det omfatter, er dette forslag til forordning også vigtigt, fordi det udvider sit anvendelsesområde til de fartøjer, der opererer nationalt, altså ikke kun internationalt, inden for EU.
Kommissionen har udført et godt arbejde, og det vil jeg gerne takke den for. Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme foreslår med denne betænkning, at forslaget til forordning vedtages.
Der er tale om foranstaltninger, der ved første øjekast kan synes meget tekniske, men som efter en nøjere analyse viser sig særdeles påkrævede, hvis det opstillede mål skal nås.
Man skal huske på, at sikker transport ikke blot på havet, men også i luften og på vejene altid har været et af EU's højest prioriterede områder. Den lovgivning, der er blevet vedtaget i løbet af det sidste årti, er udtryk herfor.
Af denne grund, men også fordi forslagets indhold i høj grad falder i min smag, har jeg stemt for. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   Denne betænknings emne står mit hjerte nær.
Jeg har længe slået til lyd for en seriøs udvikling af jernbanetransporten, især fordi jeg mener, at den er et særdeles brugbart alternativ til vejtransporten, der er nået til sin mæthedsgrad.
Den aftale, som ordføreren foreslår vedtaget, går præcis i den retning.
Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af aftalen om Det Europæiske Fællesskabs tiltrædelse af konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) er således afgørende for at fremme, forbedre og lette den internationale jernbanetransport.
Denne aftale er også vigtig på grund af de lettelser, som den indebærer ud fra et teknisk og et juridisk synspunkt.
Et andet positivt aspekt ved at tiltræde COTIF hænger sammen med det forhold, at Det Europæiske Fællesskab ikke skal bidrage til organisationens budget, selv om det betyder, at Fællesskabet ikke kan tage del i dens beslutningsproces.
Fordi jeg mener, at undertegnelsen af denne aftale vil indebære et gigantisk skridt fremad for udviklingen af jernbanerne, og fordi jeg har kæmpet for det i mange år, stemmer jeg for denne betænkning. 

Queiró (UEN ),
   Da jeg, om end på sigt, og idet der tages hensyn til Det Europæiske Råds kriterier og fremskridtene i gennemførelsen af stabiliserings- og associeringsprocessen, er enig i den fulde integration i EU af landene i det vestlige Balkan, altså Albanien, Bosnien-Hercegovina, Republikken Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Serbien og Montenegro, herunder Kosovo, og da denne betænkning har til formål at etablere europæiske partnerskaber med henblik på at fremme disse landes forberedelse af den fulde integration af disse lande i EU, har jeg stemt for. Det har jeg gjort med så meget desto større overbevisning, fordi der er tilføjet to væsentlige henvisninger. Den ene er til obligatorisk høring af de omtalte lande og den anden til de finansielle midler, der stilles til rådighed for at støtte disse lande i gennemførelsen af de opstillede prioriteter og mål, og som ligger inden for de eksisterende finansielle overslag. Det skal tilføjes, at der i betænkningen fremsættes anmodning om, at det underliggende retsgrundlag justeres med henblik på at sikre finansiering af prioriteterne og betingelserne i de europæiske partnerskaber, og om, at Europa-Parlamentet fremover bør underrettes om enhver tilpasning af de europæiske partnerskaber, så det har mulighed for på tæt hold at følge gennemførelsen og dens resultater. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Målene med Kommissionens forslag kunne ikke være tydeligere, nemlig at fjerne de grænseoverskridende skattemæssige hindringer, der naturligt nok især står i vejen for de multinationale virksomheders grænseoverskridende bevægelighed inden for EU, ligesom forslaget muliggør en politik til fordel for erhvervsmæssig omstrukturering og lokalisering, der befordrer skattelettelser eller - set fra en anden synsvinkel - større skattefordele. Det fremgår i øvrigt klart af de fælles skatteregler, der gennemføres i sammenhæng med statutten for det europæiske selskab, og som skal sikre, at deres aktiviteter ikke hæmmes af "diskriminerende" skatteregler eller af restriktioner eller fordrejninger som følge af skattebestemmelserne i de enkelte medlemsstater. På et tidspunkt, hvor der tales så meget om at lette skatten på arbejde, giver man frit slag for skattelettelser til kapitalen.
Det centrale spørgsmål angår faktisk medlemsstaternes suverænitet på skatteområdet og faren for et skred i skattebyrden. Relevant er imidlertid også muligheden for at benytte beskatning som et instrument til kontrol og overvågning af virksomhedernes operationer, ikke mindst i forbindelse med fusioner - i dette tilfælde grænseoverskridende fusioner - og erhvervsmæssige omstruktureringer blandt de store økonomiske grupper i EU.
Dette direktiv har som sit centrale formål at udvide dets anvendelsesområde, hvilket bringer medlemsstaternes finansielle interesser i fare, hvorfor vi selvfølgelig forkaster det. 
Queiró (UEN ),
    I overensstemmelse med de mål, der blev fastsat i Lissabon-processen, hvis målsætning er at øge virksomheders grænseoverskridende bevægelighed, har Kommissionen fremlagt et forslag, der sigter mod at afskaffe de hindringer, der hænger sammen med virksomhedernes beskatning i det indre marked (grænseoverskridende skattemæssige hindringer).
Direktiv 90/434/EØF (det såkaldte fusionsdirektiv) udgør allerede i visse tilfælde en løsning med hensyn til en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater, men det er nødvendigt at forbedre direktivet og udvide dets anvendelsesområde.
Det nye forslag går ud på at ændre fusionsdirektivet med henblik på at mindske forekomsten af international dobbeltbeskatning, når virksomheder indgår i erhvervsmæssig omstrukturering, hvori virksomheder fra forskellige medlemsstater er involveret. Disse særligt målrettede foranstaltninger sigter mod at afhjælpe de mest presserende praktiske skattemæssige problemer for internationalt aktive virksomheder, indtil der er blevet oprettet et fælles beskatningsgrundlag. Jeg har derfor stemt for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    I overensstemmelse med de mål, der blev fastsat i Lissabon-processen, hvis målsætning er at øge virksomheders grænseoverskridende bevægelighed, har Kommissionen fremlagt et forslag, der sigter mod at afskaffe de hindringer, der hænger sammen med virksomhedernes beskatning i det indre marked (grænseoverskridende skattemæssige hindringer).
Direktiv 90/434/EØF (det såkaldte fusionsdirektiv) udgør allerede i visse tilfælde en løsning med hensyn til en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater, men det er nødvendigt at forbedre direktivet og udvide dets anvendelsesområde.
Det nye forslag går ud på at ændre fusionsdirektivet med henblik på at mindske forekomsten af international dobbeltbeskatning, når virksomheder indgår i erhvervsmæssig omstrukturering, hvori virksomheder fra forskellige medlemsstater er involveret. Disse særligt målrettede foranstaltninger sigter mod at afhjælpe de mest presserende praktiske skattemæssige problemer for internationalt aktive virksomheder, indtil der er blevet oprettet et fælles beskatningsgrundlag.
Jeg har derfor stemt for. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Vi er ivrige efter, at direktivet om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område skal træde i kraft så snart som muligt. Vi støtter derfor den afgørelse, som Rådet er nået frem til.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Rådets forslag har ændret Kommissionens og Parlamentets forslag på nogle punkter:
- Det har reduceret den periode, hvor en borger fra en medlemsstat frit kan opholde sig i en anden, fra seks til tre måneder, hvorved den nuværende situation opretholdes.
- Det udvider varigheden af ægteskaber eller registrerede partnerskaber til mindst tre år, hvis man ikke skal miste sin opholdstilladelse i tilfælde af separation eller skilsmisse, bortset fra nogle undtagelser.
- Familiebegrebet omfatter ikke papirløst samliv, men kun registreret partnerskab, såfremt værtslandet sidestiller dette med ægteskab. Papirløst samliv afgøres af værtslandet, hvorfor direkte efterkommere og forældre til personer, der ikke er borgere i et EU-land, falder uden for direktivet.
- Som et et nyt udsendelseskriterium indføres urimelig byrde for værtslandets socialsikring.
Derfor har vi stillet fire forslag, der skal løse disse problemer, men de er desværre alle blevet forkastet. 
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Vi støtter fuldt ud retten til fri bevægelighed for personer som en af de grundlæggende frihedsrettigheder i det indre marked. Vi er bekymrede over, at land efter land indfører overgangsregler for de nye medlemsstater. Nu risikerer vi at skulle leve med disse overgangsregler, som diskriminerer de nye medlemsstater, i 10-20 år fremover.
Overgangsreglerne indføres med den begrundelse, at der er risiko for, at understøttelsesordningerne i de nuværende medlemslande udnyttes fejlagtigt, når grænserne til foråret åbnes for de nye EU-borgere. I dag rækker en ansættelse på 10 timer om ugen til at få adgang til det nye lands velfærdssystem. I stedet burde kravet være, at man kan forsørge sig ved sit arbejde.
Vi har derfor forsøgt at få vedtaget nogle generelle foranstaltninger, som omfatter alle EU-borgere, hvor definitionen af arbejde ændres, så arbejdet skal række til ens forsørgelse. Dette gælder allerede for pensionister og studerende. På den måde åbnes EU for fri bevægelighed af arbejdskraften, men ikke for understøttelsesmisbruget.
Vi stiller os også tvivlende over for definitionen af familiemedlem, som burde udvides og også gælde ægtefælle, registreret partner eller ugift samboende partner uanset køn. Når vi nu ikke får støtte til dette, vælger vi at stemme imod betænkningen.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Ved førstebehandlingen af forslaget til fælles holdning måtte jeg stemme imod, idet jeg beklagede, at de yderliggående forslag, som et flertal fra især venstrefløjen havde vedtaget allerede i udvalget, fordrejede betænkningen og fjernede den fra ordførerens betydeligt mere afbalancerede linje.
Europa-Parlamentet valgte dengang at gå langt videre, end der var behov for på dette felt.
Kommissionen har i denne andenbehandling valgt at optage de fleste af Europa-Parlamentets ændringsforslag, selv om den ikke har gjort det, hvad angår familiepolitikken, der jo ligger klart uden for EU's beføjelser, hvilket jeg bifalder.
Jeg fastholder også andre bemærkninger og forbehold, som jeg gav udtryk for under førstebehandlingen.
Hvad angår ændringsforslagene fra den kommunistiske venstrefløj, har jeg stemt imod. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om jeg går ind for et program på dette område, må jeg beklage, at der systematisk gives udtryk for, at det ikke er muligt at øge støtten til ungdomsorganisationerne væsentligt.
Selv om jeg således forstår ordførerens holdning til Rådets afvisning, og at hun har villet undgå, at programmet ikke skulle træde i kraft som planlagt, må jeg dog alligevel udtrykke min kritik af Rådets uantagelige holdning, der skader ungdomsorganisationernes rolle. Det er ikke nogen god idé at reducere støtten til ungdomsorganisationerne, der har stor betydning for de unges udvikling, fordi de inddrager dem i samfundslivet og udvider demokratiet. Ikke at øge støtten er det samme som ikke at ville udvide de unges deltagelse, og det synes vi er en skam. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning er af særlig betydning for ungdomsområdet.
Formålet er at gennemføre et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på ungdomsområdet, og mere konkret gennem vedtagelse af et handlingsprogram at fastlægge en basisretsakt for det EU-tilskud, der er blevet ydet længe på dette felt. Jeg vil gerne fremhæve, at programmets budget er øget med 13 % i kraft af den aftale, der blev indgået mellem Europa-Parlamentet og Rådet den 24. november.
Det skal også nævnes, at Rådet trods sin konstante tilbageholdenhed, delvist eller i dets ånd, i alt har vedtaget 13 af de 16 ændringsforslag, som Parlamentet vedtog under førstebehandlingen, og som Kommissionen senere har accepteret.
Jeg har stemt for forslagene som helhed, idet jeg tilslutter mig den enstemmighed, der kom til udtryk i Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning ligger i forlængelse af Prets-betænkningen. Der er tale om endnu et forslag til lovgivningsmæssig beslutning på ungdoms-, uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet, og det støttes ligesom den foregående betænkning af alle udvalgets medlemmer. Her drejer det sig om uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet, som også fortjener vores opmærksomhed. Rådet er nået frem til en enstemmig holdning efter at have taget hensyn til Europa-Parlamentets udtalelse. De ændringer, som Rådet har foretaget i Kommissionens forslag, har givet en klarere og mere sammenhængende tekst, og programmets budget er øget. Jeg er enig i ordførerens bemærkninger og har derfor stemt for. Jeg har givet min støtte til alle ændringerne, som giver substans til den fælles holdning. 
Saint-Josse (EDD ),
    Ud over krænkelsen af subsidiariteten og respekten for medlemsstaternes kompetence på uddannelsesområdet forekommer forslaget os i flere henseender forkasteligt.
For det første er det ikke ønskeligt at fravige budgetreglerne ved at forsinke underskrivelsen af aftalerne, man burde have tænkt på at overholde dem, mens tid var. Dernæst er det ikke sundt det ene regnskabsår efter det andet at finansiere en europæisk klon fra statskundskabsfakulteterne over fællesskabsbudgettet for at bidrage til at fodre et bureaukrati, som bringer ulykke over demokratiet og den politiske debat, mens det foregiver at vække dem, og måske endda indimellem i god tro. Endelig har de støttede akademier og institutter siden deres oprettelse opretholdt tætte forbindelser til den snævre verden af fællesskabsinstitutioner, hvis sag de støtter med ildhu, og hvis retningslinjer på det europæiske område de systematisk fodrer i en sådan grad, at risikoen for protektionisme, total afhængighed og sammenblanding af genrerne ikke kan udelukkes.
CPNT-medlemmerne af EDD-Gruppen har derfor stemt imod denne beslutning, som forsvarer et elitistisk forslag om et harmoniseret Europa, der ligger fjernt fra borgernes ønsker, men hvis beslutninger har stor indflydelse på deres dagligdag.

Fitzsimons (UEN ),
    Jeg lykønsker ordførerne fru Pack og fru Prets med deres grundige arbejde med de vigtige spørgsmål om EU's politik vedrørende ungdom, almen uddannelse og erhvervsuddannelse.
Disse betænkninger går fint i hak med gårsdagens meddelelse fra Kommissionen om den nye generation af programmer inden for uddannelse og erhvervsuddannelse som erstatning for Socrates, Leonardo da Vinci, Tempus, Ungdom, Kultur 2000 og Media Plus fra 2007.
Jeg er helt enig med fru kommissær Reding om behovet for at styrke og omstrukturere programmer, der er tydeligere for borgerne i et udvidet EU. Med disse nye programmer vil institutioner inden for uddannelse, erhvervsuddannelse og kultur også sættes i stand til at forbedre samarbejdet.
De er også sammenfaldende med det irske formandskabs planer, sådan som det blev skitseret i Kulturudvalget i januar. De vil bidrage til at opfylde Lissabon-målet om at gøre Europa til den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi inden 2010.
I et EU med næsten 500 millioner indbyggere i 2007 vil de nye programmer blive en del af en ny tilgang, der bygger bro mellem kulturer og mennesker.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter denne betænkning, hvis formål er at gennemføre et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på uddannelsesområdet, og mere konkret gennem vedtagelse af et handlingsprogram at fastlægge en basisretsakt for det EU-tilskud, der er blevet ydet længe på dette felt.
Ordføreren anbefaler, at Parlamentet godkender den fælles holdning med nogle ændringer af rent teknisk karakter, hvilket først og fremmest begrundes med, at den politiske aftale, som Rådet (kultur) indgik, blev overhalet af de indrømmelser, som finansministrene gav i løbet af budgetsamrådet, der blev afsluttet senere.
Eftersom Rådets officielle holdning imidlertid er, at det er den aftale, som kulturministrene indgik, der danner grundlag for den fælles holdning, skal Parlamentet derfor ændre Rådets fælles holdning for at skabe overensstemmelse mellem kulturministrenes aftale og den aftale, der blev indgået mellem Parlamentet og Rådet på budgetsamrådet.
Da der er almindelig enighed om den fælles holdning, og da de ændringsforslag, som ordføreren har stillet ved andenbehandlingen, er af teknisk art, har jeg stemt for. 

Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Vi har valgt hverken at stemme for eller imod i afstemningen om Prets-, Pack- og Ilvari-betænkningerne. Grunden hertil er, at vi mener, at spørgsmål vedrørende kultur og uddannelse bør ligge på nationalt niveau, hvor beslutningerne træffes så tæt på borgerne som muligt. Vi er principielt imod, at man i Pack-betænkningen udvælger et mindre antal skoler, som modtager en stor del af den samlede uddannelsesstøtte fra EU. Vi synes, at der findes mange andre gode skoler, som også bør tages i betragtning. Hvis EU skal blive mere effektivt og handlekraftigt i de store grænseoverskridende spørgsmål, kræver det også, at vi overlader den politik, som vedrører hverdagsspørgsmål som f.eks. skole, kultur og ungdomsspørgsmål til medlemsstaterne selv. Disse spørgsmål skal være tættere på borgerne!

Martinez (NI ).
   - Hr. formand, et flertal med grønne og hygiejniske tendenser har stemt imod tobaksdyrkning og - hvorfor er man ikke helt klar over - imod olivendyrkning. Alt dette på grund af en simpel fornuftslutning, nemlig at tobakken forårsager lungekræft, og at det derfor ville være tilstrækkeligt ikke længere at dyrke den for at udrydde lungekræften. Desværre bliver 75 % af den tobak, der ryges i Europa, det vil sige 540.000 t, importeret især fra Brasilien. Derfor vil det, selv om vi afskaffer vores 350.000 t europæisk tobak, hvoraf 25.000 t fransk tobak, ikke have nogen virkning på kræften. Tværtimod ville man i Frankrigs tilfælde destabilisere mere end 50.000 arbejdspladser i Sarlat, Tonneins, Lille og andre steder. I Europa ville tæt ved 500.000 arbejdspladser, hvoraf mange bestrides af kvindelige arbejdere - som i øvrigt har færre ressourcer og således færre midler til at bekæmpe kræft - blive truet.
Hvorfor så denne tossede politik? Fordi Europa-Kommissionen ikke kan lide tobaksavlerne, vinavlerne, olivenavlerne og bønderne. I Bruxelles foretrækker man udenlandsk landbrug og derfor også importeret lungekræft.
Schierbuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er meget glad for, at det i dag er lykkedes at stemme om de nye regler for markedsordningen for tobak. Det forslag, som Europa-Parlamentet har stillet om delvis afkobling, er den rigtige vej, fordi der også med Rådets beslutninger fra Luxembourg 2003 er planlagt delvis afkoblinger for alle markedsordninger. Som hr. Maaten nævnte, drejer det sig om langt over 400.000 arbejdspladser, der er berørt af det.
Der er én ting, jeg gerne vil slå fast. Hvis nogen tror, at alle ville holde op med at ryge, hvis der ikke blev dyrket tobak i Europa længere, så er det ønsketænkning. Så ville tobakken blive importeret, og vi ville kun skade det europæiske erhvervsliv, det vil sige landmænd og arbejdstagere. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er uenig med de to forrige talere. Støtten til denne betænkning er en meget trist sag for Parlamentet. Jeg vil gerne koncentrere mine bemærkninger om tobak. Jeg mener, at Kommissionens reformpakke er fair. De foreslåede ordninger fjerner den direkte støtte til et produkt, der er den største kilde til sygdomme i EU, der kan forebygges. En halv million EU-borgere dør hvert år som følge af tobaksrelaterede sygdomme - det er 1 million mennesker i hele Europa.
EU's borgere finder det meget utiltalende, at der hvert år går næsten 1.000 millioner euro til finansiering af en afgrøde, som ingen ville købe, hvis ikke den fik støtte. En afgrøde, der kun skader forbrugerne. Dagens godkendelse af Dauls betænkning gør intet for de europæiske borgeres helbred. Det er en skuffende dag for Parlamentet, og det glæder mig, at 215 medlemmer stemte imod denne betænkning og imod tilskud til tobaksdyrkning.
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Vi valgte at stemme imod samtlige ændringsforslag til Kommissionens forslag og imod betænkningen i sin helhed.
Vi ønsker et moderne europæisk landbrug på linje med reformen af den fælles landbrugspolitik. Vi mener, at Kommissionens forslag er et skridt fremad mod at nå målene for Unionens landbrugspolitik.
Vi er for en gennemgribende reform af landbrugspolitikken med afkobling af landbrugsstøtten som ledestjerne. Derfor støtter vi Kommissionens forslag.
At støtte betænkningens formuleringer ville være at tage et stort skridt bagud i arbejdet med at reformere det europæiske landbrug, eftersom Parlamentets formuleringer fremmer fortsat direkte støtte samt produktionsbundet støtte i al for stor udstrækning.
EU's landbrugspolitik sigter mod at give bønderne større frihed til at producere det, som markedet efterspørger, hvilket fører til et forbrugertilpasset udbud. Dette er vigtigt, ikke mindst i et internationalt perspektiv, for ikke at gøre det vanskeligere for udviklingslandene at konkurrere på det europæiske marked med deres landbrugsprodukter. Dette er vigtige grundprincipper for os, og der skal tages højde for dem i Unionens landbrugspolitik, ikke mindst i spørgsmål vedrørende bomuld og tobak.
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi moderate mener, at den direkte støtte til dyrkning af tobak, oliven, bomuld og humle skal afvikles. Europæisk støtte til tobaksdyrkning er hverken moralsk eller økonomisk forsvarligt.
For øvrigt mener vi, at beskyttelsestold på oliven skal fjernes.
Bonino, Cappato, Dell'Alba, Della Vedova, Dupuis, Pannella og Turco (NI ),
    På de syv radikale parlamentsmedlemmers vegne vil vi gerne give udtryk for vores støtte til de ændringsforslag, som Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har foreslået med hensyn til støtteordningen til tobaksdyrkningssektoren.
Efter vores mening er det tvingende nødvendigt at gå bort fra den nuværende fællesskabspolitik, som er unødigt dyr for de europæiske skatteydere og forbrugere, og som er skadelig for miljøet, for selve landbrugssektorens konkurrenceevne og innovativitet og for de fattigste landes økonomi.
I den forbindelse kan den reform af den fælles landbrugspolitik, som Kommissionen har foreslået, og som bygger på en afkobling mellem subsidier og produktion - selv om den er helt utilstrækkelig - være et skridt i den rigtige retning. Vi går dog ikke ind for en diskriminerende behandling, der går ud over tobaksdyrkningen, og som tydeligvis er baseret på en "forbudspolitik" for tobaksmisbrugs vedkommende. Vi er desuden enige med ordføreren i, at en afskaffelse af støtten til tobaksdyrkerne bestemt ikke er ensbetydende med en bekæmpelse af tobaksmisbruget. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Fortsat produktionsstøtte til olivenolie, tobak og bomuld er afgørende, hvis udbredt ophør af produktionen skal undgås, og hvis der skal tages højde for middelhavslandbrugets særlige forhold. Kommissionens forslag om at afkoble produktionsstøtten, som Europa-Parlamentet nu også støtter, er uacceptabelt og et dårligt signal inden diskussionerne i Rådet (landbrug). Forslaget vil få meget uheldige samfundsøkonomiske følger og vil befordre ørkendannelse især i de mindre gunstigt stillede af EU's medlemsstater som f.eks. Portugal.
Forslaget rammer især Portugal, når der for bomuld fastholdes et støtteberettiget areal på latterlige 360 ha trods den udnyttelse, der kunne ske i Alqueva og ved omlægning af tørt landbrug til landbrug med kunstvanding, og når for olivenoliens vedkommende den aftalte finansieringspakke og fremgangsmetode på olivenområdet, trods de 113 millioner euro, som man ønsker at spare, modarbejder moderniseringen af den portugisiske olivendyrkning og de nye beplantningsrettigheder, der blev opnået i 1998. Dette ville kræve bevillingsrammen til Portugal forøget med ca. 20 millioner euro. Det alvorligste er dog de ødelæggende følger af det massive ophør af produktionen, som forslaget vil medføre, sådan som adskillige undersøgelser viser. Derfor har vi stemt imod. 
Muscardini (UEN ),
    Den Nationale Alliance støtter hr. Dauls betænkning, eftersom man er nået frem til et acceptabelt kompromis mellem de forskellige politiske grupper i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter takket være den indsats, som hr. Berlato har gjort for at ændre Kommissionens oprindelige forslag.
Da der var tale om et forslag, som også ville være gået ud over den italienske olies position i bestemte ugunstigt stillede områder, var det vores målsætning at nå til enighed om en delvis og fleksibel afkobling for 60 % af støtten med mulighed for, at staterne eventuelt kan sætte denne procentsats op.
Den Nationale Alliance støttede og opnåede sammen med andre grupper, at der foruden landskabskriterierne og de sociale kriterier blev indført et kvalitetskriterium med foranstaltninger såsom produktion med beskyttet oprindelsesbetegnelse, økologisk produktion, håndplukning og andre ikke-kvantitative kriterier.
Produktets kvalitet giver forbrugerne en garanti og beskytter de særlige landbrug i nogle europæiske lande. Vi er således tilfredse med, at det italienske særpræg, som består i en produktion af olivenolie af høj kvalitet, konkret bliver anerkendt, og vi bifalder støtteordningerne til olivendyrkerne, som bevarer beskæftigelsesniveauet i affolkningsramte landområder og giver vigtige garantier for europæisk kvalitetsolie.
Derfor stemte jeg for hr. Dauls betænkning. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt nej til samtlige ændringsforslag samt ved den endelige afstemning om betænkningen, fordi vi finder det forkert, at EU fortsætter med og giver mere støtte til tobaksplantager, olivendyrkning og bomuldsproduktion, end Kommissionens oprindelige forslag indebærer. Vi mener, at denne støtte skal afvikles, og at skatteborgernes penge skal anvendes på en mere passende måde.
PPE-DE-Gruppen ser øget støtte som et principielt problem, og når det gælder tobak, foreligger der stærke etiske argumenter imod støtten i sig selv. Eftersom mange udviklingslande er helt afhængige af deres produktion af bomuld, skaber en EU-støtte konkurrenceforvridning. Disse lande har endnu værre forudsætninger end regioner i EU for at løse de overgangsproblemer, som opstår, såfremt visse dele af produktionen slås ud.
Saint-Josse (EDD ),
    Reformen af de fælles markedsordninger for middelhavsprodukter er en logisk opfølgning på reformen af den fælles landbrugspolitik, som blev iværksat i Luxembourg i juni 2003. Den er endnu en gang baseret på afkobling af støtten og en overførsel af midlerne til den anden søjle.
Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition har hele tiden modsat sig denne reform og fortsætter med beslutsomt at vise sin modstand. Især inden for tobakssektoren betyder afkoblingen af støtten, at denne virksomhed, som indtil nu har skaffet utallige arbejdspladser, ophører. Hvad skal der blive af disse landbrugsmedarbejdere, når vi ikke længere har brug for deres arbejdskraft? Landbrugsudvikling betyder ikke, at vi skal slå en sektor ihjel, men snarere, at vi skal fastholde arbejdspladserne for at holde liv i vores landdistrikter.
Når det er sagt, foretrækker vi, hvis vi skal vælge mellem hel eller delvis afkobling, en delvis afkobling af støtten. Og skal vi vælge mellem en øjeblikkelig gennemførelse af reformen og muligheden for at udsætte den, foretrækker vi at få lidt mere henstand. Derfor slår vi os til tåls med at stemme for ordførerens tekst over for Kommissionens forslag. Det er i den ånd, med frygt, men stadig med lige så meget kampånd, at vi ser den kommende reform af den fælles markedsordning for sukker spire frem.
Souchet (NI ),
    Ved at udtale sig til fordel for en maksimumsgrænse for afkoblingen af den offentlige støtte til den europæiske tobaksavl har Europa-Parlamentet netop ydet en lidt forsinket hyldest til dem, der fra begyndelsen har bekæmpet denne perverse mekanisme, som Kommissionen har opfundet for med den succes, vi har set, at få WTO's velsignelse til indkomststøtten. Faktisk har EU med afkoblingen valgt et system, som er som skabt til at være en hindring for de unges etablering, til at nedbryde markedskontrollens struktur og fratage den offentlige støtte al legitimitet.
Kommissionen har i øvrigt for tobakkens vedkommende foregrebet støttens forsvinden som følge af afkoblingsordningen ved åbent at foreslå en hel afkobling som optakt til den fuldstændige afskaffelse af enhver form for offentlig støtte. Bruxelles opstillede således en veritabel "udenlandsk præference" til fordel for ikke-europæiske tobaksproducenter.
Landbrugsudvalgets modforslag, som netop er vedtaget af plenarforsamlingen, begrænser skaderne ved at gentilkoble størstedelen af støtten og ved at anerkende medlemsstaternes reelle subsidiaritet. Bolden er nu på Rådets banehalvdel, og Rådet kan fra nu af støtte sig på Parlementets arbejde til fordel for at bevare tobaksavlen i Europa og især i Frankrig.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Vi valgte at stemme imod ændringsforslag 1-28, 30-39 og 40-43 til Kommissionens forslag samt imod betænkningen i sin helhed.
Vi ønsker et moderne europæisk landbrug i tråd med reformen af den fælles landbrugspolitik. Vi mener, at Kommissionens forslag er et skridt fremad mod at nå målene for Unionens landbrugspolitik.
Vi er for en gennemgribende reform af landbrugspolitikken med afkobling af landbrugsstøtten som ledestjerne. Derfor støtter vi Kommissionens forslag.
At støtte formuleringerne i Parlamentets betænkning ville være at tage et stort skridt bagud i arbejdet med at reformere det europæiske landbrug, eftersom Parlamentets formuleringer fremmer fortsat direkte støtte samt produktionsbundet støtte i al for stor udstrækning.
EU's landbrugspolitik sigter mod at give bønderne større frihed til at producere det, som markedet efterspørger, hvilket fører til et forbrugertilpasset udbud. Dette er vigtigt, ikke mindst i et internationalt perspektiv, for ikke at gøre det vanskeligere for udviklingslandene at konkurrere på det europæiske marked med deres landbrugsprodukter. Dette er vigtige grundprincipper for os, og der skal tages højde for dem i Unionens landbrugspolitik.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentet har vedtaget nogle ændringer til denne forordning, der afgørende forbedrer Kommissionens oprindelige forslag, og som jeg derfor støtter. Den vigtigste ændring er EU-forbuddet mod blandinger af olivenolie med andre olier af fedtholdige stoffer, hvilket er meget væsentligt for at sikre oliens kvalitet. Derefter kommer forbuddet mod anvendelse af betegnelsen "olivenolie" eller andre referencer eller billeder, der fremkalder erindring om dette produkt, oliventræer eller dele heraf på etiketten eller i de forbrugeroplysninger, der er anført på alle fedtholdige stoffer, hvilket imødegår illoyal konkurrence. Vigtig er også, at der indføres obligatorisk angivelse af oliens oprindelse på grundlag af høststed, og at produktionsrestitutionerne for fiske- og grøntsagskonserves fastholdes. Det var afgørende, at Rådet fulgte Europa-Parlamentets opfattelse på dette område. Rådet foreslår imidlertid ikke effektive markedsreguleringsmekanismer og accepterer, at produktionsstøtten ophører.
Vi beklager, at man har forkastet det forslag fra vores gruppe, der sigtede på at fastholde i hvert fald en del af den produktionsbetingede støtte, nemlig den, der er koblet til den faktisk producerede og ikke til arealet.
Jeg glæder mig over, at vores forslag om at opretholde de nuværende kontrolorganer er blevet vedtaget, men jeg beklager, at de andre er blevet forkastet. 
Korakas (GUE/NGL ),
    Forslagene i Lavarra-betænkningen omtaler overhovedet ikke de negative ændringer, som søges gennemført med midtvejsrevisionen også for olivenolie, da den, som den siger, betragter den som et fait accompli, hvorefter der kun er tilbage at regulere visse aspekter af markedet for olivenolie. Derfor er også alle hans ændringsforslag, som næsten alle er positive (som f.eks. afskaffelsen af de eksisterende blandinger af olivenolie og andre fedtholdige stoffer) begrænset til dette.
Vi er i bund og grund uenige i den tankegang, at midtvejsreformen for olivenolies vedkommende er definitiv, og i reformens indhold, det vil sige afkobling af en væsentlig del af støtten fra produktionen, fastfrysning af olivenproduktionen på niveauet pr. 1. maj 1998, nedskæring af fællesskabsmidlerne til olivenolie osv.
Kommissionens forslag bør ikke engang danne grundlag for forhandling i Europa-Parlamentet, og det burde forkastes i sin helhed, da det skaber en situation, der er langt værre end den nuværende, som under ingen omstændigheder er tilfredsstillende for olivenproducenterne.
Vi har stemt imod betænkningen, på trods af de enkelte positive punkter, fordi den tager midtvejsreformen for olivenolie for givet. KKE opfordrer olivenproducenterne til at kæmpe for, at reformen ikke gennemføres i praksis, for at få fjernet lofterne over olivenproduktionen og for, at der udbetales støtte til den faktiske produktion, så olivenproducenterne ikke længere er genstand for hån og latterliggørelse. 
Queiró (UEN ),
    Jeg stemmer for denne betænkning, fordi jeg støtter de ændringsforslag, hvor formålet er en bedre klassificering af olietyperne, forbud mod blandinger af olivenolie og andre fedtholdige stoffer, obligatorisk angivelse på mærkningen af olivernes oprindelsessted og i denne forbindelse, at oliens oprindelse defineres som det sted, den er dyrket og høstet, og ikke som det sted, hvor den er presset og forarbejdet (hvilket fører til misbrug af image og ulovlig udnyttelse af mærker), større gennemsigtighed i proceduren for aktiv forædling for at undgå, at denne mekanisme fører til, at olivenolie fremstillet på grundlag af oliven og olie fra tredjelande betegnes og sælges som EU-produkter, og forhøjelse af den basispris, der automatisk udløser oplagring. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemmer for denne betænkning.
Vi har at gøre med et forslag til forordning, der skal afløse forordning (EØF) nr. 827/68, der udløber i november 2004.
Formålet er en bedre klassificering af olietyperne, forbud mod blandinger af olivenolie og andre fedtholdige stoffer, obligatorisk angivelse på mærkningen af olivernes oprindelsessted og i denne forbindelse, at oliens oprindelse defineres som det sted, den er dyrket og høstet, og ikke som det sted, hvor den er presset og forarbejdet, og større gennemsigtighed i proceduren for aktiv forædling.
Det foreslås ligeledes, at termen "erhvervsorganisationer" erstattes af den mere korrekte betegnelse "olivenproducenter", og at producentorganisationerne ikke bør tildeles opgaver med kontrol og tilsyn med markedet, men at disse fortsat bør henhøre under de nuværende nationale kontrolorganer inden for oliven- og landbrugssektoren.
En mere klar og gennemsigtig lovgivning er det krav, der snart længe har lydt fra alle olivenavlere. Vi håber, at resultaterne vil leve op til forventningerne. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt nej til samtlige ændringsforslag og ved den endelige afstemning om betænkningen, fordi vi mener, at det er forkert, at EU fortsætter med og giver mere støtte til olivendyrkning, end Kommissionens oprindelige forslag indebærer. Vi mener, at denne støtte skal afvikles, og at skatteborgernes penge skal anvendes på en mere passende måde.
PPE-DE-Gruppen ser øget støtte som et principielt problem. Eftersom mange udviklingslande er helt afhængige af deres produktion af bomuld, skaber en EU-støtte konkurrenceforvridning. Disse lande har endnu værre forudsætninger end regioner i EU for at løse de overgangsproblemer, som opstår, såfremt visse dele af produktionen slås ud.
Parlamentets forslag indebærer ikke bare højere støtte end den, som Kommissionen foreslår, men stiller også mere specifikke krav til produkter og klassificeringssystemer. Dette kan være prisværdigt, men er ofte en måde, hvorpå man kan beskytte sig mod konkurrence udefra, det vil sige en skjult handelshindring, som vanskeliggør frihandel.

Patakis (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentets beslutningsforslag om kvindernes dag kan kun betegnes som en fornærmelse og hån af kvinderne. Alle eventuelle opfordringer til kvinders ligestilling og forsøg på at placere ansvaret for de sparsomme resultater ophæves af lovprisninger af EU's politik og positiv kritik af beslutningerne fra topmøderne i Lissabon og Barcelona. Den barske virkelighed, som EU's kvinder lever i (høj arbejdsløshed, få, dårligt betalte og fleksible arbejdspladser, chikane på arbejdspladsen, manglende foranstaltninger til social støtte til familien, forhøjelse af pensionsalderen, løndiskrimination osv.) er resultat af EU's strategiske valg, som møderne i Lissabon og Barcelona satte væsentlig gang i.
Forslagene om at udpege kvinder som kommissærer, om at oprette en særlig portefølje i Kommissionen for kvinders rettigheder, lige repræsentation af kvinder på stemmesedlerne til valget til Europa-Parlamentet og oprettelse af et europæisk institut for kønnenes ligestilling osv. viser, hvor langt de midlertidige beboere i Bruxelles befinder sig fra arbejderkvindens virkelige problemer og bekymringer. Hvordan skal en deltidsbeskæftiget, delvist lønnet og delvist pensioneret kvinde - den model, som initiativtagerne til tekster som disse arbejder for eller i hvert fald accepterer - kunne deltage fuldt ud i det sociale og politiske liv?
Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet hverken stemt for eller imod.

Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, betænkningen fra Udvalget om Udenrigsanliggender om Guantanamo-fangerne konstaterer helt korrekt, at der sker krænkelser af folkeretten og menneskerettighederne. Disse mennesker, som er ofre for den imperialistiske ekspansionspolitik, der har taget form af "krig mod terrorisme", behandles ikke kun som krigsfanger, men underkastes også tortur og udsættes for alle former for ydmygelser. Her ser vi, hvor civiliserede de er, som fremstiller sig selv som civilisationens forkæmpere og vil belære hele verden om demokrati.
Imidlertid accepterer betænkningen kernen i den imperialistiske politik og den amerikanske holdning til terrorisme, den retfærdiggør angrebet på Afghanistan, den undlader at fordømme anholdelserne og de ulovlige fængslinger og nøjes med at stille krav om en retfærdig rettergang for fangerne.
Af disse årsager har Grækenlands Kommunistiske Partis medlemmer af Europa-Parlamentet hverken stemt for eller imod, og vi kræver øjeblikkelig løsladelse af alle fangerne med kompensation for den behandling, de har været udsat for. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi moderate støtter kravet om, at Guantánamo-fangerne skal have en retfærdig rettergang, og vi har derfor stemt for den foreliggende betænkning. Vi finder det derimod ikke indlysende, at fangerne opfylder Genève-konventionens vilkår med hensyn til at kunne betragtes som krigsfanger, og det er således ikke korrekt i betænkningen at påberåbe sig Genève-konventionens bestemmelser om håndtering af krigsfanger som synonyme med Guantánamo-fangernes rettigheder.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Der var et skrigende behov for denne henstilling, der skyldes et initiativ, som min gruppe var med til at tage, idet jeg dog ikke er enig i alle dens formuleringer. Den kommer også for sent, i betragtning af at flere hundreder mennesker, deriblandt børn, fra omkring 40 lande siden januar 2002 har været indespærret på den amerikanske militærbase i Guantánamo, under uacceptable forhold og vilkår og uden nogen som helst rettigheder eller garantier.
De amerikanske myndigheder må hurtigst muligt gøre en ende på denne åbenlyse krænkelse af de mest elementære rettigheder og den menneskelige værdighed, der er i modstrid med menneskerettighedsnormerne og folkeretten, navnlig retten til en retfærdig rettergang og forbuddet mod vilkårlig tilbageholdelse.
EU-landenes regeringer må hurtigst muligt ændre deres de facto-accept af denne uacceptable situation og indtage en klar og fast holdning, der påtaler og fordømmer den, og som kræver, at de amerikanske myndigheder omgående sørger for, at de tilbageholdte stilles for retten i henhold til folkerettens bestemmelser og standarder. 
Pasqua (UEN ),
    Der er næppe nogen, der som Europa-Parlamentet interesserer sig så passioneret for Guantánamo-fangernes situation og udviser så megen medfølelse med dem.
Jeg deler ikke den herskende holdning i Europa-Parlamentet. Ikke alene mener jeg ikke, at der her er tale om et prioriteringsspørgsmål, men hvis jeg skal være helt ærlig, så har jeg kun lidet til overs for disse personers tilstand.
Jeg vil gerne sige til den oplyste elite af dydsirede forsvarere af de grundlæggende rettigheder, som kun ser ulykkelige tilbageholdte i Guantánamo, ofre for USA's forgodtbefindende, at vi taler om individer, som er mistænkt for at tilhøre den farligste forbryderorganisation, der nogensinde er identificeret, om aktivister, der har deltaget i forskellig grad i et af de mest blodige attentater i historien, om islamistiske terrorister, der har erklæret total krig mod Vesten og dets værdier.
Et undtagelsestilfælde, som bekæmpelsen af den internationale terrorisme er, kan retfærdiggøre undtagelsesforanstaltninger.
De indsatte Guantánamo-fangers situation, et spørgsmål, som i øvrigt henhører under USA's enekompetence, forekommer mig at være mindre interessant end, hvordan ofrenes familier har det, hvilket man bekymrer sig mindre om.
Queiró (UEN ),
   Spørgsmålet om den "tilbageholdelse, behandling af og domsafsigelse over visse ikke-statsborgere i krigen mod terrorisme", der foregår i Guantánamo, er helt tydeligt af visse europæiske kredse blevet gjort til en politisk sag, hvis formål mere er at hindre forbedringen af de transatlantiske forbindelser end at forsvare retsstatens grundlæggende værdier og en nøje overholdelse af de internationale humanitære standarder. Betænkningens tone skærper ikke blot den opsplitning, der er sket i Europa over krigen mod Irak, men også modviljen mod USA. Også jeg mener, "at de transatlantiske forbindelser er uvurderlige og uerstattelige og kunne være et enestående bidrag til en bedre verden, som Det Europæiske Råd gav udtryk for, dog kun hvis grundlæggende menneskerettigheder - som f.eks. retten til en retfærdig rettergang og forbud mod vilkårlig tilbageholdelse - klart respekteres som universelle og endelige og forbliver kernen af de værdier og fælles interesser, som EU og USA opretholder". Det skinner dog igennem, at betænkningen stiller de krav til USA, som den gør, fordi de terrormistænkte sidder fanget i Guantánamo, behageligt langt væk fra Europa. Jeg har således mere på grund af den antiamerikanske hensigt, som kommer til syne, end de grundlæggende principper, som betænkningen henviser til, og som jeg altid har forsvaret og stadig gør, stemt imod. 
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen under ét om udvidelsen/kandidatlandene.
Schröder, Jürgen (PPE-DE ),
    Mange tak, hr. formand. Mine damer og herrer, lad mig først takke hr. kommissær Verehugen for det konstruktive og gode samarbejde gennem årene.
Der er ikke tvivl om, at Den Tjekkiske Republik har gjort store fremskridt i de seneste år. Alligevel er der stadig mangler på visse områder, f.eks. når det gælder standarderne i fødevarevirksomheder. Men forbrugerne behøver ikke være bange, for varer, som ikke opfylder standarderne, kommer ikke ud på EU's indre marked.
En andet problem, som jeg har fået stadig flere henvendelser om i den seneste tid, er den formodede handel med mennesker og især børn ved den tysk-tjekkiske grænse. Her bør den tjekkiske regering støtte programmer til støtte for ofrene. Der er også behov for uddannelsesprogrammer for politiet og grænsepersonalet for at øge opmærksomheden om menneskehandelen, og her bør man styrke det grænseoverskridende samarbejde på grundlag af Interreg.
Hvad opdæmningsplanerne for Elbens øvre løb angår, så er det lykkedes mig at overbevise Kommissionen om, at det er absolut nødvendigt med en miljøvurdering for dette projekt, og at der skal udarbejdes tværgående alternativer. Som indbygger i Elbtal i Sachsen, som blev oversvømmet i sommeren 2002, ved jeg, hvad jeg taler om.
Endelig vil jeg komme ind på det tjekkiske parlaments planlagte hædring af den tidligere tjekkoslovakiske præsident Edvard Benes.
Mine damer og herrer, efter at vi her i Europa-Parlamentet i årevis har diskuteret emnet Benes-dekreterne, og jeg fandt frem til en kompromisformel, som blev vedtaget i plenarforsamlingen i april sidste år med overvældende flertal, synes jeg, det er tonedøvt og provokerende, at man nu fra tjekkisk side vil vedtage en lov, som ikke bare maner fortiden frem igen, men sågar hædrer den, kort før landets tiltrædelse af EU. De mennesker, som støtter denne lov, vil jeg i fremtiden ikke have i min gruppe. 
Gahler (PPE-DE ),
    Hr. formand, denne valgperiode nærmer sig sin afslutning, og det samme gælder for 10 staters EU-tiltrædelsesproces. Det er ikke først efter, at jeg blev Parlamentets ordfører for Estlands tiltrædelse, at jeg har beskæftiget mig intenst med dette land. Jeg har besøgt det jævnligt gennem 11 år. Derfor er jeg fast overbevist om, at det ikke blot er en høflighedsfloskel, når vi skriver i betænkningen, at "Europa-Parlamentet understreger de konsekvente og vedvarende bestræbelser, som de estiske myndigheder har gjort for at forberede sig til tiltrædelsen i hele overgangsfasen".
Jeg ser her i Parlamentet - nu er han lige gået ud - jeg så den tidligere udenrigsminister Toomas Hendrik Ilves, som jeg som repræsentant for de andre estiske kolleger gerne vil takke for denne beslutsomhed, som har karakteriseret alle politiske lejre i Estland.
Personligheder som den tidligere præsident Lennart Meri eller Mart Laar, som har været ministerpræsident to gange, og flere andre har tidligere bidraget væsentligt til landets europæiske orientering. Jeg er også overbevist om, at landets dynamik, som især afspejles i Tallin, med EU's støtte også vil accelerere den økonomiske og sociale udvikling i andre mere afsidesliggende dele af landet.
Med hensyn til Rusland har Elmar Brok allerede været inde på grænseaftalerne, og jeg vil gerne supplere ham. Det skal også være klart, at EU's partnerskabs- og samarbejdsaftale med Rusland gælder på samme vis for alle nye medlemmer.
Jeg forventer klare svar fra Ministerrådet, når den russiske minister Sergej Ivanow den 5. marts i gentager Sovjetunionens - og desværre også det nuværende Ruslands - propagandaløgn. Og nu på fransk: (Sovjetunionen besatte ikke de baltiske lande, men blev bedt om hjælp). En sådan propaganda og sådanne udsagn bør ikke længere udbredes, her må EU sige klart fra over for Rusland. 
Poos (PSE ),
   Hr. formand, i min egenskab af ordfører for Cypern glæder jeg mig over at konstatere, at Kommissionen i sin overvågningsrapport bekræfter, at landet har opnået en høj grad af tilpasning til EU's på de fleste områder. Denne glæde formørkes imidlertid af det faktum, at gennemførelsen af EU's på nuværende tidspunkt er udsat i den besatte del af øen, og at fortalerne på tværs af grænsen for øjeblikket synes at være nået til en blindgyde.
Den grundlæggende årsag til denne blindgyde er, at den øverste forhandler for den tyrkisk-cypriotiske del, hr. Denktash, på trods af Kofi Annans plan stadig ikke har anerkendt eller forstået, at Cypern er et uafhængigt og udeleligt land. Landet vil kun kunne tilslutte sig EU på betingelse af, at det får en forfatning, som giver det en selvstændig international rolle og føderale institutioner, som er i stand til at handle. Hr. Denktash´s strategi, som desværre blev bekræftet af hans nylige erklæringer om at afvise Annans plan, er den direkte vej til sammenbrud i de bilaterale forhandlinger.
Heldigvis findes der i FN-foranstaltningen to muligheder for at indhente forsinkelsen. Den første er Grækenlands og Tyrkiets intervention i de bilaterale forhandlinger, som er planlagt til den 22. marts. Det bliver Tyrkiets mulighed for at ophæve den alvorlige hindring for sin egen europæiske fremtid, som ifølge Kommissionen er den manglende løsning på Cypern-spørgsmålet. Den anden redningsplanke kunne være folkeafstemningen den 22. april, for hvis et flertal af tyrkiske cyprioter stemmer for Annan-planen og for tiltrædelsen, vil man kunne sende fortidens spøgelser tilbage til de historiske arkiver.
De kommende dage bliver afgørende for Cyperns fremtid. Europa-Parlamentet, som er enigt med kommissær Verheugen, kan ikke andet end håbe, at de græske såvel som de tyrkiske cyprioter griber denne historiske chance.
Schroedter (Verts/ALE ),
    Hr. formand, under mit seneste besøg i det land, som jeg er ordfører for, nemlig Letland, fik jeg indtryk af, at den politiske elite endnu ikke rigtig har forstået medlemskabet af EU. Således forventede man, at der i overvågningsrapporten ville være ros til tiltrædelsesprocessens succeser. Det er imidlertid ikke formålet med rapporten. Formålet er at analysere problemer, som direkte og indirekte er relevante for sameksistensen i EU, så integrationen i EU kan blive en succes for alle involverede.
Jeg har haft den glæde, at den lettiske regerings repræsentant i Bruxelles og landets tidligere chefforhandler har vurderet mit arbejde som grundigt og seriøst og har bekræftet over for mig, at betænkningen rammer plet i beskrivelsen af landets problemer.
Jeg vil gerne takke for den intensive udveksling med ambassaden og de andre ministerier og statslige instanser. De har med deres informationer hjulpet mig til at få et realistisk overblik over situationen i landet. Jeg vil også gerne takke for det gode samarbejde med kollegerne.
Jeg har således i modsætning til Kommissionen kunnet konstatere, at tiltagene fra det nye antikorruptionskontor kan betegnes som effektive og lovende. Jeg er overbevist om, at Letland på denne måde kan overvinde sit negative image.
Under mit besøg i Letland har jeg også mødt en engageret justitsminister, og jeg er overbevist om, at reformerne er i gode hænder hos hende og vil føre til resultater hurtigere, end Kommissionens rapport lader formode. Det samme kan jeg rapportere fra landbrugsområdet.
Jeg glæder mig også over, at jeg med min betænkning har sat gang i en politisk debat om det nok vigtigste samfundsmæssige spørgsmål i landet, nemlig hvordan den russisksprogede befolkning bedre kan integreres. I debatten om min betænkning blev det diskuteret, hvordan man kan opnå statsborgerskab til immervæk en femtedel af befolkningen, og hvordan processen kan fremskyndes. I håbet om, at debatten om mine forslag, som jo også er blevet bekræftet af Europarådet, vil føre til succes, altså til et større antal statsborgerskaber, har jeg tålmodigt tålt de bebrejdelser, fordømmelser og beskyldninger, der i den sidste tid er blevet hældt ud over mig.
I modsætning til, hvad enkelte lettiske politikere påstår, er indholdet og kravene i min betænkning identiske med kravene fra andre europæiske institutioner. Man kan imidlertid ikke anklage Europarådet og højkommissæren for OSCE for at tilhøre en bestemt politisk familie. Men det er rigtigt, at jeg i min betænkning ikke har tilfredsstillet de heroiske nationale krav fra en del af den politiske elite i landet, som betragter sig selv som ufejlbarlig. Det var ikke mit mål. Jeg har skrevet denne betænkning i ansvarlighed over for de fælles værdier i EU. Dertil hører, at menneskets værdighed er udelelig, og det står jeg ved. 
Souladakis (PSE ),
    Hr. formand, jeg vil gerne starte med at takke kommissæren og rose ham for den fremragende indsats, han har gjort.
Vores ankomst hertil i sommeren 1999, hvor vores valgperiode startede, faldt sammen med Helsinki-beslutningen, der markerede foreningen af proceduren for optagelse af de nye lande, den fælles bølge. I dag, hvor vores valgperiode nærmer sig sin afslutning, er denne cirkel sluttet med succes, og det er meget vigtigt og betydningsfuldt for hele Europa. De sidste to måneder, der er tilbage, er meget kort tid. I dag kommer vi med vores kritik af de nye lande som samarbejdspartnere, ikke som observatører og rådgivere. Ud fra denne betragtning vil jeg gerne, som ordfører for Litauen, bekræfte, at der er gjort en stor og positiv indsats i dette land, som har bragt det så langt frem, at det om to måneder vil kunne blive fuldgyldigt medlem af EU.
Der er problemer, som det er tilfældet i alle de nye lande. Der er imidlertid også vigtige problemer, som er blevet løst, f.eks. spørgsmålet om Kaliningrad, forbindelserne med Den Russiske Føderation, problemet med Ignalina-atomkraftværket samt problemer med det regionale samarbejde. Hvad skal vi så gøre? Vi skal støtte denne indsats, støtte miljøspørgsmålene, støtte arbejdet for at forbedre de transeuropæiske net på energi- og transportområdet, så disse lande bliver integreret mere fuldstændigt i de europæiske strukturer.
Da jeg også har en anden egenskab (jeg kommer fra middelhavsøen Kreta) vil jeg ikke forsømme at sige et par ord om EU's integration i Middelhavet med Cypern og Malta. Cirklen sluttes her, og den sluttes på en fremragende måde. På grundlag af, hvad kommissæren sagde tidligere, håber jeg, at EU's holdning til dette spørgsmål er fast, således at gældende fællesskabsret kan gennemføres 100 % inden for alle politikker på hele det genforenede Cypern, når Cypern bliver medlem af EU, og Cypern-spørgsmålet er løst, sådan som vi håber det bliver.
Queiró (UEN ),
   Hr. formand, hr. kommissær, vi ser på Ungarn med den respekt og påskønnelse, som det folk fortjener, der i EU forventer at finde ikke blot respekt for dets nationale suverænitet og identitet, men også den kollektive sikkerhed og økonomiske fremgang, som blev det nægtet af det kommunistiske diktatur, der undertrykte det - og så mange andre - i næsten 40 år. Vi må imidlertid erkende, at det historiske skridt, som udvidelsen udgør, giver berettiget grund til tvivl og frygt på begge sider over for den udfordring, der ligger i genforeningen af to verdener, som desværre har nået meget forskellige udviklingsniveauer i løbet af de seneste årtier. Den forskellige udvikling vil uundgåeligt skærpe forskellene mellem rigere og mindre rige regioner og vil øge befolkningen i de gunstigere stillede regioner.
Det må vi acceptere, men vi må også indse, at det skridt, der skal tages i maj 2004, er af overordentlig politisk betydning som et magtfuldt bevis på den styrke, som alle de europæiske lande er i besiddelse af, der tager del i udvidelsen, når de besvarer den udfordring, som historien har stillet dem over for.
Det er mit håb, hr. formand, at vi alle, både de nuværende og de nye medlemsstater, herefter sammen vil kunne udfolde vores bestræbelser og udøve vores fælles ansvar for den europæiske integrationsproces. Dette fælles ansvar forudsætter, at princippet om økonomisk og social samhørighed ikke blot opretholdes, men også styrkes. Vi ser i dette perspektiv på udvidelsen som en kontrakt til gensidig fordel for såvel EU's nye lande som for de nuværende, hvis indkomstniveau stadig retfærdiggør, at EU yder bistand til udvikling. I denne sammenhæng ser vi meget positivt på de forslag til finansielle overslag for 2007-2013, som Kommissionen netop har forelagt Parlamentet. Det forudsætter ligeledes, at demokratiet styrkes i EU's institutioner, hvor der skal være større gennemsigtighed og demokratisk kontrol, ligesom de nationale parlamenter bør inddrages i den europæiske integrationsproces i et større og mere effektivt omfang.
Hr. formand, hr. kommissær, Ungarn er blandt de lande, der har udmærket sig ved deres indsats for at leve op til EU's krav. Som det har været min pligt, har jeg fulgt denne udvikling tæt. Der er rigtig nok stadig nogle problemer, som Ungarn må løse, men vi ved, at landets myndigheder beslutsomt bestræber sig på i rette tid at opfylde deres forpligtelser. I stedet for her at fremhæve disse problemer finder vi det passende at påpege, hvor succesfuldt landet gennem de seneste år har formået at klare de udfordringer, som det har stået over for, og som det har besluttet at overvinde. Hr. formand, hr. kommissær, Ungarn vil, ligesom alle de andre tiltrædende stater, endelig indtage sin fuldgyldige plads som medlem af EU. Jeg beder derfor som ordfører vedrørende Ungarn alle om at støtte Elmar Broks betænkning, der afslutter mange års indsats og anstrengelser, og som åbner en ny æra for EU. 
Stenzel (PPE-DE ),
    Mange tak, hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, da dette er Parlamentets sidste betænkning før den historiske dato for EU-udvidelsen, vil jeg gerne udtale mig i min funktion som medordfører for Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Den Tjekkiske Republik og som ordfører for Malta.
Jo nærmere denne dato kommer, desto mere nøgterne bliver forventningerne. Udvidelsen vil ikke løse alle problemer med ét slag. Jeg får igen og igen breve fra borgere, som peger på, at der i strid med den officielle linje den dag i dag anvendes Benes-dekreter i uafgjorte restitutionsspørgsmål. I den forbindelse kan jeg kun sige, at jeg ønsker en mere følsom omgang med historien og historiske personligheder som Edvard Benes. Alligevel hører netop et land som Østrig til de største vindere ved udvidelsen og profiterer af sine styrkede handelsrelationer og investeringer, især også i Den Tjekkiske Republik. Som naboer støttede vi med stor overbevisning Tjekkiets tiltrædelse, fordi vi forventer, at udvidelsen vil føre til en fredelig udvikling og økonomisk vækst i Centraleuropa.
Hvad Malta angår, kan jeg kun ønske denne vigtige lille middelhavsstat på overgangen mellem Europa og Nordafrika tillykke med dens beslutning om at tiltræde EU, som nu alligevel støttes af alle politiske kræfter, og også med den indsats, som landet har præsteret for at forberede sig på EU. For den lille østat var det - man skal tænke på den struktursvage værftssektor og helt generelt på omstillingen fra en beskyttet øøkonomi til en åben markedsøkonomi - en stor udfordring og præstation at tage EU-lovgivningen til sig. Men jeg kan kun sige til den maltesiske befolkning, at den ikke behøver være bange for som lille land at drukne i det store EU. Udnævnelsen af udenrigsminister Borg til Maltas kommissær viser også, hvor stor betydning Malta tillægger sin tiltrædelse af EU. 
Gawronski (PPE-DE ),
    Hr. formand, tillad mig for en gangs skyld ikke at tale om de små eller store problemer, som Polen mangler at løse for igen at kunne indtage den plads, som landet skal have i Europa. Når man som jeg har oplevet de hårde år under kommunistisk diktatur - selv om jeg havde det privilegium at være udlandskorrespondent - og derefter igen skal beskæftige sig med Polen som ordfører, er dette et vigtigt, jeg vil næsten sige bevægende øjeblik. I disse år havde jeg aldrig forestillet mig, at Polen og de andre tidligere kommunistiske lande på så kort tid ville få genskabt demokratiet og en fri og effektiv økonomisk udvikling. Jeg tror, at det er sidste gang, at jeg skal tale om Polen her i Parlamentet, og jeg vil gerne sende en venlig tanke til alle dem, som både her og der - i Bruxelles og i Warszawa, og jeg kan se kommissær Verheugen her i salen - har været med til at hele dette sår på vores kontinent. Det er mit håb, at polakkerne til fulde forstår, hvor smuk den europæiske drøm er. Jeg vil dog gerne kort nævne et andet land, nemlig Rumænien, som Guido Podestà kommer nærmere ind på om lidt. Rumænien mangler stadig at tilbagelægge et godt stykke vej, men det gør sit bedste for at tilpasse sig og forberede sig. Vi kritiserede Rumænien for at være bagud, og landet reagerede ved at forsøge at bringe orden i tingene. Nu skal Rumænien selvfølgelig overvåges, opmuntres og kontrolleres, men vi skal også give landet lyst til at fortsætte, og derfor er der efter min mening en alt for hårdt fordømmende tone i baronesse Nicholson of Winterbournes betænkning. Vi støtter således de ændringsforslag, som Guido Podestà har stillet, og som netop går i den retning, nemlig i retning af en konstruktiv kritik.
Volcic (PSE ),
    Hr. formand, ud af de 10 kandidatlande er Slovenien som bekendt det land, der opfylder adgangsbetingelserne bedst. Der var kun ét negativt punkt, nemlig anerkendelsen af udenlandske eksamensbeviser, og det problem er blevet løst med den lov, der blev vedtaget for nylig. I dag ligestilles udenlandske eksamensbeviser med de slovenske. Der opstår naturligvis problemer, men sådan som kommissær Verheugen sagde her til morgen, er der ikke noget alternativ. Denne omfattende politiske og diplomatiske indsats er i høj grad hans fortjeneste.
Sloveniens gunstige situation skyldes den store indsats - men også den omhu og dygtighed - som EU's er blevet behandlet med samt den stærke enighed hos regerings- og oppositionspartierne. Den næste målsætning er allerede en deltagelse i euroområdet. Det er en målsætning, der så vanskelig ud for et par år siden, hvor inflationen var temmelig stærk, men som nu lader til at være opnåelig inden for en rimelig tidsfrist, eftersom inflationen ved udgangen af 2003 faldt til 4-5 %. Slovenien har således forstået at gøre de store fabrikker, som man havde arvet fra realsocialismen, til små virksomheder, der siden hen er blevet ret dynamiske.
På det udenrigspolitiske område har man endnu ikke løst spørgsmålet om forbindelserne til Kroatien. For et par dage siden hørte vi, at det kroatiske parlament har ratificeret aftalen om fordelingen af den ejendom, der tilhører de lande, som er det tidligere Jugoslaviens efterfølgere. Denne aftale blev undertegnet i Wien i 2001, men kroaterne har først ratificeret den nu. Med et sådant retsgrundlag bliver det således lettere at løse andre problemer, bl.a. Kroatiens ensidige erklæring af et eksklusivt økologisk havområde, som også EU har kritiseret, eftersom der er tale om en ensidig beslutning og ikke om en aftale mellem alle de berørte parter. Det generelle forhold mellem Zagreb og Ljubljana er blevet bedre på det seneste, og de sikkerheds-, stabilitets- og fremgangsværdier, som Slovenien stræber efter, er de samme som EU's.
Optagelsen i EU er en anerkendelse af, at man er gået i gang med at modernisere landet med respekt for Fællesskabets værdier og principper. Derfor siger vi tillykke og velkommen til Slovenien. 
Wiersma (PSE ),
   Hr. formand, også jeg er meget fristet til at fortælle alt muligt om Rumænien, men jeg vil i dag begrænse mig til det land, som jeg har været ansvarlig for i de forløbne år, nemlig Slovakiet. Jeg er klar over, at denne betænkning ikke er den vigtigste, men måske den mindst vigtige af alle betænkninger, som vi har udarbejdet i de forløbne 6-7 år om Slovakiet. Faktum er, at Slovakiet bliver medlem af EU den 1. maj. Jeg har fulgt landet i årevis, og fremskridtene er uomtvistelige på mange områder. Lad dette være en kompliment til et lille land, der blev uafhængigt som det sidste, og som også blev optaget sent i den gruppe lande, som der blev forhandlet med, som følge af de politiske problemer indtil valget i 1998. I dag taler vi om de endnu uløste spørgsmål, og om, hvad der endnu skal ske i de tiltrædende lande inden den 1. maj. På dette område tilslutter jeg mig Kommissionen, hvad Slovakiet angår. Det er regeringens opgave i Bratislava at gøre det nødvendige, ellers har landet efter den 1. maj et problem med alt, hvad deraf følger. Jeg er fuldstændig enig i, hvad kommissær Verheugen sagde i formiddags, nemlig at hvis et sådant problem opstår, kan vi ikke indgå kompromiser, men så skal EU turde optræde bestemt. Jeg håber imidlertid ligesom han, at problemerne er løst inden den 1. maj.
Nogle generelle bemærkninger må ikke mangle i denne beretning. Jeg gentager min bekymring over korruptionen og opfordrer regeringen til fortsat at prioritere bekæmpelsen af den højt. Det går økonomisk stadig bedre for Slovakiet. Den økonomiske vækst er anselig, arbejdsløsheden falder, men jeg tvivler på, om hver slovak høster fordel af det. Reformerne inden for den sociale sikring, navnlig for at få modtagere af offentlige ydelser i arbejde igen, er ganske vist af nyere dato, men viser sig i praksis alligevel at have en negativ virkning på visse grupper. Det gælder navnlig for romanibefolkningen i nogle dele af landet, især i det østlige Slovakiet, hvor der næppe er job til denne gruppe. Så virker en sådan ordning selvfølgelig ikke. Dette kan have været en af årsagerne til en række ubehagelige episoder, som for nylig har fundet sted såsom plyndring af forretninger. Egentlig er der ingen undskyldning for disse aktioner. De er forbudt, men alligevel råder jeg slovakkerne til endnu en gang at undersøge deres sociale lovgivning grundigt. Slovakiet har lovet at gøre mere og ikke mindre for romanibefolkningen. Derfor har jeg ingen indvendinger imod ændringsforslag, som endnu en gang vil fremhæve dette. Jeg har derimod indvendinger imod ændringsforslag, som accepterer forbindelsen mellem plyndring af forretninger og problemerne med den sociale sikring. Jeg synes, at det ene er uacceptabelt, og at der skal gøres noget ved det andet. 
Koukiadis (PSE ),
   Hr. formand, som ordføreren, hr. Brok også påpeger, betyder 10 nye landes tiltrædelse af EU gensidig anerkendelse af, at der ud over de traditionelle nationale interesser også er generelle europæiske interesser, som de enkelte lande bør se som en del af deres nationale interesser. Derfor bør gamle og nye lande høre op med at tænke i rent nationalt centrerede baner. Det fremgår også af betænkningen, at hele optagelsesproceduren har fremskyndet fremskridtet i disse lande med reformer på det økonomiske, administrative og politiske område, og det er den største fordel for befolkningerne.
Især vil jeg gerne give udtryk for Udvalget om Retlige Anliggenders tilfredshed med den kendsgerning, at disse lande har tilpasset sig gældende fællesskabsret inden for områder som selskabsret, regnskabsregler, toldbestemmelser og kapitalbevægelser, og i det hele taget med de bemærkelsesværdige resultater, de har opnået med hensyn til gennemførelsen af lovgivningen i deres nationale ret.
Samtidig er jeg imidlertid nødt til at sige, at udvalget beklager den forsinkelse, der er i visse lande med hensyn til varehandel, grænseoverskridende handel og anerkendelse af faglige kvalifikationer. Udvalget gør derfor opmærksom på, at der bør sendes et klart signal om, at der til de store perspektiver, som åbner sig for disse befolkninger, er knyttet forpligtelser med hensyn til gennemførelse af fællesskabslovgivningen.
Van Velzen (PPE-DE ),
   Hr. formand, som ordfører for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi vil jeg gerne først og fremmest lykønske Bulgarien med de fremskridt, som er gjort. 26 kapitler er afsluttet, og seks andre er fortsat åbne. Der skal imidlertid stadig gøres meget mere, hvad angår investeringsklimaet, gennem oprettelse af et gennemsigtigt og tydeligt erhvervsklima, således at erhvervsfolk ved, at deres investeringer er sikre og ikke kan gå tabt som følge af korruption.
Hvad angår atomkraftværket i Kozloduy, vil jeg sige følgende: Hvis det viser sig, at der ved inspektionen i november 2003 blev konstateret overensstemmelse med alle anbefalinger fra Rådets atomgruppe, kan Kommissionen overveje at udsætte lukningen af Kozloduy 3 og 4 lidt endnu. Hvis dette imidlertid ikke er tilfældet, bør Kommissionen holde fast ved den aftalte tidsplan for lukningen af enhed 3 og 4.
Hvad Rumænien angår, er der meget større bekymring i Udvalget om Industripolitik. Til trods for alle de rumænske myndigheders bestræbelser må vi konstatere, at landet stadig ikke har en fungerende markedsøkonomi. Der skal gøres meget mere i praksis for at udrydde korruptionen og for virkelig og konsekvent at gennemføre strukturelle reformer. Rumæniens vej mod EU er vanskelig på grund af den for sene start med privatiseringen, den for sene reform af statsvirksomheder og den kendsgerning, at erhvervsklimaet i landet stadig lader meget tilbage at ønske. Det er ikke tillokkende for udenlandske investorer at investere i Rumænien. Derfor er det også tvingende nødvendigt, at retsstaten videreudvikles, når det gælder den rumænske økonomi. Der er brug for en kultur, hvor der aflægges regnskab, og hvor love gennemføres. Forslaget i Brok-udvalgets betænkning om at tage initiativ til et kursskifte og samtidig fokusere meget mere på problemet med retsstaten, støtter vi altså kraftigt. Der skal også foretages en omstrukturering af nøglesektorer såsom energi, minedrift og transport. Alt i alt skal Rumænien stadig gøre en overordentlig stor indsats. 
Smet (PPE-DE ),
   Hr. formand, for sidste gang kan jeg som ordfører for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, sammen med hr. Ettl, give en vurdering af kandidatlandenes forberedelser på det sociale område. Jeg må erkende, at alle disse lande har gjort en utrolig indsats for også på det sociale område at gøre fremskridt på forskellige punkter. De har en række trumfer, som de kan spille ud, og som er alt for lidt kendt, i hvert fald i vores lande, hvor man ofte tror, at nye medlemsstater endnu befinder sig på et tidligt udviklingsstadium. Dette er selvfølgelig ikke tilfældet. Befolkningen er f.eks. særdeles veluddannet. 88 % af de 20-24-årige har fulgt mindst højere undervisning. Det er flere end i de 15 nuværende medlemsstater, hvor dette tal andrager 74 %. Desuden er befolkningen i de 10 nye lande yngre end i de 15 nuværende medlemsstater. Stigningen i antallet af ældre vil derfor ske senere.
Kort sagt råder disse lande over et stort potentiale af menneskelige ressourcer. En fuldstændig udnyttelse af dette potentiale skal stå øverst på dagsordenen. I dag anvendes menneskelige ressourcer stadig utilstrækkeligt. Arbejdsløsheden i de tiltrædende lande er høj og beskæftigelsen lav. 14,3 % af den erhvervsaktive befolkning er arbejdsløs sammenlignet med 8 % i EU. Arbejdsløsheden blandt unge på under 25 år antager dramatiske proportioner. Med 32 % er den dobbelt så høj som i EU. Et ekstremt tilfælde er Polen med en ungdomsarbejdsløshed på 41 %. Oven i købet er ungdomsarbejdsløsheden i syv ud af 10 kandidatlande i 2003 steget i forhold til året før. Det er således tydeligt, at disse lande skal udvikle en aktiv og bæredygtig beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med den europæiske beskæftigelsesstrategi. Livslang uddannelse skal sikre, at arbejdstagere fortsat kan bruges på et arbejdsmarked i udvikling. Antallet af personer mellem 25 og 65, som fulgte en uddannelse i 2002, andrager 5 % i forhold til 8 % i EU, og desuden er der risiko for hjerneflugt blandt kvalificeret arbejdskraft.
Et andet punkt er sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Nogle lande foretrækker højere lønninger frem for sikkerheds- og sundhedsforanstaltninger på arbejdspladsen. Købekraften og bruttoindkomsten ligger stadig langt under EU's gennemsnit, men de er dog steget, mens de i vores lande er faldet. Stigningen er endda betydelig. På dette område er præstationerne absolut fortræffelige. Det er imidlertid et stort problem, at lønningerne fortsat er for lave til at gøre det muligt at slippe for fattigdom. Fattigdommen i de pågældende 10 lande findes for 40 %'s vedkommende blandt mennesker, som arbejder. Den sociale sikring skal udvikles bedre. Arbejdsmarkedets parter skal organisere sig bedre, for de har i øjeblikket stadig en utilstrækkelig evne til virkelig at arrangere samråd mellem arbejdsmarkedets parter i de pågældende lande. 
Ettl (PSE ),
    Hr. formand, jeg kan kun understrege den forrige talers fremstilling. De store fremskridt i de nye medlemsstater må imidlertid heller ikke overskygge det faktum, at der netop på det sociale område fortsat er store problemer og voksende problemer inden for beskæftigelsespolitikken.
Den økonomiske tilpasning, der er forbundet med omstruktureringsprocesser på industriområdet, som ofte er smertefulde for arbejdstagerne, skaber stadig større problemer på arbejdsmarkederne i de nye medlemslande. Netop nu forud for de nye medlemmers tiltrædelse kan det ikke understreges kraftigt nok, at de generelle bestræbelser for et socialt Europa fortsat er gældende og ikke må nedtones. Sociale standarder og sociallovgivningen er en forudsætning og et instrument for en vellykket gennemførelse af Lissabon-strategien i et udvidet Europa.
Desuden opfordrer Socialudvalget de nye medlemsstater til at give den menneskelige kapital en mere fremtrædende placering på deres politiske dagsorden. Der må hverken forekomme tilbageskridt eller social stilstand i et EU med 25 stater. Det ville være vejen til en ny konfliktsituation.
Generelt og som afrunding kan jeg konstatere, at det faktum, at sociale spørgsmål og beskæftigelsesspørgsmål bliver behandlet som , er et problem for hele EU's fortsatte udvikling. 
Olsson (ELDR ),
   Hr. formand, formand for Rådet, kommissionsmedlem, 15 år efter, at landene i Østeuropa kastede det kommunistiske åg af sig, er det et helt nyt liv og faktisk helt nye lande, vi ser. Det er en fantastisk præstation fra disse folks side. Som medlemmer af EU skal de, præcis som vi andre, have fri bevægelighed for at skabe øget samhørighed og styrke i hele Unionen.
Jeg har ved flere lejligheder under mit arbejde med udvidelsen truffet mange ambitiøse, arbejdsomme mennesker. Derfor beklager jeg, at vi i de nuværende medlemslande synes at være så bange for, at arbejdskraften vil komme hertil. Jeg skammer mig over, at man i Sverige taler om social turisme. Denne bevægelighed ville give en nødvendig indsprøjtning til vores lidt stivnede arbejdsmarkeder.
Landbruget er vigtigere i disse lande end i de nuværende medlemslande. Arealet er større, landbrugsbefolkningen er tre gange så stor som i det nuværende EU, og landbruget udgør en større andel af bruttonationalproduktet, det vil sige, at landbrugspolitikken er vigtigere for disse lande, end den faktisk er for os. Vi skal have en politik for alle lande. Vi skal naturligvis sørge for, at de nye medlemslande har organisationer til støtte og kontrol, og at de kan skærpe fødevarestandarden og det veterinære og plantesundhedsmæssige eftersyn. Der er sket meget, og hvis man sammenligner situationen i dag med Kommissionens rapport, kan vi glæde os over, at vi får den besked, at meget af det, der ikke var gjort den 30. september 2003, nu er gjort. Vi håber, at resten bliver klart inden den 1. maj 2004.
Hvad angår de to lande, som vi også behandler, nemlig Bulgarien og Rumænien, er det vigtigt at tale om, at Bulgarien har gjort store fremskridt i de senere år, og at landet har fortjent stor ros for dette. Rumænien har haft et vanskeligere udgangspunkt og har mere at indhente, men vi har ikke mindst her til formiddag fået rapporter om, at der sker nogle ting, og det skal vi naturligvis anerkende og bifalde.
Rumænien er det mest typiske landbrugsland blandt ansøgerlandene med mange små landbrug. 40 % af befolkningen er fortsat aktive i landbruget, og mange landbrug er baseret på ren selvforsyning. Det er en kolossal økonomisk og social omstilling, der er nødvendig for at følge med udviklingen, men vi skal huske på, at vi har et fælles ansvar. Ansøgerlandene har deres ansvar, men de nuværende medlemslande har også et ansvar. Kommissionen skal medvirke og ikke bare stille krav. Den skal også stimulere og stille midler til rådighed. Sapard-midlerne skal kunne anvendes mere effektivt.
Efter at have forsøgt at følge udviklingen i Central- og Østeuropa i snart 40 år føler jeg en sand glæde ved at kunne hilse dem velkommen både den 1. maj 2004 og i løbet af 2007.
Wenzel-Perillo (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, som ordfører for mit udvalgs udtalelse vil jeg gerne sige, at hvad regionalpolitik og strukturfonde angår, burde de fleste lande på tiltrædelsestidspunktet allerede være i stand til at gennemføre centrale områder af EU's . Beklageligvis er der imidlertid fortsat behov for en intensiv indsats på så vigtige områder som finansforvaltning og revision i alle lande.
På det trafikale område er især de manglende fremskridt inden for vejtrafikken i Den Tjekkiske Republik, Polen og Ungarn skuffende. Der skal træffes afgørende foranstaltninger for at hæve sikkerheds- og miljøstandarderne og sikre tilpasningen til EU's .
De transeuropæiske trafiknet er af stor betydning for hele Europa. Både tiltrædelsesstaterne og EU med 15 medlemmer opfordres derfor til ikke kun at opfatte TEN som en realisering af nationale prioriteringer, men også som et bidrag til sammenhængen i Europa og til det genforenede Europas integration. 
Van Dam (EDD ),
   Hr. formand, Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme er tilfreds med betænkningen om Rumænien. Som rådgivende ordfører vil jeg sætte fokus på nogle aspekter.
På transportområdet gør Rumænien god fremgang. Alligevel skal der lægges særlig vægt på privatisering og omstrukturering i denne sektor. Hvad sikkerheden angår, navnlig på havet, er det kendt, at skibe under rumænsk flag ofte er i en tvivlsom tilstand. Parlamentet tager dette problem alvorligt. Rumænien skal løse det inden tiltrædelsen.
På grund af den generelle mangel på administrativ kapacitet, når det gælder regionalpolitik, risikerer tilskyndelsesmidlerne fra de europæiske fonde ikke at have den tilsigtede virkning, mens dette netop er temmelig nødvendigt for den socioøkonomiske situation. Vi beder Rumænien om at gøre en kraftig indsats for at opvurdere embedsmandsapparatet så meget, at en rigtig benyttelse af og kontrol med midlerne garanteres. Mine ændringsforslag sigter mod at foretage nogle ændringer med henblik herpå.
Det er uomtvisteligt, at Rumænien gør fremskridt, men vejen til tiltrædelse er stadig lang. Jeg vil gerne tilskynde Rumænien til beslutsomt at gå den vej. 
Mastorakis (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil omtale hovedpunkterne i min betænkning, som den er vedtaget.
Vores udvalg glæder sig over de fremskridt, Bulgarien har gjort på de fleste konkrete transportområder, og opfordrer til at fremskynde gennemførelsen af fællesskabsretten på vej-, jernbane- og lufttransportområdet. Udvalget opfordrer til, at landet fortsat prioriterer fjernelsen af sit flag fra Paris-listen højt. Det beklager, at kapitel 21 om regionalpolitik og samordning af strukturfondene endnu ikke er blevet afsluttet. Det opfordrer Bulgarien til at sikre effektive strukturer til forebyggelse og opdagelse af og eventuelt straf for tilfælde af svig og korruption, især inden for programmerne Phare og Ispa. Endvidere opfordrer det til styrkelse af samordningen af og samarbejdet mellem ministerier samt med relevante organer og andre involverede parter. Udvalget mener, at der er behov for en øjeblikkelig indsats med hensyn til effektivt samarbejde og effektiv kommunikation, hovedsagelig mellem det centrale og regionale plan, et område, hvor vi mener, der er problemer, samt med hensyn til etablering og fuldførelse af institutionelle strukturer på både centralt og regionalt plan.
Endelig er der for vores udvalgs vedkommende ingen tvivl om, at Bulgarien har mulighed for at komme med i EU til det planlagte tidspunkt. 
Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, som man ser, er kvindernes internationale kampdag allerede glemt igen, for ordføreren for Kvindeudvalget kommer naturligvis til som den sidste her. I denne egenskab mener jeg imidlertid, at vi faktisk ikke bør være mindre strenge over for tiltrædelseslandene end over for os selv, når det gælder fuldstændig gennemførelse af EU's omkring ligestilling mellem kønnene.
Vi bør altså ikke kun se hullerne i osten, men også værdsætte de fremskridt og reformer, som et land som Bulgarien har klaret under vanskelige betingelser siden sin befrielse fra det kommunistiske tvangsregime. Mange medlemsstater, som har været medlemmer i mange år, har jo stadig vanskeligheder med den korrekte gennemførelse af de direktiver, som omhandler ligeberettigelse og lige muligheder for kvinder og mænd. Det fremgår i øvrigt også af den seneste kommissionsrapport, som bliver fremlagt på forårstopmødet omkring Lissabon-strategien, så vi på dette stadium efter min beskedne mening bør vare os for at tage lande som Bulgarien alt for strengt i skole. Vi bør i stedet gøre alt for at hjælpe dem og opmuntre dem til at fortsætte ad den gode vej, som de er inde på i forbindelse med denne problematik, så dette vidunderlige europæiske land forhåbentlig kan tiltræde EU i 2007. Det gælder også beskyttelse af børn, hvor der stadig er meget at gøre. 
Podestà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg skal tale om betænkningen om Rumænien.
Under mine samtaler med ordføreren og andre parlamentsmedlemmer i de forgangne uger har jeg forsøgt at forbedre denne betænkning, men jeg må sige, at resultatet ikke blev godt, og derfor har jeg stillet nogle ændringsforslag, som vi skal stemme om i morgen her i Parlamentet. Betænkningen er efter min mening ikke videre velafbalanceret, den er ikke sandfærdig, og den er ikke i tråd med det, som Parlamentet har sagt hidtil. For at gøre det kort vil jeg kun komme ind på to aspekter.
For det første er der problemet med børnehjemsbørn og adoptionsproblemet. Dette spørgsmåls alvor burde få os til at gøre os nogle seriøse og fornuftige overvejelser om den indsats, der er blevet gjort, de forbedringer, der er sket, og det, som man stadig mangler at gøre. Vi burde ikke mindst undgå beskyldninger, som der ikke er bevis for, hvis ikke vi vil fornærme et venligtsindet land, og hvis ikke Parlamentet skal miste troværdighed. Vi skal selvfølgelig være strenge, men vi skal ikke have fordomme.
For det andet er jeg ikke enig med dem, der på grund af det ganske vist fornuftige krav om at ændre den rumænske regerings politik, når det gælder visse spørgsmål i forbindelse med den europæiske integration, i bund og grund fornægter de resultater, der er opnået hidtil. Jeg håber ikke, at disse forhastede og nærige vurderinger skyldes omkostningerne ved en udvidelse, der også omfatter Karpaterne og Balkanområdet. Hvis det er tilfældet, og hvis man er så politisk snæversynet, vil jeg gerne minde om - sådan som hr. Daul gjorde her i Parlamentet i morges - de 50 millioner mennesker, der døde under de to verdenskrige i sidste århundrede. Den eneste måde at undgå de risici på, som også krigen i Jugoslavien for nylig viste var potentielle og reelle, er efter min mening at fortsætte integrationsprocessen. Selvfølgelig skal vi være strenge, men vi skal også vise forståelse over for indsatsen og resultaterne. Det er meget lettere at opnå en fuldstændig retsstat, når man er med, end når man står uden for. Efter min opfattelse bør 2007 stadig være målsætningen for Bulgarien og Rumænien. Det bør ikke være en sikker frist, men en målsætning, selv om - som kommissær Verheugen sagde - det navnlig er i Sofia og Bucarest, at nøglen til denne succes befinder sig. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, EU træffer nu sin største politiske beslutning nogensinde, fordi forskellen mellem de nye og de nuværende medlemsstater er større end under tidligere udvidelsesrunder. Forhåbentlig forstår de nye lande, at EU ikke drejer sig om nationale målsætninger, men om at gøre fremskridt på grundlag af samarbejde.
Man må håbe, at der ikke bliver gjort forsøg på at bruge EU som forum til at straffe Østeuropas tidligere uretfærdigheder eller at støtte Vestens unilateralisme. EU vil ikke løse konflikter ved hjælp af krig eller magtanvendelse, men gennem forhandling. Det har vi lært af historien. Den europæiske model afviger fra østlig og vestlig praksis ved, at demokrati også omfatter civile rettigheder på arbejdspladsen, i forbindelse med uddannelse og endog i informationssamfundet. Den er også forbundet med arbejdstageres rettigheder, og følgelig bør trepartsmodellen for arbejdsmarkedsforhold også blive standardpraksis i de nye medlemsstater så hurtigt som muligt.
De centrale partnere i det udvidede EU bliver USA og Rusland. Der er politiske og handelsmæssige problemer i forhold til begge. Internt er vi splittet i usædvanlig grad. Når udvidelsen har fundet sted, er forfatningen endnu ikke trådt i kraft, der skal ikke træffes beslutninger om fremtidige finansielle rammer, og den afgående Kommission har lagt sag an mod Rådet. To tredjedele af medlemmerne af Parlamentet er gået af før kommissærerne. Der synes at være en stigende nationalisme, og de største medlemsstater presser på for at få privilegier.
Hvis der ikke opnås enighed om forfatningen i år, bliver det mere og mere vanskeligt i de kommende år. Forhåbentlig bliver det ikke blot en egoistisk øvelse. Udvidelsen vil alligevel vise, at fredeligt og ligeværdigt samarbejde er det mest holdbare under alle omstændigheder. 
Andreasen (ELDR ).
   - Hr. formand, fremskridt i Europa i en menneskealder danner svaret på den politiske udfordring siden murens fald i 1989. Nu forenes det Europa, der siden 2. Verdenskrig har været delt af et jerntæppe, fysisk og ideologisk. Målet er både en politisk og en formel forening samt en reel udjævning af de store økonomiske og politiske forskelle, der har delt Europa. Derfor skal vi glæde os over udvidelsen, også i de tider hvor den viser sig problematisk.
Men vi skal også huske at fortælle Europas borgere om vor fælles europæiske succes. Trods udvidelsessuccessen og trods EU's stadig større betydning for borgernes hverdag, er det fortsat en kendsgerning, at vi politikere ikke er gode nok til at levere budskabet til borgerne. Derfor en gang til: Informationen til og kommunikationen med borgerne skal fortsat opprioriteres i vores politiske arbejde. Det kan være, at vi allerede ved det kommende valg får en lærestreg i form af en skuffende lav valgdeltagelse.
Derfor kan det ikke gentages ofte nok: En succesfuld Union med 25 medlemsstater kræver, at politikerne og institutionerne er i dialog med borgerne. 
Modrow (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, selv om der bestemt er opnået fremskridt, er det en offentlig hemmelighed, at borgernes EU-begejstring i diverse tiltrædelsestater har tabt pusten, hvilket valget til Europa-Parlamentet også vil vise. Årsagerne er åbenlyse. Arbejdsløsheden i Central- og Østeuropa er desværre stor, kløften mellem fattige og rige har aldrig været så stor som i dag, der opbygges sociale spændinger, og korruptionen hærger. EU's ensidige pres i retning af hurtigst mulig privatisering har ligefrem lagt tidligere vitale industricentre i Polen, Tjekkiet, Ungarn og Slovakiet øde.
Den sociale ustabilitet truer også demokratiet, og Københavnskriterierne bliver dermed til et forkert instrument. Sådanne tendenser bør resolut bremses og forhindres.
Hvad romanibefolkningen angår, får enkelte lande anmærkninger, men det er klart, at EU må følge et fælles koncept, ellers kan problemet ikke løses. Enkelte stater kan ikke klare det. Omkring de russiske mindretal i de baltiske stater er der tale om et politisk spørgsmål, som måske ser ud til at være belastet af Moskva, men i realiteten er det en intern konflikt om uddannelse og statsborgerrettigheder, som skal løses politisk.
Det er efter min mening mere end en politisk skandale, når der offentligt skal sættes spørgsmålstegn ved en kompetent aktør i Tjekkiets tiltræden som hr. Telička som kommissær, fordi han som ungt menneske var medlem af kommunistpartiet i omkring to år. Her er det den dårlige ånd fra en hengemt antikommunisme, der spøger, og som kunne forgifte klimaet ikke bare her i Parlamentet, men også i tiltrædelsesstaterne. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vores ordføreres bemærkninger beviser, at de tiltrædende lande har gjort en stor indsats, men at de stadig skal gøre meget for at bekæmpe korruption, svig og menneskehandel, især når det gælder gennemførelsen af lovgivningen. Til de mest pinlige afsnit i de forskellige betænkninger hører bemærkningerne om romanibefolkningen. De diskrimineres, stilles ufordelagtigt og behandles overalt som andenrangsborgere, også i de nuværende medlemsstater. I Slovakiet har dette allerede ført til uroligheder og endda til et dødsoffer, især på grund af de reformer, som Slovakiet har gennemført, og som f.eks. medfører, at der til den sociale støtte er et absolut maksimum, som ikke længere er afhængigt af antallet af familiemedlemmer, således at børnerige romanifamilier er direkte ofre for det, og de mener, at foranstaltningen er rettet mod dem. Derfor vil jeg kraftigt opfordre til, at vi ikke blot i Slovakiet, men overalt tilskynder til mere effektive foranstaltninger for at forbedre romanibefolkningens situation. Desuden skal foranstaltningerne ikke kun træffes for romanibefolkningen, men de skal især gennemføres af romanibefolkningen, for de deltager for lidt i forbedringen af deres egen skæbne og deres egen ligestilling. 
Mathieu (EDD ).
   - Hr. formand, jeg er enig i ordfører Broks konstateringer af den katastrofale mangel på forberedelse i de 10 tiltrædelseslande. Min tale vil koncentrere sig om udvidelsens landbrugsaspekter.
Som ordføreren bekymrer jeg mig for de mulige udsigter til sociale problemer som f.eks. affolkning af landdistrikterne og den stigende arbejdsløshed, idet jeg understreger betydningen af et delvist selvforsynende landbrug i tiltrædelseslandene. Som han konstaterer jeg, at der stadig er store problemer, som f.eks. det faktum, at administrationen i flere lande stadig ikke er i stand til at sikre en korrekt gennemførelse af fællesskabsretten inklusive overførslen af landbrugsstøttemidlerne. Denne situation er særligt foruroligende i betragtning af korruptionsniveauet i nogle kandidatlande.
Som mine kolleger i Landbrugsudvalget er jeg særligt optaget af en række problemer på fødevaresikkerheds- og folkesundhedsområdet. F.eks. har Polen netop den 4. marts 2004, mindre end to måneder før tiltrædelsen, anmodet om en overgangsperiode på yderligere 6-12 måneder for at sørge for, at henved 300 landbrugsfødevarevirksomheder, som skulle have været klar den 1. maj 2004, kommer til at leve op til de europæiske standarder. Det er en klar indrømmelse af landets manglende forberedelse.
Det skal tilføjes, at de 10 tiltrædelseslande siden 2001 har modtaget ca. 500 millioner euro om året gennem Sapard-fonden med det ene formål at tilpasse deres landbrug til deres landbrugsområder. Det er langtfra lykkedes. Jeg beklager den hast, hvormed hele denne opgave er blevet gennemført. Udvidelsen forekommer mig for øjeblikket at være et løbsk tog, som ingen længere kan eller vil standse. Jeg kan derfor ikke se, hvordan jeg skulle kunne være enig i ordførerens konklusioner, jeg er snarere foruroliget over dem. Derfor vil jeg stemme imod betænkningen.
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, på det minut, jeg har til rådighed, vil jeg tale om Rumænien og om fru Nicholson of Winterbournes betænkning. Denne betænkning fik i udvalget en indfaldsvinkel, som blev ændret i sidste øjeblik, hvilket både jeg og hele Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik var tilfredse med. Vi skal sende et signal om fasthed til det rumænske folk og den rumænske regering, men det skal samtidig være et signal fyldt med forhåbninger. Rumænien skal fortsætte reformerne med større seriøsitet og fasthed, men det er nødvendigt, at landet stiger på EU's tiltrædelsestog. Vi må ikke sende et nedslående signal, som ikke giver Rumænien dette perspektiv. Det er vigtigt, at den europæiske familie bliver udvidet med Rumænien, der er et land, som har brug for EU og for demokrati, og som på visse områder også ønsker demokrati på trods af de eksisterende problemer. Derfor stemmer vi med overbevisning for denne nye udgave af Nicholson of Winterbournes betænkning, idet vi håber, at den tilskynder Rumænien til at foretage de strukturreformer, som er nødvendige for landets tiltrædelse af EU i 2007. 

Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil også koncentrere mig om Rumæniens fremskridt, hvad angår opfyldelsen af Københavnskriterierne.
Jeg vil fremhæve to ting. For det første mener jeg, at det skal anerkendes, at Rumænien tager skridt til og gør sig bestræbelser på fuldt ud at opfylde disse kriterier. Jeg savnede en anerkendelse fra kommissær Verheugens side på dette punkt. Det betyder som bekendt ikke, at der ikke er flere hindringer, som skal overvindes, men det er opmuntrende, at de hindringer er blevet identificeret, og at de rumænske myndigheder har truffet foranstaltninger til at fjerne dem. Bekæmpelse af korruption, som kommissæren nævnte, sikring af retsvæsenets uafhængighed - og på det punkt er der iværksat grundlæggende lovgivningsmæssige reformer, som er indeholdt i den nye forfatning - pressefrihed, reform af den offentlige forvaltning osv.
I den forbindelse vil jeg sige, at nogle af henstillingerne i fru Nicholsons betænkning såsom offentliggørelsen af rapporterne fra Den Europæiske Komité til Forebyggelse af Tortur er blevet modtaget positivt af de rumænske myndigheder, og derfor er afsnit 17 og 18 nu overflødige. Blandt de hindringer, der stadig findes, skal jeg naturligvis ikke undlade at nævne beskyttelsen af børn ved internationale adoptioner.
For det andet og sidste vil jeg sige, at det er vigtigt, at der træffes konkrete foranstaltninger inden for de fastsatte frister, men det er også vigtigt, at alle disse foranstaltninger umiskendeligt går i retning af fuld opfyldelse af disse kriterier.
Det er den strategi, der er blevet fulgt af de 10 stater, som tiltræder den 1. maj i år, og den strategi skal også anvendes i dette tilfælde.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jo nærmere datoen for tiltrædelsen kommer, jo oftere bliver jeg og sandsynligvis også andre kolleger spurgt, om ikke vi har forhastet os. Kommer denne tiltrædelse, denne udvidelse ikke for tidligt? Hvis man mener, at alle problemer skal være løst før tiltrædelsen, så kommer datoen naturligvis for tidligt, så kunne ingen af os sandsynligvis være medlem af EU.
Men hvis man mener, at tidspunktet er rigtigt for nu og fremover at løse problemerne sammen med disse lande i et fælles EU, så tror jeg, datoen er rigtig. For disse lande har trods al berettiget kritik ydet en stor indsats i de seneste år for at modernisere sig og videreudvikle samfundet.
Alligevel mener jeg, at der er nogle problemer, vi skal være særligt opmærksomme på. Korruptionen er allerede blevet nævnt, kriminaliteten også. Et problem, som jeg gerne vil fremhæve, er det sociale problem, det sociale spørgsmål. For jeg mener ikke, at det kun handler om prisstabilitet, om nulunderskud og om skattelettelser, men at det især handler om at opnå vækst, at skabe nye arbejdspladser - mere stabile arbejdspladser vel at mærke - og at støtte og fremme den sociale situation i disse lande. At der er problemer på dette område har de seneste uger og måneder vist, f.eks. omkring romani- og sintibefolkningen i Slovakiet. Man kan trække en relativt logisk kæde fra skattelettelser, nedsættelse af udgifterne, nedsættelse af de sociale udgifter og til de seneste uroligheder. Jeg vil ikke kun hæfte det op på dette ene problem, og det gælder naturligvis også for andre lande.
Hvis vi tager i betragtning, at der i alt findes omkring 6-8 millioner romaer og sintier i Europa, så tror jeg, at visse personers - også min ringe persons - ønske om en kommissær, som har ansvaret for dette spørgsmål, nemlig integrationen af Europas mindretal og særligt romaerne og sintierne, absolut er berettiget. Jeg vil i hvert fald bede Kommissionen om at være meget opmærksom på spørgsmålet om social integration - netop også integrationen af romaerne og sintierne - også efter den 1. maj. Jeg ved, at hr. kommissær Verheugen er meget bevidst om dette spørgsmåls betydning, og jeg tror, at hele Kommissionen bør have dette vigtige spørgsmål med sig i de kommende uger og måneder, ja, i de kommende år. 
Vallvé (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, EU er ved at fuldføre udvidelsesprocessen, og jeg mener ikke, at det er tilfældigt, at forhandlingen i dag har været holdt parallelt med forhandlingen om opfølgning af regeringskonferencen, som burde føre til en europæisk forfatning, for efter min opfattelse er de to ting uadskillelige.
Jeg vil i det ene minut, jeg har til rådighed, tale om betænkningen af Baroness Nicholson of Winterbourne om Rumænien. Jeg mener, at det er en meget gennemarbejdet og udtømmende betænkning om problemerne i landet. Det fremhæves, at det er nødvendigt, at landet gør fremskridt med overholdelse af loven og bekæmpelse af korruption, og at retsstatsprincippet og respekten for mindretallene styrkes. Jeg tænker især på det ungarske mindretal på over 1 million indbyggere i Rumænien og naturligvis også på roma-mindretallet.
Hvad angår problemet med forladte børn og adoptioner, mener jeg, at kommissærens svar var klart: Børnenes velfærd skal være styrende for denne proces.
Jeg synes, at betænkningen kan være en positiv tilskyndelse til, at Rumænien fortsætter ad den vej, som det har slået ind på.
Borghezio (NI ).
   - Hr. formand, hvad Slovenien angår, er der nogle alvorlige spørgsmål, som ikke er blevet løst. De vedrører for det første den moralske og materielle erstatning til ofrene for den udvandring, som fandt sted på grund af den forfærdelige etniske udrensning, der havde et efterspil så sent som i 1975 med den tvungne udvandring fra visse kommuner såsom Pirano, Capodistria og Pristina (tidligere zone B), og for det andet det historiske minde om massegravene og det uløste spørgsmål om beskyttelsen af de italienske mindretal og mindretallene fra Veneto.
I Europa er det ikke frivilligt, om man vil beskytte mindretallene. Det skal Slovenien langt om længe notere sig, og landet skal vide, at de, som i Slovenien beskytter og proklamerer deres egen kultur, hvilket de har ret til, har legitime hensigter, og de er så at sige stillet under EU's moralske og politiske beskyttelse.
Jeg vil også gerne give udtryk for min støtte til de rimelige krav, som de, der beskytter rettighederne hos de landflygtige fra Sudeterne - som har været ofre for en anden forfærdelig etnisk udrensning, der en skamplet for den europæiske kommunisme - samtidig retter til Den Tjekkiske Republik. 
Oostlander (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi fører i dag den afsluttende forhandling om 10 kandidatlandes tiltrædelse af EU. Der er ikke fastsat en dato for nogen af disse 10 lande, og det har tilskyndet dem til at betragte sig selv som fuldstændig ansvarlige for, om tiltrædelsesprocessen lykkes.
Der er stadig et par kandidatlande, Rumænien og Bulgarien, som må ro lidt endnu, inden de når mållinjen, og Rumænien er længst bagude. PPE-DE-Gruppen støtter fuldt ud Baroness Nicholson of Winterbournes betænkning, som vi betragter som et vigtigt bidrag til at gøre opmærksom på de problemer, som Rumænien stadig har, især med at opfylde de politiske Københavnskriterier. Dette er Rumæniens eget ansvar. Nøglen til succes ligger i Bukarest, som kommissæren sagde.
Denne opsummering af problemer gav anledning til, at Udvalget om Udenrigsanliggender enstemmigt sendte en advarsel til Bukarest. Tonen deri var tydelig nok til at vække den rumænske regering. En omlægning af processen er nu påkrævet.
I første instans kom der en storstilet lobbykampagne fra den rumænske regering med det budskab, at en omlægning ikke var nødvendig. Den rumænske ministerpræsidents senere liste over, hvad der endnu skulle gøres, var meget mere konstruktiv, og de seneste reformer af hans regering med det formål at give forhandlingerne med EU en større chance for at lykkes er også konstruktive. Således er der i hvert fald lagt et grundlag for at opfylde forpligtelserne fra København.
Vi er meget tilfredse med, at Rådet og Kommissionen deler Europa-Parlamentets bekymring. Da udvidelsen den 1. maj fremkalder angst for det ukendte hos de europæiske borgere - det gjorde kommissæren også opmærksom på - må vi arbejde videre på de senere tiltrædelser med den størst mulige omhu. Borgerne må virkelig overbevises om, at kandidatlandene giver dem samme sikkerhed som de 15 nuværende medlemsstater.
Korruption, som der kommer mange klager over fra humanitære organisationer i vores lande, pressefrihed, som der ligeledes klages meget over, problemer med retsvæsenet og omsorgen for børn er de vigtige emner, som skal behandles og løses med prioritet. Denne holdning har fremkaldt stor begejstring hos borgerne i Rumænien, hvilket fremgår af de mange breve. Det er vigtigt at vise dem, at vi bekymrer os om deres skæbne. Derfor er Baroness Nicholson of Winterbournes bidrag overordentlig vigtigt. 
Leinen (PSE ).
   - Hr. formand, Parlamentet har altid hilst de central- og østeuropæiske folks tiltræden velkommen. Vi har altid været advokat for menneskene i disse stater, som ønsker en indgangsbillet til EU. Derfor ville det være ulogisk at kræve, at tiltrædelsesforhandlingerne afbrydes i Rumæniens tilfælde. Et helt forkert signal! Det modsatte er rigtigt: ikke en afbrydelse af forhandlingerne, men en intensivering af forhandlingerne. Vi skal fortælle, at vi nu sammen med partnerne i dette land er endnu stærkere optaget af at løse de uafsluttede kapitler og løse problemerne i landet. Det er det budskab, der i dag og i morgen ved afstemningen om betænkningen skal gå af sted til Rumænien. Vi hjælper jer, men I skal selv gøre arbejdet i jeres land, I skal opfylde Københavnskriterierne.
Det er rigtigt, at Rumænien har spildt meget tid. I næsten 10 år i 1990'erne var der ikke gang i reformprocessen. Men man må også anerkende, at der i de seneste år trods alt er kommet tempo og dynamik i adskillige kapitler, og det skal man støtte. Vi mener, det er forkert, at man i nr. 1 har valgt den formulering, at det er umuligt, at Rumænien kan blive et tiltrædelsesland i 2007. Man må formulere det mere positivt. Det er fortsat muligt, at Rumænien bliver medlem i 2007, hvis de problemer, som vi kender, bliver løst, nemlig et uafhængigt retsvæsen, bekæmpelse af korruptionen, en handlekraftig forvaltning og integration af mindretal.
Man skal passe på, at man ikke hænger dette land alt for meget ud. Jeg ser her nr. 17, 18 og 19. Vi kræver undervisning i mindretallenes sprog. Jeg ville prise mig lykkelig, hvis man i andre lande, også EU-medlemslande, kunne bruge sit sprog i skoler, biblioteker og teatre på samme måde, som tyskerne og ungarerne kan i Rumænien.
Når der i nr. 19 tales om børneægteskaber, så må man kvalificere det. Det er jo ikke sådan i hele landet, at børn bliver tvunget til at gifte sig, det er tilfældet i nogle romanifamilier.
For min gruppe vil det være vigtigt i morgen, at vores ændringsforslag finder støtte - så kan vi stemme for. I modsat fald har vi vanskeligheder med denne betænkning. 
Nordmann (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne støtte hr. Van Ordens fremragende betænkning om situationen i Bulgarien, et land, hvis ulykke i europæisk sammenhæng måske er geografisk at være nabo til Rumænien og således blive forbundet hermed, selv om dets situation er fuldstændig anderledes. I dag ligger Bulgariens situation i grunden ret tæt op ad Portugals lige før tiltrædelsen, med de samme aktiver og de samme udviklingsmuligheder især på turistområdet. Jeg tror, at vi meget hurtigt vil se Bulgarien bytte eksporten af prostituerede ud med en import af turister, hvilket ville være yderst gunstigt for landets udvikling.
Det er naturligvis også nødvendigt, at retsstaten etableres på lovlig vis, hvis den skal fungere. Retsstaten er livsvigtig for den udvikling, der er nødvendig for, at Bulgarien især for os europæere kan udgøre den grænse, som ikke længere er ydre, denne bevægelige front, som markerer EU's fremskridt. Det er der, vores Vilde Vesten ligger, det er der, vi finder vores Amerika!
Morillon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vores ven Arie Oostlander mindede os om, at vi, da vi for to uger siden vedtog Baroness Nicholson-betænkningen, ønskede at markere Europa-Parlamentets bekymring over de rumænske myndigheders holdning i den tidligere og nuværende fase af forhandlingerne. Denne bekymring var af en sådan art, at den fik os til at tvivle på, om disse forhandlinger kan afsluttes inden årets udgang og derfor, om Rumænien kan tiltræde EU i 2007.
Dette stærke budskab er nu taget til efterretning på højeste niveau i den rumænske stat, og vi kan ikke andet end hilse premierminister Adrian Nastases personlige engagement velkommen, især fordi det er ledsaget af meget konkrete indledende foranstaltninger, som burde fremme de reformer, der endnu er nødvendige for, at landet skal blive i stand til at overholde Københavnskriterierne.
Vi skal ikke glemme, at Kommissionen til dags dato har kunnet lukke 22 af de 31 kapitler, som den skulle behandle, og at vi meget hurtigt burde opleve mærkbare fremskridt på de centrale områder inden for reformen af retssystemet og korruptionsbekæmpelsen som følge af den store ministerielle omlægning, der foregår. Den annoncerede undtagelse fra de nuværende straffelovsbestemmelser, som kan begrænse pressefriheden, og især en hurtig vedtagelse af lovbestemmelser, som sigter mod bedre børnevelfærd, vil desuden i vores øjne være endnu flere håndgribelige beviser på de rumænske myndigheders velvilje.
Til slut vil jeg sige, at vi skal glæde os over disse opmuntrende perspektiver og håbe, at de giver Kommissionen mulighed for i tide at sørge for, at Rumæniens tiltrædelse sker på den planlagte dato og på vilkår, som sikrer, at den endnu en gang udvidede Union kommer til at fungere.
Lalumière (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil uden vanskelighed kunne stemme for hr. Broks betænkning og de 10 betænkninger, som udgør denne overordnede rapport. Jeg vil dermed være lykkelig for at give mit beskedne, men velmente bidrag til tiltrædelsen af de 10 nye lande i EU. Det samme gælder hr. Van Ordens betænkning om Bulgarien. Ordførerens vurderinger kan ganske vist indimellem synes meget eller endda alt for positive i betragtning af Bulgariens situation. Men i sin helhed forekommer betænkningens konklusion mig at være god.
Det indtryk, som Baroness Nicholson-betænkningen giver af Rumænien, er anderledes. Kontrasten er ligefrem slående. Man føler en vis utilpashed ved at konstatere overbærenheden i betænkningen om Bulgarien og strengheden i betænkningen om Rumænien, selv om de to lande har mange ting til fælles. Fru Baroness Nicholson har gjort en betragtelig indsats i flere måneder for at følge den rumænske betænkning, og jeg anerkender hendes bestræbelser. Men den ekstreme opmærksomhed, hun har ydet visse særligt smertelige spørgsmål som f.eks. spørgsmål i forbindelse med adoption af børn, har fået hende til at afsige nogle meget hårde domme, som er så strenge, at Udvalget om Udenrigsanliggender allerede i stor stil har ændret originalteksten, hvilket jeg er glad for. Jeg håber, at andre ændringsforslag fra vores hånd vil blive vedtaget i plenarforsamlingen.
Endelig indeholder den beslutning, som er foreslået os, nogle indlysende modsigelser. Der er flere bestemmelser, som er af forskellig observans, og jeg frygter, at de som helhed mangler sammenhæng, hvilket ville være nødvendigt for at gøre Europa-Parlamentets budskab til Rumænien klart, præcist og urokkeligt. Det beklager jeg, for Rumænien, som står over for kolossale vanskeligheder og enorme forsinkelser, har behov for at blive forstået, kritiseret, når det fortjener det, men også rådgivet og opmuntret på den vej, som vi ønsker at se det følge, og som vil føre det til os.
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet deler fuldstændigt både Kommissionens og kommissæren med ansvar for udvidelsen, Günter Verheugens, opfattelse af, at en manglende aftale om Cypern ville kunne være en alvorlig hindring for Tyrkiets stræben efter medlemskab i EU. Parlamentet mener, at Cypern-spørgsmålet således fremstår som en alvorlig hindring på Tyrkiets vej mod tiltrædelse og bliver en politisk prøve på Tyrkiets vilje til medlemskab. Parlamentet håber, at de politiske magthavere i Tyrkiet forstår den fulde konsekvens heraf.
Jeg vil citere en meget vigtig sætning i punkt 63: "anser det således for vanskeligt at forestille sig, at Tyrkiet kan blive medlem af et EU, hvor landet ikke anerkender en af medlemsstaterne, som den delvis holder militært besat, hvis fartøjer den boykotter, og som den forbyder at benytte sit luftrum".

 Jeg vil nu tale engelsk, fordi det irske formandskab ikke lytter til det, der bliver sagt. Det, jeg sagde om punkt 63, er, at vi finder det yderst mærkeligt, at Tyrkiet kunne være medlem af EU i en situation, hvor det delvist besætter en anden EU-medlemsstat. Det er et spørgsmål om EU's troværdighed i dets søgen efter fred. Vi kan ikke tolerere, at Europa-Parlamentet accepterer et land, der besætter en EU-medlemsstat.
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil tilslutte mig andres advarsel om, at der fortsat skal gennemføres betydelige ændringer i Rumænien, men at vi forkaster afvisningens sprog. Vi skal anerkende Rumæniens hidtidige fremskridt med hensyn til at styrke revisionsretten, gennemføre juridiske reformer og indføre en ny forfatning, og vi skal ikke udelukke en succesfuld afslutning på forhandlingerne i indeværende år. Man skal gøre sit yderste - specielt blandt rumænerne - for at fastholde dette momentum. Vi skal imidlertid gøre dem opmærksom på vores hensigter, og det gør vi ved at forsøge at ændre resolutionen, hvor en tiltrædelse i 2007 kaldes for "umulig" i punkt 1.
Men der er fortsat problemer. Trods bestræbelser på at nedbringe antallet af børn i institutioner siger Red Barnet i Rumænien, at der ikke gøres noget for at bekæmpe handel med kvinder med henblik på seksuel udnyttelse. De seneste beretninger om 17 dødsfald blandt psykiatriske patienter som følge af fejlernæring og hypotermi i det sydlige Rumænien viser, hvilke store problemer de handicappede kæmper med. Vores ændringsforslag 3 viser, at diskriminationen mod disse og andre grupper forstørres over for romanisamfundene.
Jeg støtter fuldt ud ordførerens synspunkt om, at udfordringen ikke kun består i at lukke kapitler i forhandlingerne, men at den også består i at håndtere endemiske problemer med korruption og politiske reformer for at opfylde Københavnskriterierne om demokrati og menneskerettigheder.
Endelig glæder det mig, at folk fra min egen region i det østlige England gennem et netværk ved navn Praxis er knyttet til amtsrådet i Arad, Rumænien. Vi skal ikke tabe det, vi stræber efter, af syne. Det handler ikke kun om at gennemføre en EU-udvidelse som en politisk proces, men også om at bringe den rumænske befolkning sammen med alle dem, vi repræsenterer.
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, I alle de år, vi i Europa-Parlamentet har beskæftiget os med beslutninger om udvidelsesprocessen, har jeg ind i mellem følt et vist ubehag, når vi helt ned i detaljerne har forventet helt bestemte ting af landene. Ting, som vi til dels slet ikke selv har overholdt, har vi påtvunget dem og sagt: Det og det og det skal I også lave om på.
Derfor kunne jeg godt lide kommissær Verheugens bemærkning i morges om landbrugspolitikken. Måske skal vi virkelig spørge os selv: Når landene administrativt ikke kan gennemføre det så hurtigt, så er det måske også vores problem og ikke så meget de landes problem, som vi forventer dette af. Jeg ville ønske, at vi efter tiltrædelsen ser på noget af vores ballast med kritiske øjne - det måtte vi også gøre i Tyskland efter genforeningen - for at se, hvilket bureaukrati der har hobet sig op gennem årene, og hvad de nye lande måske kunne komme med af mere fleksible og hurtige løsninger.
Det var en generel bemærkning. Jeg er skyggeordfører for Ungarn. Naturligvis har Ungarn altid været mønsterlandet, det land, som allerede i august 1989 bidrog til at skære jerntæppet igennem og gennembryde muren. Den paneuropæiske skovtur i august 1989, da det hele endnu stod på vippen, var et vigtigt signal, som ungarerne sendte til Europa, og de har altid opfyldt alle kriterier vældig fint, så de egentlig kunne være et mønsterland. Derfor undrer det mig særligt, at den ungarske ministerpræsident nu har stillet dette mærkelige forslag om, at man skulle stille op med en slags enhedsliste, hvor pladserne skulle deles mellem regeringen og oppositionen, og man skulle træde ind i det nye Europa på den måde. Det er da virkelig gammel tænkemåde! Visse regeringschefer - måske også den tyske i den nuværende situation - kunne måske nok ønske sig, at man delte fifty-fifty mellem regering og opposition. Der er bare det ved det, at demokrati består i konkurrence, demokrati består i at kæmpe om de rigtige løsninger, og derfor håber jeg, at den ungarske ministerpræsident Péter Medgyessy vil tage afsked med denne idé og vende tilbage til vores parlamentariske stridsformer og i sin indenrigspolitik til konkurrencen mellem partierne. 
Rothe (PSE ).
   - Hr. kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, i dag beskæftiger vi os for sidste gang med de 10 nye landes tiltrædelsesproces her i Parlamentet. Vi er 51 dage fra den historiske dato, den 1. maj 2004, hvor EU vokser til en Union med 25 medlemmer. Denne særlige udvidelse af EU vil blive gennemført på arbejdernes internationale kampdag. Denne dato står som symbol for, at vi skal leve op til den udfordring, det er at skabe økonomisk og socialt sammenhold i et EU af 25 stater.
Lige så vigtigt er det, at vi udbygger det udvidede interne europæiske fredsprojekt til en ægte fælles europæisk fredspolitik udadtil. Jeg har beskæftiget mig med Cypern, siden jeg blev medlem af Europa-Parlamentet i 1984. Dengang var der ikke mange, der anså Cyperns tiltrædelse for realistisk. Nogle år senere arbejdede Europa-Parlamentet så intensivt for at opnå, at det ikke skulle være en betingelse for Cyperns tiltrædelse, at der blev fundet en løsning på Cypern-spørgsmålet.
Jeg minder om nogle kolleger fra dengang, bl.a. Pauline Green, Jan Willem Bertens eller Yannos Kranindiotis. Efter vores opfattelse ville tiltrædelsesprocessen blive en katalysator for at opnå enighed. I øjeblikket er der en stor chance for, at Cyperns 30-årige deling kan blive afsluttet før den 1. maj. Man kan håbe på - nej, forvente - at forhandlingspartnerne vil gribe denne chance, som måske bliver den sidste i lang tid. Og jeg håber og satser på, at Tyrkiets signaler i den sidste tid om at bidrage til en løsning fortsat er gældende. Der skal opnås et forenet Cypern, hvor alle cyprioter kan leve fredeligt sammen, og som kan være en forhandlingsdygtig medlemsstat i EU. 
Gomolka (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi analyserer og beskriver i dag de sidste skridt på vejen mod en fredelig og omfattende nyordning for vores kontinent. Det er ikke set før i Europas historie: en nyordning uden krig og vold. Denne udvikling bliver særligt tydelig, når vi ser på vejen for de stater, som har vundet over den angiveligt reelt eksisterende socialisme og fået frihed og demokrati.
En særlig anerkendelse bør gå til Estland, Letland og Litauen. Disse stater har på vejen til friheden også genvundet deres statslige uafhængighed. Min personlige tak gælder især Letlands befolkning, parlament og regering. Med støtte fra EU har de skabt forudsætningerne for at løse et yderst kompliceret problem, nemlig gradvis integration af den store russisktalende befolkningsgruppe. Når man tager i betragtning, at den etniske sammensætning især er resultatet af årtiers besættelse, er denne udvikling ikke nogen selvfølge. Den er heller ikke nogen selvfølge i lyset af vedvarende mistolkninger og insinuationer, f.eks. fra den russiske Dumas side. Her vil jeg gerne udtrykkeligt takke hr. Brok, som i formiddags udtrykte klare forventninger om en ændring af den russiske holdning.
Letland har ligesom Estland stillet sig selv en opgave, som fremover vil have en europæisk dimension. Jeg er overbevist om, at integrationen af de russisktalende mennesker i det lettiske samfund vil lykkes. Det forudsætter, at disse borgere tydeligt viser deres loyalitet over for den lettiske stat. Det forudsætter også ubetinget anerkendelse af EU's værdier og principper.
Letlands, Estlands og Litauens faste forankring i EU vil være den vigtigste forudsætning for at opbygge og udvide samarbejdet med Rusland i fremtiden. Dette samarbejde er en strategisk udfordring for hele EU, og de nye medlemsstater kommer til at yde et uundværligt bidrag til det. 
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, tidligere, da jeg talte om Estland, roste jeg i deres fravær den tidligere ministerpræsident Mart Laar og udenrigsminister Ilves for deres konsekvente reformpolitik indadtil og deres lands europæiske orientering udadtil. Nu sidder de begge to her ved siden af mig, og derfor vil jeg gerne gentage min tak og anerkendelse.
Som skyggeordfører for Litauen har jeg især glædet mig over den store tilslutning til folkeafstemningen om tiltrædelse af EU på over 91 %, men også over de høje vækstrater i økonomien i de seneste år, som giver mulighed for at skabe de økonomiske ressourcer, som er nødvendige for at løse de sociale problemer i forbindelse med transformationen.
Men netop Litauen er også et helt aktuelt eksempel på, at der stadig er et opgør mellem de demokratiske institutioner og mafiakræfter, som forsøger at øve indflydelse helt op på statens højeste niveau. Her har jeg tillid til den litauiske forfatningsdomstols uafhængighed. Jeg har også tillid til, at det litauiske parlaments undersøgelser med henblik på at fjerne den fungerende præsident fra posten vil føre til resultater, som opfylder retssamfundets krav.
Netop det er måske også et af de punkter, som jeg særligt savner ved Rumænien, og som allerede er blevet nævnt af mange talere, også her i formiddag. Man bør måske ikke kun straffe de små, men også de store. Også i Rumænien rækker korruption og nepotisme helt ind i de øverste kredse. Det er også en af grundene til, at landet er sakket så langt bagud. En anden årsag er, at man har foretaget alt for få ændringer efter kommunismens fald. Det var en lidt mislykket revolution. Mange af de gamle strukturer er simpelthen stadig, hvor de var - ikke kun på højeste niveau, men også på andre niveauer.
Kritikken er berettiget, men det er løftet om støtte fra vores side og viljen til at hjælpe også. Men arbejdet skal først og fremmest gøres i landet selv, og nogle gange skal man begynde at feje helt oppe fra. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den 1. maj 2004 vil den kolde krig endelig blive afsluttet, og genforeningen af det kontinent, som vi ikke formåede at beskytte imod et kommunistisk tyranni, vil blive beseglet. EU består snart af 25 stater og en samlet befolkning på 455 millioner mennesker, og det bliver verdens største økonomiske område - endda større end USA.
Slovakiet, som jeg er skyggeordfører for i min gruppe, har gennemgået enorme forandringer i de seneste 10 år, og den nuværende regering er fast besluttet på at deregulere. Den har f.eks. netop sænket erhvervsskatten og indkomstskatten til en konkurrencedygtig fast procentsats på 19 %. Det er meget bekymrende for naboen Østrig, der frygter, at virksomheder vil flytte over grænsen. Der har været lignende enorme og synlige ændringer med hensyn til velstand, sikkerhed, demokrati, retsstatsprincipper og kampen imod korruption i det offentlige. Vi har specielt bidt mærke i de enorme forbedringer med hensyn til menneskerettigheder inklusive minoritetsrettigheder - eksempelvis for romanisamfundene og de homoseksuelle. Andre områder lige fra sikkerheden på atomkraftværker til lovgivningen om fødevarehygiejne er også blevet bragt i overensstemmelse med de høje EU-standarder.
Sikkerheden forbedres også for hele vores kontinent, idet alle tiltrædende lande bortset fra Malta og Cypern, som jeg i særdeleshed hilser velkommen som britiske Commonwealth-stater, snart bliver medlemmer af NATO. Vi kan roligt sige, at de tidligere udvidelser af EU historisk set har været en succes. De Konservative hilser i det store hele processen velkommen og forventer et lignende resultat denne gang. Vi i Det Forenede Kongerige har imidlertid ret til at indføre foranstaltninger for at undgå at gavne turismen, samtidig med at vi tager godt imod dem, der ønsker at arbejde i vores land.
Ude i horisonten ser vi frem til Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse i 2007. Jeg er overbevist om, at den stærke advarsel i rapporten om Rumænien vil være et incitament for landets regering til at gennemføre de nødvendige reformer for at opfylde alle Københavnskriterierne i tide til, at Rumænien kan blive medlem som planlagt. Dagens fyring af den rumænske justitsminister er et klart bevis på, at den nødvendige politiske vilje til at gennemføre denne proces findes.
Roche,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke de medlemmer, der har deltaget i forhandlingen. Jeg har selv under mine besøg i de kommende EU-lande været vidne til deres helt ekstraordinære fremskridt, og medlemmerne har med rette fremhævet disse fremskridt. Der er fortsat arbejde at gøre, men der er allerede gjort et kæmpe arbejde.
Parlamentet har behandlet dette spørgsmål på en meget effektiv måde. Jeg vil udtrykke min taknemmelighed over for medlemmerne for den rolle, de har spillet i den meget vigtige opgave med at informere borgerne i deres lande om det helt enestående øjeblik, vi er nået frem til i udvidelsesmæssig sammenhæng.
Jeg er også enig i det, som kommissær Verheugen sagde i morges, om behovet for at udsende et positivt budskab - og det er et utroligt positivt budskab. Jeg kan ikke forstå, at demokrater ikke kan se, hvor stort et øjeblik det bliver, når Europa den 1. maj genforenes, uden at der løsnes så meget som ét skud, sådan som et par medlemmer har sagt.
Formandskabet har fuld tillid til Kommissionens evne til at give de nye lande en glat overgang til medlemskabet. Jeg har allerede rettet en personlig tak til kommissær Verheugen i denne henseende. Kommissionen har enekompetence blandt institutionerne til at udføre opgaven med at sikre en tilfredsstillende funktion af alle politikker. Jeg tror, at det sker.
Samtidig opfordrer formandskabet de nyligt tiltrådte stater til at færdiggøre deres forberedelser og i særdeleshed til at færdiggøre forberedelserne inden for de områder, hvor Kommissionen har fundet problemer. Det er værd at gøre det af hensyn til de nye medlemsstater såvel som af hensyn til EU. Jeg vil opfordre til fuld opmærksomhed i den henseende.
Med hensyn til Bulgarien og Rumænien havde vi to udmærkede betænkninger fra hr. Van Orden og baronesse Nicholson. Formandskabet agter i samarbejde med disse lande og Kommissionen at sikre anvendelsen af det grundlæggende princip for denne udvidelsesproces og i særdeleshed princippet om, at enhver forhandling vil blive baseret på den enkelte sags egen fortjeneste. EU vil fortsat meget nøje følge de indgåede forpligtelser samt den effektive gennemførelse af den gældende fællesskabsret for at vejlede begge lande i deres forberedelser til medlemskab. Formandskabet opfordrer begge lande til at lægge stor energi i disse forberedelser.
Vi er fast besluttet på at gøre mest muligt for at gennemføre Det Europæiske Råds mandat fra december og afslutte forhandlingerne i år. EU har fortsat som mål at byde begge lande velkommen i Unionen i januar 2007.
Flere medlemmer nævnte specifikt spørgsmål vedrørende Cypern og Tyrkiet. Specielt hr. Poos kom ind på dette emne. På sidste måneds møde i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) udtrykte ministrene atter Rådets klare præference for at få et forenet Cypern som medlem. Vi glæder os over, at parterne er blevet enige om at genoptage forhandlingerne om en samlet løsning på Cypern-problemet inden for rammerne af Generalforsamlingens mæglingsmission. Rådet støtter fuldt ud generalsekretær Kofi Annans indsats for at finde frem til en aftale, og vi er fortsat villige til at tilpasse betingelserne i overensstemmelse med de principper, som EU bygger på. Jeg håber, at partierne vil styrke indsatsen for at nå til enighed under de kommende forhandlinger, hvilket klart er til det bedste for alle, der lever på Cypern.
I forbindelse med forberedelsen af EU's beslutning vedrørende Tyrkiet i december skal vi også glæde os over de fremskridt, som Tyrkiet hidtil har gjort med hensyn til reformlovgivning. Hr. minister Cowen fremhævede vigtigheden af, at vi går videre med den praktiske gennemførelse af reformer på alle niveauer af administrationen og i hele landet, da han stod i spidsen for EU's trojka, der mødtes med hr. udenrigsminister Gül i Ankara i mandags. Hr. Cowen forsikrede atter hr. Gül om, at EU er indstillet på at indlede forhandlinger med Tyrkiet, hvis Det Europæiske Råd til december beslutter, at Tyrkiet opfylder Københavnskriterierne.
Flere andre sager blev nævnt, men jeg vil gerne vende tilbage til spørgsmålet om fri bevægelighed og indvandring. Flere medlemmer påpegede, at der ikke findes skyggen af beviser for nogle af de mere rædselsvækkende historier, der er spredt i denne forbindelse. Jeg hilser disse bidrag velkommen. På dette tidspunkt tyder intet på, at sluserne åbnes den 1. maj. I bedste fald er der tale om avishysteri. Undersøgelsen fra Europa-Kommissionen og Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkår viser, at indvandringen fra alle de nye medlemsstater til alle de nuværende medlemsstater selv med fuld bevægelighed sandsynligvis vil ligge på omkring 1 % af den erhvervsaktive befolkning i de nye medlemsstater i de kommende fem år. Det kan vist ikke kaldes en oversvømmelse!
Undersøgelsen viser, at de typiske potentielle indvandrere er unge og ekstremt veluddannede - lige den type, vi har brug for i EU. Den viser også, at de er singler uden forsørgerpligt, og at de er meget tilbøjelige til at vende tilbage til deres fødeland. Undersøgelsen bekræfter Europa-Kommissionens synspunkt om, at frygten for enorme indvandringsstrømme fra de nye medlemsstater efter den 1. maj er ubegrundet.
Jeg nævner specielt dette punkt, fordi jeg ved fra de hjemlige debatter om folkeafstemninger i Irland, hvor let der er for folk med ondt i sinde at give et forkert billede af tingene. Virkeligheden er den, at Europa skal hilse de 10 kommende EU-lande velkommen, og at vi fuldt ud skal opfylde alle vores forpligtelser over for dem.
Afslutningsvis vil jeg takke medlemmerne. Det har været en meget tankevækkende og grundig forhandling. Jeg ved, at medlemmerne har lagt megen tid og mange kræfter ind i deres nødvendigvis afkortede bidrag. Men formandskabet har taget de fremsatte synspunkter ad notam.
Verheugen,
    Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke alle ordførerne og alle talerne for en forhandling, som for det første har vist, at vi virkelig byder vores nye medlemmer hjerteligt velkommen, og som for det andet har vist, at vi er enige om fordelingen af ros og kritik. Jeg tror også, vi er enige om, at menneskene i de nye medlemsstater har vist en vilje til forandring, en beredvillighed til at bære vidtgående reformer, som en og anden her måske kunne ønske sig i sit hjemland.
Jeg er medlem af Kommissionen, og jeg talte nu ikke om noget bestemt land, men der er behov for reformer i en lang række europæiske lande, uanset hvem der regerer, mine damer og herrer.
Jeg vil gerne takke formandskabet, som i tæt samarbejde med Kommissionen fremmer denne proces og udfører det, der er tilbage at gøre, sammen med os.
Jeg har kun nogle ganske få bemærkninger til diskussionerne i formiddag og eftermiddag. Jeg vil gerne sige til Gary Titley, at hvad spørgsmålet om antisemitisme i Litauen angår, tog vi straks de antisemitiske udfald fra en litauisk avis op. Det var faktisk Kommissionen, som overhovedet tog spørgsmålet op, og den litauiske regering har i mellemtiden reageret på passende vis.
Over for de medlemmer af Parlamentet, som har talt om romanispørgsmålet, vil jeg klart bekræfte, at dette er et af de store uløste problemer i Europa, men at vi ikke kunne håbe på, at det ville kunne løses i forbindelse med tiltrædelserne. Det vil kræve mindst en generation hvis ikke flere at afvikle den sociale diskriminering af romanibefolkningen. Det, vi har forlangt som en betingelse for tiltrædelsen, var en klar strategi, som bidrager til at overvinde diskrimineringen af romanibefolkningen på alle områder.
Hr. Sacrédeus kom med nogle interessante bemærkninger om Tyrkiet og Cypern. Her vil jeg gerne påpege, at det var Kommissionen, som etablerede en klar sammenhæng mellem Tyrkiets europapolitiske aspirationer og Cypern-spørgsmålet og sagde, at det var vanskeligt at forestille sig, at vi kunne indlede tiltrædelsesforhandlinger med et land, som ikke anerkender et medlemsland i EU, eller som har udstationeret tropper dér i et antal, som er i strid med FN's beslutninger. Det var altså ikke nødvendigt med hr. Sacrédeus' opfordring. Det er jo i forvejen den holdning, som vi har indtaget, og netop det har så ført til, at samtalerne om Cypern nu er kommet i gang.
Til slut vil jeg endnu en gang vende tilbage til Rumænien. Det var den rumænske regering selv, som lagde meget stor vægt på, at Rådet anbefalede at afslutte tiltrædelsesforhandlingerne i år. Kommissionen havde en anden opfattelse i dette spørgsmål. Vi sagde, at vi havde brug for større fleksibilitet i Rumæniens egen interesse, og det er også tidsnok, hvis vi afslutter forhandlingerne inden udløbet af 2005, så kan tiltrædelsen også finde sted i 2007. Men den rumænske regering ønskede af indenrigspolitiske grunde, som jeg godt kan forstå, absolut datoen 2004, og derfor er det rigtigt at kræve en særlig indsats fra den rumænske regerings side, så alle betingelser kan være opfyldt inden da. Jeg bekræfter gerne, hvad nogle talere sagde, nemlig at det advarselsskud, som kom fra Udvalget om Udenrigsanliggender, førte til meget hurtige og overbevisende reaktioner, og jeg har fået indtryk af, at landet har taget sig sammen, og at processen i øjeblikket er godt på vej. Jeg kan kun opmuntre Rumænien til fortsat at handle så beslutsomt, så tror jeg også, målet kan nås. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl.12. 00.
Berthu (NI ),
    I denne forhandling under ét om udvidelsen er det endnu en gang blevet bekræftet, at den forfatningstraktat, som konventet har forberedt, skulle udgøre en "ramme, som skal sikre, at en udvidet Union kan fungere effektivt", og at vi burde vedtage den hurtigst muligt og endda før den 1. maj 2004.
Det er imidlertid ikke rigtigt. Virkeligheden er endda den modsatte. Udkastet til forfatning er på ingen måde tilpasset det udvidede Europa, og det af to årsager:
For det første tegner det en statslig struktur, som er alt for tung og for stiv for forskelligartede lande med meget forskellige bekymringer. I et udvidet Europa har vi tværtimod brug for en let og fleksibel samarbejdsstruktur, som har meget nemmere ved at tillade variabel geometri end det nuværende forfatningsudkast.
For det andet indfører udkastet til forfatning, at de europæiske institutioner hovedsageligt skal fungere ved flertalsafgørelser, hvilket er vanskeligt at forestille sig i et udvidet Europa uden nogen form for national beskyttelsesklausul. Eftersom vores regeringer synes at tage Tyrkiets tiltrædelse alvorligt - en hypotese, som jeg for mit vedkommende afviser - har de så tænkt på de langsigtede konsekvenser af de reformer, de foreslår, og som risikerer at give Tyrkiet en central rolle i beslutningsprocessen i et Europa med harmoniserede regler?
Hudghton (Verts/ALE ),
    Denne rapport om den detaljerede forberedelse til medlemskab af EU hos de 10 nye medlemsstater, der tiltræder den 1. maj, har atter høstet omfattende principiel støtte her i Parlamentet. Det er interessant at bemærke, at de britiske unionistpartier er meget begejstrede for en EU-udvidelse, og at de er meget ivrige efter at give en varm velkomst til disse nye medlemsstater, hvoraf mange er små - ligesom Skotland - og i mange tilfælde for nylig har genvundet deres uafhængighed.
Disse unionistpartier indtager en selvmodsigende holdning derhjemme, hvor Skotland ifølge dem er for lille, for fattig, og for svag til at have normale uafhængighedsrettigheder og -beføjelser.
Det er klart, at f.eks. Irland har haft fremgang som en uafhængig EU-medlemsstat, og at det er passende, at det med sit nuværende EU-formandskab står i spidsen for denne største enkeltstående udvidelse af EU nogensinde. Jeg er overbevist om, at Skotland også ville være bedre tjent med at være uafhængig end med regelmæssigt at blive fordrejet og forrådt af britiske ministre i Rådet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0110/2004) af Bradbourn for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af beslutning nr. 1692/96/EF om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (KOM(2003) 564 - C5-0485/2003 - 2001/0229(COD)) (fornyet forelæggelse).
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, De husker nok, at Kommissionen allerede i oktober 2001 i kølvandet på hvidbogen stillede Rådet og Parlamentet et første forslag til ændring af beslutningen om retningslinjer for og ajourføring af de 14 prioriterede projekter, som Det Europæiske Råd vedtog i Essen i 1994. Parlamentet vedtog under førstebehandlingen hovedlinjerne i dette forslag om revidering af retningslinjerne for de transeuropæiske net i henhold til det kompromis, der var indgået.
Kommissionens forslag fra den 1. oktober sidste år - som Parlamentet nu behandler - til denne så at sige "første andenbehandling" supplerer det foregående.
I mellemtiden har Rådet indgået en politisk aftale om en tekst, der kombinerer de to forslag, som - det må vi ikke glemme - omfatter udformningen af de transeuropæiske net i et udvidet Europa, et Europa med 27 medlemsstater.
Jeg skal sige, at Kommissionens forslag i dag indeholder en ajourføring af de prioriterede projekter, men også - og det vil jeg gerne understrege - af de organisatoriske midler som på europæisk plan skal forbedre planlægningen, tilsynet, samordningen, finansieringen og dermed gennemførelsen af projekterne. Det er vores hensigt, at kortene med linjeføringer bliver gjort til virkelighed i vores europæiske landskab.
Hvad er så hovedmålene med dette forslag? For det første vil jeg gøre opmærksom på, at gruppen på højt niveau på baggrund af de hundrede projekter, som staterne havde forelagt, anbefalede en revision af projekter, som opfylder følgende kriterier: De er placeret på de europæiske hovedtrafikruter, de berørte stater er fast besluttede på dem og har en fast tidsplan for gennemførelsen, og de er fordelagtige, hvad angår miljøbeskyttelse, ligevægt mellem transportformer og territorial samhørighed.
Vi må huske på, at gruppen på højt niveau under forsæde af den tidligere kommissær, Karel Van Miert, ikke udelukkende bestod af repræsentanter for alle Unionens stater + 10 + 2, men også af repræsentanter for Den Europæiske Investeringsbank, hvis holdninger til de økonomiske aspekter af disse projekter har været meget værdifulde.
Det skal påpeges, at et af disse prioriterede projekter drejer sig om de såkaldte motorveje til søs, som er alternativer til de overfyldte landkorridorer, og som skal forbedre adgangen for områder, der er hæmmet af deres geografi, det vil sige randområder.
Den vigtigste nyskabelse er, at det inden for rammerne af de transeuropæiske net vil være muligt at yde støtte til iværksættelse på konkrete betingelser, hvilket er et interessant alternativ for det europæiske transportsystem, men desuden lægges der vægt på forbindelseshavnenes havnefaciliteter og på havnenes forbindelse med de omkringliggende områder.
Jeg vil sige, at støtten til nye linjer i form af motorveje til søs vil være begrænset til det højst nødvendige for at sikre levedygtigheden af de økonomiske forbindelser mellem to stater, der i fællesskab beslutter at etablere en af disse regelmæssige forbindelser som alternativ til andre transportformer.
Den samlede liste over prioriterede projekter - hvoraf tre allerede er gennemført - repræsenterer en investering på 224 milliarder euro fra i dag til 2020. Men det er kun den helt væsentlige del, toppen af isbjerget, for husk på, at de samlede omkostninger for projekter vedrørende det transeuropæiske transportnet i Unionen med 27 stater overstiger 600 milliarder euro. Det vil sige, at hvis vi virkelig gennemfører alle de projekter, som vi mener har transeuropæisk betydning for EU's transportstruktur, ville der være tale om en investering på over 600 milliarder euro, og det, som vi påpeger, er, at ud af de 600 milliarder euro udgør det mest påkrævede mindst 225 milliarder euro.
Jeg er tilfreds med, at der i ordførerens betænkning lægges vægt på netop nødvendigheden af at koncentrere støtten og finansieringen om de prioriterede projekter af europæisk betydning. Denne første udvælgelsesindsats er afgørende for at afklare, hvad der er af europæisk betydning, hvad angår de store net, og hvad der f.eks. er en del af regional udvikling. 
For at styrke samordningen mellem Unionens stater foreslår Kommissionen, at der udnævnes - og nu drejer det sig om nye bidrag, der går ud over udformningen af hovedtrafikruter og linjeføringer - en europæisk koordinator til et eller flere konkrete projekter, som har et transeuropæisk element. Denne koordinator vil få til opgave at rådgive de projektansvarlige om finansiering og evaluering, at fremme en synkronisk udvikling på begge sider af grænsen, når det drejer sig om transeuropæiske projekter, og at stå for de administrative procedurer, der er i forbindelse med denne type projekter.
Det skal siges, at evalueringen vil kræve høringer, arbejde, ikke bare af staterne - først og fremmest - men ofte også af de berørte regioner og de borgere, der er i nærheden.
Kommissionen foreslår desuden en procedure med erklæring om anerkendelse af den europæiske betydning, som vil tilskynde staterne til at overholde tidsplanen for det arbejde, der er angivet i forslaget, og integrere de evalueringsprocedurer, der er delt mellem staterne. Det endelige mål er altså at fastlægge enkelte evalueringsprocedurer eller evalueringsprocedurer koordineret mellem to stater, som giver grænseområder mulighed for at gøre fremskridt samtidig, eller som om nødvendigt giver grænseregioner mulighed for bedre indbyrdes koordinering.
I henhold til Kommissionens forslag vil denne erklæring kunne tilbagekaldes, hvis kravene ikke opfyldes, navnlig hvad angår tidsplanen for arbejdet og processens udvikling.
Alle de målsætninger, jeg netop har nævnt, er klare og gennemførlige og efter vores opfattelse helt nødvendige.
Til sidst vil jeg understrege, at det stadig kan lade sig gøre at vedtage dette forslag i denne valgperiode - selv om det er rigtigt, at vi har meget kort tid - men det kræver, at de tre institutioners holdning er baseret på samarbejde, vilje til at gøre fremskridt og en vis fleksibilitet.
Mig bekendt er de meningsforskelle, der eksisterer for øjeblikket, ikke særlig store, og jeg mener som sagt, at det kan lade sig gøre at opnå en aftale, inden denne valgperiode slutter.
Vedtagelsen af dette forslag inden den 1. maj ville være meget betydningsfuld, navnlig af hensyn til de nye stater, som dermed fra den dato ville kunne glæde sig over virkelig at være inddraget i det store projekt, som vi alle sammen skaber.
Bradbourn (PPE-DE ),
    Hr. formand, et af EU's fælles centrale mål har og vil altid være et indre marked. De transeuropæiske net er et vægtigt symbol på dette indre marked, idet de etablerer transportforbindelser, som fordeler EU's længde og bredde jævnt og giver både erhvervslivet og personer fordele, som kan beregnes. Som Parlamentets ordfører er det den væsentligste betragtning, som jeg har anvendt ved udarbejdelsen af forslaget. EU bliver udvidet i maj og får tilført yderligere 75 millioner borgere, samtidig med at der forudses en stor vækst i EU's største transportnet i det kommende tiår. Det er mere end nogensinde det rigtige tidspunkt til at koncentrere vores indsats og få dette program afsluttet rettidigt. Vi har en enestående lejlighed til hurtigt at få hold på denne beslutning blot tre måneder, efter at Parlamentet første gang diskuterede det ændrede dokument.
Selv om jeg fuldt og fast mener, at Parlamentet kan opnå det meste af, hvad det ønsker inden for dette forslags indhold, er der en række udestående spørgsmål, hvor vi alle skal udøve god dømmekraft og fleksibilitet. Jeg vil opfordre alle medlemmer af Parlamentet til at samles for at vedtage denne lovgivning med et godt resultat ved at gå frem så hurtigt som muligt. Europa har brug for bedre transportforbindelser nu. Vi må ikke glemme, at dette forslag til lovgivning bliver drevet af medlemsstaterne. De har holdt møde, og det er lykkedes for dem at blive enige om en lang række projekter, hvilket er positivt, samtidig med at Parlamentet ikke berøves sine rettigheder i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning.
Der er endnu visse områder, som vi skal tage op. Efter vores mening går Rådets holdning ikke langt nok i indførelsen af begrænsninger af statsstøtte på visse centrale punkter. I henhold til Kommissionens beslutning om Charleroi bør dette princip efter vores mening opretholdes med hensyn til transeuropæiske net og særlig elementet motorveje til søs i programmet. Man kan ikke vælge og vrage for at afgøre, hvornår regler om statsstøtte skal håndhæves, og man kan ikke tilføje statsstøtte a la carte.
Vi har også diskuteret tidsfristen for finansiering, og det glæder mig, at kommissæren nævnte det i sit indlæg. Jeg håber, at både Rådet og Kommissionen bliver enige med Parlamentet om dette, da det for at garantere de transeuropæiske nets langsigtede bæredygtighed er af afgørende betydning, at vi først sikrer en forpligtelse til at handle samt en sund forvaltning af og økonomisk retskaffenhed i passende projekter.
Konklusionen er, at programmerne for de transeuropæiske net fortjener at blive gennemført. Det centrale heri er at skabe et indre marked. Jeg håber oprigtigt, at vi kan komme frem til en fornuftig og først og fremmest afbalanceret strategi for Europas infrastrukturbehov, som vil bidrage til at fastlægge den fremtidige transportform i hele Europa i de kommende tiår. Jeg anbefaler Parlamentet betænkningen. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, egentlig ville det have været dejligt, hvis rådsformanden var blevet her til dette emne, men hvad, vi er vant til det.
Først vil jeg gerne understrege, fru næstformand, at De har gjort Dem stor umage for at stille et fornuftigt forslag. Nedsættelsen af Van Miert-gruppen var en rigtig god idé. De har gennemgået Van Miert-gruppens resultater endnu en gang og ladet dem indgå i Kommissionens forslag. Mange tak for det. En særlig tak går naturligvis også til min kollega hr. Bradbourn, som har udarbejdet en meget omhyggelig betænkning. Betænkningen, som den foreligger, svarer imidlertid ikke helt til hr. Bradbourns ønsker, fordi et lejlighedsflertal i udvalget fik gennemført meget alvorlige ændringsforslag til bilag III. Men det kan vi måske få afklaret i morgen.
Jeg vil kun kommentere tre store punkter. Min gruppe er indforstået med, at vi udvider listen over prioriterede projekter til 30 projekter. Jeg hører nu, at Rådet pludselig slet ikke vil have det 30. projekt. Rådet må altså beslutte sig for, hvad det egentlig vil. Vi er villige til at udvide listen, f.eks. med projektet om en fast forbindelse over Femer Bælt. Vi ønsker imidlertid, at projekterne på nogle områder inden for bilag III bliver formuleret mere præcist. Det er der nogle ændringsforslag om, og jeg håber, at Rådet vil acceptere dem.
Min gruppe er på nuværende tidspunkt parat til at udvide listen til ikke over de 30 projekter, fordi vi ved, at transeuropæiske net i henhold til artikel 156, stk. 2, ikke kan besluttes mod medlemsstaternes vilje. Derfor er der ingen mening i en større udvidelse nu inden for den korte frist. Dermed følger vi kommissærens linje. Det håber jeg, at de andre grupper også vil gøre.
Fru næstformand, vi hilser idéen om motorveje til søs varmt velkommen. Jeg tror, det er meget vigtigt at fremme søtrafikken over korte distancer, særligt færgetrafikken. Det vil aflaste vej- og jernbanekorridorerne, og det er en meget energibesparende og miljøvenlig transportform. Men, fru næstformand, vi bakker op om ordføreren, når han siger, at motorveje til søs ikke må føre til, at der anvendes statslige midler til at betale driftsstøtte, eller at der sågar fra statens side købes skibe, som kan konkurrere med det private erhverv. Det er i strid med idéen om transeuropæiske net. Tanken med de transeuropæiske net har altid været at forbedre infrastrukturerne, så erhvervslivet kan udnytte disse infrastrukturer. Men det går ikke an, at det nu udvides.
Jeg tror, at vi vil finde en fornuftig løsning med Rådet, men der er kun kort tid tilbage. Hvis ikke Rådet inden mandag aften klart definerer, hvad det ønsker, så vi kan fremvise en klar fælles linje, bliver det ikke til noget før den 1. maj, for vi ville ikke bare opgive Parlamentets gode holdninger, som er medtaget i Bradbourn-betænkningen, bare fordi Rådet stædigt holder fast i sine standpunkter. Det er et spørgsmål om fælles beslutningstagning. Begge sider må give sig. 
Savary (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. ordfører, først vil jeg gerne udtrykke min glæde over ambitionerne i dette program for et transeuropæiske netværk. Det er både nødvendigt for beskæftigelsen og væksten på hele kontinentet, for solidariteten mellem Unionens lande og især de nye medlemmer og for at støtte op om det indre marked. Jeg har nogle bemærkninger til det forslag, vi er blevet stillet.
For det første har jeg en bemærkning om motorvejene til søs, til hvilke jeg har den modsatte holdning af hr. Bradbourn og hr. Jarzembowski. Jeg tror, at det er redskaber til udvikling af landdistrikterne. Det er transportpolitiske redskaber. Hvis der kun var tale om markedsredskaber, ville motorvejene til søs aldrig se dagens lys, for de ville ikke være konkurrencedygtige i forhold til vejene og ville i bedste fald blive reduceret til motorveje til søs mellem Antwerpen, Rotterdam og Hamborg, hvilket ville være ganske utilstrækkeligt til at aflaste de fleste af de europæiske transportruter. Jeg tror, de har brug for offentlig støtte, for det er offentlige politiske redskaber og ikke bare markedsredskaber.
For det andet vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på, at det er nødvendigt for Europa-Parlamentet at være så dybt involveret i de kommende revisioner som muligt og om muligt blive informeret om, hvad der iværksættes. Vi ved, at der er noget, der hedder , ikke juridisk, men i virkeligheden. Det ville efter min mening være fornuftigt, hvis Europa-Parlamentet blev løbende og regelmæssigt informeret om iværksættelsen af de projekter, det engagerer sig i.
Endelig sagde De selv, fru kommissær, med hensyn til finansieringen, at De havde brug for 4,8 milliarder euro om året for rigtigt at give fodfæste til dette yderst ambitiøse program. Desværre har jeg det indtryk, at vi har den luksus at måtte vælge et udgiftsprogram uden at være tvunget til at finde indtægter. Jeg tillader mig at sige, at De får Parlamentet med Dem i Rådet for at hjælpe Dem med at sørge for, at dette program ikke kun eksisterer på papiret, og at det ikke ender med et Essen-syndrom, det vil sige, at det ikke bare er noget, man taler om, som ikke har nogen uden fremtidsudsigter.

Costa, Paolo (ELDR ).
   - Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, kære kolleger, de stramme tidsfrister, som Parlamentet har accepteret for forhandlingen om vedtagelsen af disse retningslinjer, og den store indsats, som Parlamentet gør for at nå til enighed, så det bliver muligt at afslutte arbejdet inden valgperiodens afslutning, viser, at også Parlamentet lægger vægt på indførelsen af de europæiske transportnet, der både skal være et instrument til det indre markeds gennemførelse og et instrument, der styrker EU's samhørighed, nemlig et instrument, som styrker samhørigheden i området og tvinger alle til at finde deres egen rolle i opbygningen af det nye europæiske område.
Den første fastlæggelse af TEN skete i 1996, og herefter har vi efterhånden måttet ændre dette projekt flere gange - også dets indhold - for motorveje til søs er i grunden en nyhed, der navnlig skal betragtes som et instrument, som gør det muligt at fjerne noget af trafikken fra EU's overbelastede veje. Der er nu to ting, som er nødvendige, nemlig en strategisk fastlæggelse af de projekter, hvis opførelse tager lang tid, og hvis virkning er langvarig, samt en konstant tilpasning til de økonomiske og sociale forandringer, som til gengæld ændrer transportefterspørgslen. Dette kræver således en fleksibilitet på to områder, nemlig en tidsmæssig fleksibilitet, som man til dels giver en - efter min mening tilstrækkelig - garanti for med forslaget om en rapport hvert andet år, der kan medføre de aftalte former for revidering, og en fleksibilitet i den egentlige fastlæggelse af alle de projekter, som svarer til hvert enkelt af disse forslag. Det siger jeg, fordi vi i grunden er ved at tegne de store vandveje op, men disse vandveje er kun store, hvis bifloderne fungerer, og hvis man reelt sørger for at skabe de biveje, der leder hen til dem. Derfor vil jeg gerne understrege, at man bør overveje, om det er muligt at sørge for, at de biveje og bifloder, der er nødvendige for vandvejenes funktion, bliver betragtet som værende på samme niveau, sådan som det er angivet i ændringsforslagene. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, på grund af nogle store problemer i det transeuropæiske transportnet kører trafikken med personer og gods fast, når den krydser Alperne, Pyrenæerne og visse smalle farvande.
Ikke blot transportvirksomhederne, men også indbyggerne i bjerge, dale og ved kystbyer klager over enorme trafikgener. Ingen ønskede at bygge tunneller og broer for at fjerne disse problemer. Desuden har jernbanetrafikken i årevis ikke udviklet sig i takt med behovet for hurtige forbindelser mellem de store byer i forskellige lande. Derfor er det hårdt tiltrængt, at der gøres noget for at vedligeholde, forbedre og udvide transportnettet i Europa, idet især transport med jernbane og søtransport, de mindst miljøtruende transportformer, skal støttes.
Det ville være kortsynet at måle vores velfærd, velvære og fremskridt i forhold til stigningen i transporten eller efter overfladearealet med asfalt og beton til motorveje og lufthavne. Tværtimod bidrager forhindring af unødig transport til et bedre miljø og til menneskers og dyrs velvære.
Min gruppe synes, at det er uundværligt for de offentlige tjenesteydelser, den sociale sikring og miljøet, at de offentlige udgifter har et tilstrækkeligt niveau. Derimod løser spild af offentlige penge og storhedsvanvid ikke noget som helst problem. Vi modsætter os tanken om, at uendelig mange investeringer af fællesskabspenge i asfalt er det rette middel til at skabe og beholde arbejdspladser eller til at hjælpe de nye medlemsstater med at komme videre. Vi er heller ikke glade for bestræbelserne på at tilbyde erhvervsfolk overkapacitet, for at de hver gang kan vælge, hvilken infrastruktur, finansieret med fællesskabspenge, det på det pågældende tidspunkt er billigst at bruge.
Van Miert-planen, som blev præsenteret i slutningen af juni sidste år, blev dengang med det samme af den italienske trafikminister udråbt til trafikkens svar på euroen. Betragter han trafik som et naturfænomen, der er svært at styre, og som gør mennesker afhængige af sig? Efter vores opfattelse er mennesker og miljø hævet over trafikken. Derfor synes vi, at Van Miert-planen er for omfattende, for truende for miljøet og alt for dyr. En mere selektiv plan, der fokuserer på mere direkte og hurtigere jernbanetrafik bør foretrækkes. Ved ændringen af dette forslag vil det være vores udgangspunkt.
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, reformen af de transeuropæiske net, som blev omtalt her, er ikke fremtidsorienteret. Det er ikke til at få øje på, at det virkelig skulle bygge på et bæredygtigt mobilitetskoncept for hele Europa. Det er ganske enkelt endnu en gang en samling nationale interesser. Der er stillet de forslag, som man havde gode chancer for at komme igennem med
Det er ikke til at få øje på, at projekterne virkelig er blevet undersøgt ud fra optimale cost-benefit-analyser, og det er på mange punkter i strid med EU's miljølovgivning. Det ses også klart af det forhold, at projekter, der er blevet prioriteret, er i strid med fuglebeskyttelsesdirektivet, habitatdirektivet og vandmiljødirektivet. Jeg vil blot nævne Kresna-slugten og Missina-broen. De transeuropæiske netværk skal kunne holde til en strategisk miljøvurdering, ellers kan der ikke bruges EU-penge til projektet. Kun projekter, som får en positiv vurdering, kan støttes.
EU-midler skal investeres bæredygtigt. EU-midler skal også være fremtidsorienterede for at give vores børn mulighed for mobilitet i fremtiden. Det er langsigtede projekter, vi planlægger. Disse forfejlede planer, særligt dem, jeg nævnte, afviser vi klart. 
Poli Bortone (UEN ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil blot komme ind på nogle få aspekter af ajourføringen af de prioriterede projekter. Det gælder navnlig projekt 29, og det gælder i endnu højere grad den intermodale jernbanelinje fra Det Ioniske Hav til Adriaterhavet, hvor man i tidens løb har nedlagt en linje, som man til gengæld burde genskabe i dag, nemlig linjen mellem Bari og Varna.
Dette er efter vores mening et vigtigt spørgsmål, hvis det er rigtigt, at EU og Europa-Parlamentet også ønsker at integrere Balkanområdet i det transeuropæiske net. Man kan ikke sige, at dette ikke er et projekt af europæisk interesse, da det tilfører en stor merværdi ved at lette varers og personers bevægelighed, og da det bidrager til EU's territoriale samhørighed.
Man kommer med den indvending, at det ikke er muligt at anvende strukturfondene, eftersom der ikke er tale om lande, som er med i EU i øjeblikket, men det er en indvending, der efter min mening let kan ses bort fra, hvis blot man foreslår en adgang til EIB's midler eller en omhyggeligere fordeling af de midler, som EU allerede sætter af til hele Balkanområdet.
Balkanområdet er meget vigtigt - ikke bare ud fra et transportmæssigt synspunkt, men også ud fra et sikkerhedsmæssigt synspunkt - og transporten kan give et stort bidrag til sikkerheden, ikke mindst i et område, hvor den illegale indvandring udgør en konstant fare for grænselande som Italien og for hele Middelhavsområdet generelt. Derfor håber vi, at de tre institutioner - sådan som kommissæren sagde - finder en rationel løsning, når det gælder de retningslinjer, der er lagt med de projekter, som ajourfører listen i bilag 3. 
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, bag kulisserne arbejder alle involverede under ledelse af ordføreren meget intensivt på at afslutte denne sag i denne valgperiode. I betragtning af sagens betydning og al den tid, som allerede er gået, haster det. Om nogle måneder vokser antallet af involverede parter til 25, hvilket kan forsinke beslutningsprocessen yderligere, især hvis listen over projekter i bilaget udvides. Jeg er glad for, at adskillige kolleger tilsyneladende er tilfredse med, at de allerede optagede projekter optimaliseres. Den eneste tilføjelse bliver Seine-Nord, som der i mellemtiden er bred opbakning til. Hvad der gør os ængstelige, er pålægningen af yderligere forpligtelser, når det gælder vurderinger af indvirkningen på miljøet. En sådan forpligtelse findes i de fleste medlemsstater, og en fordobling af den ville forsinke gennemførelsen af projekter endnu mere, end det allerede nu er tilfældet. Det er slemt nok i forvejen, at finansieringen forsinker projekterne i nogen tid. Kort sagt, lad os hurtigt nå frem til en aftale med Rådet, hovedsageligt på grundlag af kommissionsforslagene. 
Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg må desværre begynde mit indlæg med en kritik. Det lover ikke godt for projektet, at formanden og formandskabet har forladt os. Tidligere havde vi en vellykket og positiv diskussion om udvidelsen i nærværelse af minister Roche, men nu, hvor det netop også handler om at gøre udvidelsen teknisk mulig, at fylde indhold og liv i den, er formandskabet ikke til stede. Det er en forsømmelse, som man må bebrejde det i øvrigt meget engagerede irske formandskab.
Hvad selve sagen angår, må jeg som en række tidligere talere pege på, at vi har brug for en funktionsdygtig infrastruktur, for at EU og især det indre marked kan fungere. Hvis der ikke er tilstrækkelige jernbaneforbindelser, veje og vandforbindelser, går det ikke. EU's udvidelse gør det bydende nødvendigt at udvide dette net, mere præcist at etablere eller genetablere forbindelser, som til dels fandtes i Europa for 70 år siden, men som under 70 års kommunistisk herredømme over dele af Østeuropa for størstepartens vedkommende er blevet demonteret. Disse huller må vi nu møjsommeligt lukke igen.
Det gælder især en række forbindelser fra mit hjemland Østrig. Jeg har i den forbindelse stillet en række mindre supplerende forslag, og jeg må udtrykkeligt modsige min kollega hr. Jarzembowski. Det var ikke et tilfældigt flertal, det var målrettet og optaget af at lukke huller i sagens tjeneste. Det gælder især for spørgsmålet om jernbaneforbindelsen fra Graz til Spielfeld. Her bliver den nye medlemsstat Slovenien også tilsluttet fuldt funktionsdygtigt via jernbanen. Det drejer sig om Linz-Prag og den såkaldte Summerauer-bane. Her drejer det sig om også at tilslutte Den Tjekkiske Republik via en fornuftig og funktionsdygtig jernbaneforbindelse. Det ville glæde mig, hvis det trods den modstand, der ikke mindst kommer fra Østrig, også kunne lykkes at få den såkaldte Südbahn og Semmering-forbindelsen med i dette net.
I forbindelse med vores diskussion i dag og de yderligere fremskridt, som vi forhåbentlig kan forvente, synes jeg, at næstformandens udtalelser før var meget vigtige. Vi har ikke brug for linjer på et stykke papir. De tegnede linjer skal blive til virkelighed, og derfor skal vi sørge for, at der virkelig bliver taget fat på projekterne, så de bliver gennemført, og at den nødvendige finansiering er til rådighed. Hvis det lykkes, vil det også have en positiv beskæftigelseseffekt. Noget af det, vi hele tiden kræver i forbindelse med Lissabon, ville vi kunne gennemføre hurtigt og hensigtsmæssigt på denne måde. 
Piecyk (PSE ).
   - Hr. formand, nu ville det selvfølgelig være mægtig sjovt at gå ind på striden hos de konservative. Det vil jeg nu ikke gøre, for hr. Bradbourn har fremlagt en god betænkning. Jeg synes, vi skal understrege, at de transeuropæiske trafiknet først og fremmest er et fascinerende europæisk projekt. Det handler om transport af varer, om arbejdspladser, og det handler naturligvis også om, at naturen skal behandles ordentligt i forbindelse med transport.
Derfor er Kommissionens forslag meget konsekvent, for det præciserer, at Europa vil gå over til miljøvenlige transportmidler og til vand. Med motorveje til søs går man nye veje. Her behøver den europæiske trafikpolitik overhovedet ikke skamme sig. Men også jernbaneprojekter og vandveje har miljøpolitiske konsekvenser, og derfor har vi brug for en strategisk miljøvurdering inden for de transeuropæiske net. Medbestemmelse betyder nu engang, at der også må være ændringer ved udformningen af enkelte prioriterede projekter. Når man planlægger motorveje til søs mellem Nordsøen og Østersøen - og det synes jeg er en god idé - men glemmer Kielerkanalen, som ville betyde en væsentlig forkortelse af strækningen, så går det ikke. Det ville være absurd. Det må vi altså rette op på.
Til Rådet mener jeg, man bør sige følgende: I Parlamentet har vi erfaringer med opbygningen af de transeuropæiske net. Som stikord kunne man nævne Christophersen-gruppen eller Essen-projekterne. Derfor er det ikke så mærkeligt, at Parlamentet lægger vægt på, at gennemførelsen - og det omfatter også finansieringen - af de transeuropæiske net og de prioriterede projekter bliver kontrolleret nøje og fulgt tæt. Det er efter min mening også vores opgave som Parlament.
Hvis Rådet vil have løsninger - og det tror jeg, det kan få - så handler det om fair kompromiser, og så kan Rådet ikke bare sige basta. Der må vi blive enige. Hvis Rådet udnytter denne chance, kan vi nå frem til gode løsninger. 
Pohjamo (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, forslaget om opdatering af de prioriterede projekter i de transeuropæiske net er vigtigt for EU's udvikling. Jeg håber, at det bliver gennemført hurtigt, og derfor ville det være klogt, hvis Parlamentet begrænsede antallet af projekter.
Motorveje til søs er en ny operationel transportform, som forhåbentlig også bliver gennemført ved hjælp af hurtige beslutninger. Det vil gøre det muligt at udvikle en bæredygtig og mere miljøvenlig transportform, således at logistikken kan udvikles, således at den bliver så effektiv som muligt.
Konceptet motorveje til søs skal efter min mening ikke være for snævert. Projekterne skal også være tilgængelige på de eksisterende søruter. Med hensyn til EU-initiativet Nordic Triangle er der i afstemningen et forslag om at udvide det til at omfatte den nordlige del af Den Botniske Bugt. Jeg støtter dette lille ændringsforslag, som, hvis det bliver vedtaget, vil forbedre den grænseoverskridende jernbanetransport mellem Finland og Sverige. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, Kommissionen har forelagt en ny ændring af retningslinjerne for det transeuropæiske transportnet, hvor det foreslås at udvide antallet af prioriterede projekter, som bliver erklæret af europæisk betydning. Vi er ikke enige i visse af dem, men det, som vi især ikke kan acceptere, er, at Rådet samtidig foreslås en restriktiv , som Kommissionen begrunder med, at den er nødvendig for den europæiske vækststrategi.
Hvis vi ønsker, at de prioriterede projekter gennemføres fra i dag til udgangen af 2006, foreslår vi, at der etableres en præmie eller et finansieringstillæg for attester for anlægsarbejde, der virkelig er blevet udført i den periode. Det ville bidrage til udviklingen i modsætning til restriktive foranstaltninger såsom en .
Vi bifalder inddragelsen af motorveje til søs, men det er afgørende, at vi opfatter dem som grænseoverskridende strækninger, så de kan få adgang til mest mulig fællesskabsfinansiering.
Endelig kræver vi i de tilfælde, hvor staterne måtte have vanskeligheder med i tide at finansiere et bestemt projekt af europæisk betydning, at de berørte regioner og selvstyrende regioner, som råder over egne ressourcer, får mulighed for at stille forslag om gennemførelse af dem, og at disse regioner kan få adgang til støtte afsat til finansiering af de transeuropæiske transportnet i samtlige budgetposter i fællesskabsbudgetterne.
Camisón Asensio (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske ordføreren, Philip Charles Bradbourn, med den indsats, han har gjort med at udarbejde denne betænkning under hele behandlingen.
De berørte projekter, de såkaldte prioriterede projekter, der erklæres af europæisk betydning, vil have en meget stor fordel, fordi de har lettere adgang til de fællesskabsressourcer, der er til rådighed.
For vores vedkommende glæder vi os over ændringen af projekt nr. 16 i bilag III vedrørende jernbaneforbindelsen Sines-Badajoz, som bliver redimensioneret og tilføjet nogle vej- og jernbanetilslutninger, som også vil give mulighed for en bedre adgang gennem Pyrenæerne, og som vil sætte en stopper for de trafikpropper, der plejer at opstå i det område. Men det skal stå klart, at denne adgang gennem Pyrenæerne - det er vores holdning og vores krav - skal nå helt ned til Algeciras.
Vi glæder os også over støtten til de såkaldte motorveje til søs, fordi man ved at give disse transnationale søveje den samme betydning som motorveje og jernbaner vil forbedre forbindelsen til lande, der er isoleret af naturlige barrierer. Der er ingen tvivl om, at øriger og lande i randområder også vil få gavn af det.
I den forbindelse forstår vi imidlertid ikke, hvorfor man i visse passager fjerner henvisningen til Den Iberiske Halvø (Portugal og Spanien) i forbindelserne med Nordsøen og Det Irske Hav. Vi vil stemme ud fra disse overvejelser.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, fru næstformand, kære kolleger, den 1. maj tiltræder en række nye stater EU. Men den egentlige sammenkobling, den virkelige forening af Europa bliver naturligvis ikke klaret denne 1. maj. Det kræver mange foranstaltninger, særligt også inden for infrastrukturen, netop også omkring udbygning af jernbanerne. Når jeg tænker på, at vi i denne sal, hr. Jarzembowski, har udkæmpet heftige slag om transitspørgsmålet, og at nogle, også du, kære hr. Jarzembowski, sagde: Nå, så invester dog mere i jernbanen!, så har vi nu chancen for at hjælpe ikke bare Østrig, men også nabolandene, hvis vi i morgen giver vores tilslutning til, at disse projekter for jernbanen, som skal forbinde øst og vest, nord og syd med hinanden, kan blive til virkelighed.
Det handler dels om det projekt, som allerede er blevet nævnt, Prag-Linz-Graz og derefter mod syd og dels om det projekt, som fører via Wien mod syd. Ikke bare hjælper det vores nabolande, især Den Tjekkiske Republik og Slovenien. Hvis vi ser lidt fremad, inddrager vi jo også Balkanområdet, og hvis vi vil aflaste vejene, netop også for dem, som er nødt til at køre på vejene, og for hvem det er fornuftigt at køre der, om det nu er privatbiler eller lastvogne, så tror jeg, vi har brug for denne udbygning af jernbanen.
Jeg er meget glad for, fru næstformand, at en repræsentant for Kommissionen, også under diskussionen i udvalget, netop beskrev det såkaldte Summerauer-projekt, altså fra Prag via Linz mod syd, som meget positivt. Jeg håber, at vi også kan få Kommissionens støtte til disse projekter. For det handler om at give Europa en infrastruktur, som er miljøvenlig og effektiv og virkelig forbinder de enkelte lande i Europa med hinanden.
At Østrig, som er svært plaget af lastvognstrafikken, også kan få fordel af det, er en effekt, som jeg ikke vil lægge skjul på. Men jeg håber, at vi får støtte fra alle sider i Parlamentet, for det handler ikke om egoistiske interesser, men om fælleseuropæiske interesser, og dem bør vi følge og støtte i så stor enighed som muligt. 
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil give Dem et eksempel på et problem, som jeg ikke finder nogen løsning på: Lad os forestille os et net, en forbindelse mellem to lande, som støttes i alle undersøgelser, hvoraf det fremgår, at godstransporten og personbefordringen mellem de to lande vil bryde sammen i 2010. Vi har det problem, at det ene af de to lande ikke støtter gennemførelsen af projektet. Det er der ingen løsning på. Der mangler noget, for resultatet vil være, at sammenbruddet vil ske i 2010, og det net ikke vil blive oprettet.
Jeg, der er fra Aragonien, og De, der er spanier ligesom jeg, ved, at jeg taler om Vignemal. Det drejer sig om et projekt, der er absolut nødvendigt for forbindelsen mellem Nord- og Sydeuropa, og om et land, i dette tilfælde Frankrig, der synes at udskyde sin interesse for at gennemføre projektet. Ærligt talt, fru kommissær, jeg finder ingen løsning på dette problem i Kommissionens dokumenter.
Jeg håber, at De, som jeg ved støtter projektet stærkt, kan løse mit problem.
Hedkvist Petersen (PSE ).
   - Hr. formand, som repræsentanter for Europas vælgere og befolkninger har vi nogle overordnede opgaver som politikere. For det første gælder det om at sørge for, at vi har gode levevilkår, og for det andet, at vi har beskæftigelse, ikke mindst til vores unge mennesker fremover. For at kunne skabe et godt miljø, beskæftigelse og vækst skal vi bruge transportruterne og kommunikationsmidlerne. Vi skal bruge de transeuropæiske netværk i en europæisk sammenhæng for at nå hertil. På den måde kan vi skabe både vækst og et godt miljø.
Dette skal også ske i randområderne i Nord, hvor vi har nære handelsforbindelser med bl.a. Rusland. Det ville gavne hele EU industrielt og skabe arbejdspladser. Derfor foreslår vi i ændringsforslag 47, at Haparanda-banen skal være et prioritetsprojekt inden for de transeuropæiske netværk. Denne jernbane er tilsluttet de stambaner, som tilsammen udgør en vigtig godsbanestrækning i det nordlige Sverige, og som selv er tilsluttet Den Nordiske Trekant, Rådets projekt nr. 12.
Haparanda-banen er et Det er et modent projekt, som omfatter såvel forbedringer af jernbanen som nybyggeri på den svenske side for at højne standarden og en fornuftig anordning til ændring af sporvidden ved landegrænsen i Haparanda-Torneå. 
Projektet skulle lette handelen med Rusland og forbedre miljøet. Det nordvestlige Rusland har meget store råvaretilførsler, som må være interessante for den europæiske industri, og som transporteres denne vej. En forbedring af jernbaneforbindelsen kan derfor forventes at bidrage til en fortsat gunstig udvikling af handelsudvekslingen. Projektets opgave, som gælder anordninger til ændring af sporvidden, vil give nogle erfaringer, som også kan anvendes andre steder i EU, hvor der er problemer med sammenkoblingen af jernbanenet med forskellige sporvidder, f.eks. mellem de baltiske lande og Centraleuropa og mellem Rusland og EU.
Jeg vil til sidst erklære mig enig i, hvad Gilles Savary sagde i begyndelsen af forhandlingen.
Izquierdo Collado (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, dette er en førstebehandling og ikke en "første andenbehandling", og som ordfører for betænkningen om hvidbogen må jeg sige, at det forslag, De stiller os, følger henstillingerne i den. Det glæder jeg mig over, og jeg takker også hr. Van Miert for hans arbejde, for der er ingen tvivl om, at jernbanerne, havnene og søtransporten, de indre vandveje og vejene, navnlig i udvidelseslandene, er korrekt inddraget, og derfor er vi på rette vej.
Nu er tidspunktet kommet for at respektere Parlamentets rolle. Man kan ikke, som ordføreren forsøgte det, overbevise os om, at Parlamentet ikke kan ændre dette forslag. Parlamentets forslag er ikke snæversynede ændringsforslag. Jeg mener, at Kommissionen fortsat bør gøre sit til, at mange af de yderst fornuftige forslag, som jeg ikke vil tale om, bliver antaget og accepteret, for de indeholder mange positive elementer.
Fava (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, det minut, som jeg har fået, vil jeg bruge på at meddele, at vores gruppe stemmer for ændringsforslag 39 og 45, der tager sigte på at fjerne Messina-broen fra Berlin-Palermo-korridoren. Når man taler om finansieringen af nye offentlige arbejder, er det ret usædvanligt med et ændringsforslag om afskaffelsen af et projekt. Parlamenter griber som regel ind for at tilføje, medtage og foreslå noget. Det gør vores holdning og holdningen hos de grupper, der støtter disse ændringsforslag og stemmer imod denne bro på grund af den manglende økonomiske og miljømæssige bæredygtighed, endnu mere betydningsfuld set ud fra et politisk synspunkt.
Hvis man skal forbinde Palermo med Berlin, er der snarere brug for en jernbane end for en bro, fru kommissær. På Sicilien kører togene stadig på ét spor ligesom på kong Vittorio Emanueles tid, og derfor vil vi gerne understrege, at der ikke er tale om ideologiske fordomme fra vores side, men ganske enkelt om den overbevisning, at det er et overflødigt, urealistisk og dyrt projekt. 
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke for alle Deres indlæg, og jeg vil særligt takke ordføreren, hr. Bradbourn, for hans arbejde, som jeg ved har været storartet, og hele Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, som har omarbejdet ændringsforslagene og skabt stor europæisk merværdi og meget interessante forslag.
Jeg vil sige til Dem, at jeg i går udnyttede mødet i Rådet (transport) til at sige til ministrene, at hvis Rådet havde ændret Kommissionens oprindeligt foreslåede projekter - selv om det kun drejede sig om en eneste ændring, der blev behandlet og støttet af Van Miert-gruppen, men som indledningsvis ikke var blevet godkendt af staterne - måtte vi give Parlamentet mulighed for at optræde på samme måde.
Det vil sige inddrage og eventuelt ændre projekter, der, forudsat at de var blevet drøftet i Van Miert-gruppen på højt niveau, var blevet diskuteret af repræsentanter for alle staterne - også af EIB og andre - og som desuden var blevet godkendt af de berørte stater. Jeg sagde også til dem, at det ikke drejede sig om at ændre bilag III væsentligt eller at ændre alle projekterne, men om at respektere Parlamentets privilegier, det vil sige dets bemyndigelse til at bidrage til forslagene til transeuropæiske net. På det punkt kunne jeg konstatere en vis fleksibilitet fra Rådets side, en konstruktiv fleksibilitet, der kunne fortolkes som "vi har også været meget hensynsfulde, det var et særtilfælde, nu kan spørgsmålet ikke pludselig tages op igen". Det er inden for rammerne af den ligevægt, vi skal handle.
Mine damer og herrer, jeg vil sige, at der ud over konkrete ændringer af konkrete projekter, som jeg vil tale om sidst i mit indlæg, i Deres forslag er forskellige ændringsforslag vedrørende generelle spørgsmål, hvoraf mange er blevet accepteret. Det glæder mig at meddele Dem, at Kommissionen kan acceptere de fleste af dem, der har til formål at tydeliggøre teksten i forslaget til beslutning. Det gælder f.eks. ændringsforslag 1, 3, 4, 5, 6, 9, 11 (første del), 12 (anden del), 16 og 17. Andre kan accepteres med lidt ændringer i affattelsen, det gælder f.eks. ændringsforslag 10 (første og anden del) og 40, hvad angår miljøanalyser. Det er klart, at alle projekter, der finansieres af Kommissionen, skal overholde den gældende miljølovgivning. Det er en forpligtelse. Kommissionen accepterer altså, at der tilføjes en henvisning i teksten med det formål at fremhæve dette aspekt, som det sker i ændringsforslag 33, 34, 37, 42, 43 og 44. Hvad angår de øvrige ændringsforslag, kan nogle ikke accepteres, fordi de allerede indgår indirekte i forslaget og derfor er overflødige. Det gælder f.eks. ændringsforslag 11 (anden del), 12 (første del), 18 og 21. Andre ændringsforslag er blevet forkastet, fordi de går ud over målet med forslaget til beslutning. Det gælder f.eks. ændringsforslag 2 og 13 (anden del). Ændringsforslag 7, 8 og 15 svarer ikke helt til målene med forslaget og kan derfor heller ikke accepteres. Ændringsforslag 7 kan vi ikke acceptere i sin helhed, fordi vi ikke mener, at begrebet motorveje til søs bør udvides så meget, at den styrke, der opnås ved at koncentrere og udvælge konkrete projekter, går tabt. Der er imidlertid en del - som jeg vil tale om - der godt kan accepteres, og som vedrører ændringsforslag 22 af hr. Jarzembowski, nemlig at vi kunne nævne udtrykkeligt, at motorveje til søs omfatter kanaler, der forener to have. Det synes jeg er fornuftigt, og denne ændring kan vi godt inddrage.
Vi finder det ikke hensigtsmæssigt at afskaffe en procedure, der er åben for konkurrence, det vil sige indkaldelser af forslag. Mine damer og herrer, vi kan ikke bare udlevere motorveje til søs til dem, vi kender, for det ville være helt i modstrid med vores hensigter. Det, der skal gøres, er at åbne koncessionerne for konkurrence, for det er den eneste måde, hvorpå man kan fastholde nogle ligevægtige systemer, opnå de største fordele, som de forskellige muligheder giver, og overholde traktaternes grundprincipper. Vi skal garantere gennemsigtighed og konkurrence, og det forudsætter offentlige udbud, indkaldelser og forslag.
De økonomiske betingelser fremgår af finansforordningen og ikke af dette dokument. Hvad angår den europæiske koordinator, accepterer Kommissionen som sagt ændringsforslag 9 og 10 med visse præciseringer, mens vi ikke kan acceptere ændringsforslag 8 uden videre, hvilket ikke betyder, at Parlamentet ikke vil blive informeret om udpegelse af koordinatorer, men at Kommissionen vil informere Parlamentet om udpegelserne, efterhånden som de bliver besluttet.
Hvad angår bilag III, fastholder Kommissionen som sagt sin holdning om ikke at genåbne debatten, men alligevel udvise en vis fleksibilitet, for jeg vil understrege, at Parlamentet er medlovgiver på lige fod med Rådet. Rådet har genåbnet den, og derfor mener vi, at der må være en vis fleksibilitet. Desuden har Rådet forstået Kommissionens argument. I den forbindelse vil jeg sige, at fire ændringsforslag med ændringer eller præciseringer af linjeføringer for projekter, som allerede er opført i bilag III og foreslået af Kommissionen, skal accepteres, forudsat at de berørte lande accepterer de ændringer. For vi kan ikke gøre noget imod deres vilje. Og til hr. Ferrández Lezaun vil jeg sige: De aner ikke, hvor godt jeg forstår Dem. Desværre er det ikke det eneste tilfælde. Når man sidder i min stilling opdager man, at det ikke er det eneste land, og at den pyrenæiske grænse ikke er den eneste grænse, hvor der opstår så at sige asynkroniske situationer, eller hvor tidsplanerne ikke passer sammen, og det er til skade for alle.
Derfor kan vi ikke gennemføre ændringer, som landene ikke accepterer. I den forbindelse forsøgte vi i går at opnå en aftale med landene om den type ændringer, som de ville være rede til at acceptere. Jeg har fået nogle svar, som jeg nu vil give Dem. F.eks. kunne man acceptere første del af ændringsforslag 22, altså det, der vedrører forening af de to kanaler, enten fordi vi fremlægger det sort på hvidt, eller fordi vi fremlægger det generelt, men i dette tilfælde er de berørte lande rede til at inddrage det.
Den første del af ændringsforslag 20, Algeciras-Bobadilla, som er et blandet projekt, ikke som nu, hvor det opfattes som transport, er allerede omfattet af projekt nr. 19, og det, der skal gøres, er at inddrage det som en del af Sines-Madrid-Paris på den store godsstrækning, og det er også godkendt. Den anden del af ændringsforslag 22, motorvejen til søs over Østersøen, projekt nr. 21, kan nå frem til Nordsøen. Navnet ændres til "Motorvejen til søs Østersøen-Nordsøen", og vi har også de berørte landes godkendelse.
I første del af ændringsforslag 19 om projekt nr. 6, det vil sige Lyon-Torino-Trieste-Koper-Ljubljana-Budapest, ville det være et spørgsmål om at præcisere, at jernbaneforbindelsen fra Trieste til Ljubljana passerer gennem Divaca, og at forbindelsen mellem Venedig og Trieste passerer gennem Ronchi syd. På dette punkt har Kommissionen problemer, for de berørte lande er ikke enige. Der er tale om nogle præciseringer, som består i at fastlægge en strækning med nogle forskelle på 20 km mod nord eller mod syd, hvilket f.eks. er tilfældet med Ronchi syd. Af råskitsen på vores kort fremgår det ikke klart, om den går lidt længere mod nord eller lidt længere mod syd. Det vil i den sidste ende afhænge af det berørte lands ønsker og af de linjeføringer, der ud fra miljøkriterier og andre kriterier kan fastlægges. Det er imidlertid tvivlsomt, mine damer og herrer, om staterne vil acceptere det uden videre. Det samme gælder forslaget om, at strækningen Trieste-Ljubljana skal passere gennem Divaca. Slovenien siger, at de har vanskeligt ved at acceptere det. Kommissionen har ingen problemer med det, det skal stå helt klart. Det er de pågældende stater, der har problemerne, og det drejer sig om nogle præciseringer på 20 km, om at gå i detaljer med hovedtrafikruterne. Jeg vil understrege, at det ikke er noget problem for Kommissionen, men de berørte staters holdning skal tages i betragtning.
Nogle ændringsforslag består i at tilføje projekter eller sektioner, som allerede er blevet evalueret omhyggeligt af Van Miert-gruppen. Hvis kriterierne i artikel 19 er opfyldt, herunder staternes faste beslutning om at gennemføre dem, er Kommissionen helt indstillet på at fremme denne aftale. Men kun to projekter er analyseret ud fra dette kriterium: Det ene er flodprojektet Seinen-Schelde, som ikke synes at rejse nogen problemer, for Rådet accepterede det allerede på mødet den 5. december sidste år, og hvis Parlamentet foreslår det, har Kommissionen naturligvis ingen indvendinger imod det. Det andet projekt er ændringsforslag 26 om forbindelsen Prag-Linz. Jeg ved, at det har stor betydning for nogle medlemmer af Parlamentet. De berørte stater vil sandsynligvis godkende denne strækning, men jeg er ikke så sikker på, at de vil godkende resten af projektet. Derfor anmoder jeg Dem om, mine damer og herrer, ikke at stemme for dette projekt eller om i det mindste kun at medtage den første del. Kommissionen vil naturligvis lytte til det, som de berørte lande siger i Rådet, for vi kan ikke ignorere deres holdning.
Andre ændringsforslag indebærer store ændringer, som ikke er blevet evalueret af Van Miert-gruppen, f.eks. jernbaneforbindelsen Marseille-Torino i ændringsforslag 19, der er blevet forkastet. Det samme gælder Haparanda-forbindelsen i ændringsforslag 47. Disse projekter blev i sin tid ikke forelagt af de berørte medlemsstater, og de overholder ikke alle udvælgelseskriterierne i artikel 19, navnlig Unionens medlemsstaters forpligtelse til at overholde en tidsplan. I henhold til ånden i traktatens artikel 156 kræver retningslinjerne for projekterne den berørte stats godkendelse, og derfor må Kommissionen forkaste disse ændringsforslag.
I andre ændringsforslag foreslås der linjeføringer i tredjelande. I dette tilfælde kan Kommissionen ikke inddrage linjeføringer, der passerer gennem tredjelande, i de transeuropæiske net, men vi er klar over problemet med, at der efter udvidelsen vil være en enklave omkranset af Unionens territorium. I juni vil vi holde møde i Compostela med de ansvarlige for de forskellige paneuropæiske korridorer for revidere dem i betragtning af, at to tredjedele af disse korridorer efter udvidelsen til 27 stater vil befinde sig inde i Unionen og vil indgå i de transeuropæiske net, som vi vedtager i dag. I den revision af de paneuropæiske korridorer skal anlægsarbejder, der udgør en forbindelse af et europæisk område gennem et ikke-europæisk område, behandles specielt og på en særligt dynamisk måde. Det gælder nogle lande i det tidligere Jugoslavien, i Balkanlandene.
Mine damer og herrer, visse ændringsforslag indebærer, at dele, der allerede indgår i forslagene fra Kommissionens Van Miert-gruppe og er vedtaget af Rådet, skal tages tilbage eller fjernes. Det drejer sig om ændringsforslag 1, 7, 20 og 25, som Kommissionen ikke kan acceptere. Jeg vil understrege, at projekterne i bilag III er baseret på økonomiske undersøgelser og en politisk vedtagelse i både Van Miert-gruppen og Rådet.
Mine damer og herrer, der er blevet anmodet om, at Spanien og Portugal i forbindelse med nogle motorveje til søs nævnes udtrykkeligt i stedet for at sige "den sydlige del af Europa". Det har hr. Camisón sagt. Jeg vil undersøge det, men så vidt jeg ved, står det stadig i forslagene. Hvad angår den centrale forbindelse gennem Vignemal, den centrale forbindelse gennem Pyrenæerne, vil jeg gentage, at staternes ønsker skal respekteres. Vi skal forsøge at opmuntre dem, men vi må respektere det, der står i traktaterne om, at uden en stats samtykke kan man ikke lave noget anlægsarbejde i dens territorium.
Til sidst vil jeg igen takke Dem og sige til Dem, at Kommissionens og Rådets holdninger, som De kan se, er så fleksible, at de giver mulighed for at acceptere nogle af de forslag og bidrag fra Parlamentet, der forbedrer den oprindelige tekst, og som desuden betyder, at ligevægten mellem de to institutioner respekteres.
Jeg vil bede Parlamentet om at forstå, at denne fleksibilitetsmargen findes, men at det ikke er muligt at genoptage hele debatten om grundlaget og alle forslagene til disse nye transeuropæiske net, som vi hurtigst muligt skal vedtage, så de 10 nye medlemsstater fra den 1. maj 2004, når vi er 25 og ikke 15, indgår i dem, for de vil være en del af den samlede Union.
Jeg takker hr. Bradbourn og hele Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme for deres arbejde.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B5-0066/2004).
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet.

Efter at Det Forenede Kongerige har tilsluttet sig Frankrig og Tyskland med henblik på at kunne fremskynde EU's politik på bestemte områder, f.eks. forsvarspolitikken, og efter at landet i spørgsmålet om den manglende overholdelse af stabilitetspagten har støttet de to nævnte medlemsstater, er opfattelsen i nogle institutioner og medier, at aksen bestående af de tre stater på grund af vanskelighederne med vedtagelsen af forslaget til en forfatning er på vej til at oprette en "pionergruppe", som skal lede et EU i to hastigheder, der vil befinde sig relativt fjernt fra Fællesskabets demokratiske institutioner. Hvilken opfattelse har Rådets formandskab af mulighederne for at imødegå denne alvorlige risiko, samtidig med at det arbejder på at nå frem til en vedtagelse af det forfatningsudkast, konventet har forelagt?
Roche,
    Formandskabet fremsender en vurdering af udsigterne til at gøre fremskridt på regeringskonferencen i marts som aftalt på Det Europæiske Råd i december 2003. Det er imidlertid ikke op til formandskabet, der taler på Rådets vegne, at give udtryk for en holdning til emnerne i det ærede medlems spørgsmål. Rådet har hverken drøftet eller indtaget en holdning til et EU i to hastigheder. Det er ikke på dagsordenen. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg vil gerne stille Dem et tillægsspørgsmål på hr. Nogueiras vegne og dernæst, hvis De tillader det, mit eget spørgsmål.
Formanden. -
   Hr. Ortuondo, De kan kun optræde som stedfortræder for hr. Nogueira, for i henhold til forretningsordenen er der andre medlemmer af Parlamentet, som ønsker at stille tillægsspørgsmål. De må begrænse Dem til at tale på vegne af spørgeren.
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er medlem af Europa-Parlamentet, og jeg har ligesom alle andre ret til at tale i mit eget navn.
Formanden. -
   Vær så venlig at følge formandskabets anvisninger. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, vi har hørt, at de største stridsspørgsmål på regeringskonferencen er sammensætningen af Kommissionen - om der skal være en kommissær pr. medlemsstat eller ej - Rådets formandskaber og omdefinering af kvalificeret flertal ved beslutningstagning i Rådet i henhold til et flertal af stater og et befolkningsflertal. Mener De ikke, at det, at alle stater er repræsenteret i Kommissionen, kan bidrage til, at flere borgere identificerer sig med det europæiske projekt? Og mener De ikke, at holdninger som den spanske regerings, der har til formål at skabe blokerende mindretal på grundlag af det tredje kriterium fra Nice - antallet af stemmer i Rådet - kan få andre regeringer til at gøre sig fri af begrænsninger og fremme et EU i to, tre eller flere hastigheder?
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, selv om jeg ikke helt deler hr. Nogueiras og hr. Ortuondos bekymring, ville det være godt, hvis det her i Parlamentet kunne gøres klart, hvilken betydning der skal tillægges disse topmøder, der afholdes udelukkende af nogle få medlemsstater. Det er en kendsgerning, at tre lande indkaldte til dette møde, der blev holdt den 18. i sidste måned, og tilsyneladende blev der også drøftet en række detaljer vedrørende forfatningen. Der er åbent uddelt oplysninger om afstemningsprocedurerne, stemmevægtningen i Rådet og udpegelsen af nye kommissærer, og det ville være rart at høre fra Dem, hvordan Irland, som det land, der har formandskabet, tog disse spørgsmål op. Blev de taget op, kom der konkrete forslag til Rådet ud af de tre stores topmøde, og hvad er de fremtidige hensigter med hensyn til dette? 
Roche,
    Som jeg sagde fra begyndelsen, er spørgsmålet om et EU i to hastigheder ikke på dagsordenen, og jeg vil ikke spekulere over det. Jeg er, som jeg nævnte i min erklæring i morges, opmærksom på mange af de andre spørgsmål, som er vigtige i forbindelse med regeringskonferencen.
Det supplerende spørgsmål om de tre landes møde i Berlin besvarede jeg på en tidligere plenarforsamling. Jeg anførte, at de tre lande afholdt møder indbyrdes, at de ikke var de eneste lande, der gør det, og at møderne faktisk var meget nyttige for det irske formandskab. Hovedsagen er imidlertid, at spørgsmålet om et EU i to hastigheder ikke er på dagsordenen i forbindelse med vores overvejelser i forbindelse med regeringskonferencen.
Formanden.
Cubas årlige bogmesse er en kulturel og informativ begivenhed med stor international anseelse. Dette år havde arrangørerne planlagt, at Tyskland skulle være æresgæst. Tilsyneladende har den tyske regering afslået at deltage under henvisning til den fælles holdning udstukket af Rådet samt Rådets seneste politik med kulturelle sanktioner over for Cuba. Ikke desto mindre er antallet af deltagende forfattere og forlag fra Tyskland eller andre EU-stater ikke reduceret.
Mener Rådet, at den fælles holdning og de nævnte sanktioner gavner eller snarere skader ikke blot den cubanske, men også den europæiske kultur? Føler Rådet, at dets autoritet svækkes, når de inviterede europæiske forlag og forfattere ignorerer Rådets holdning og fastholder deres deltagelse? Flere har fordømt EUs kulturelle sanktionspolitik som værende "meningsløs, urimelig og i modstrid med vores interesser."
Roche,
   Som både Rådet og Kommissionen gentagne gange har gjort klart i Europa-Parlamentet, var beslutningen af 5. juni 2003 en del af en pakke med foranstaltninger, der blev truffet efter de cubanske myndigheders krænkelse sidste år af de internationale menneskerettighedsstandarder. Dette tog form af den summariske rettergang og lange fængselsdomme til en lang række dissidenter for at udøve deres ret til ytringsfrihed og at deltage i offentlige anliggender samt den summariske rettergang mod og den hurtige henrettelse af tre kaprere af en færge, hvilket var en overtrædelse af de internationale minimumsstandarder for gennemførelse af en dødsstraf.
De fire foranstaltninger, der blev bekendtgjort den 5. juni 2003, var symbolske og politiske, og derfor vedrører gennemførelsen af dem kun regeringerne i EU-medlemsstaterne og deres embedsmænd. Det vedrører ikke den private sektor eller enkelte borgere, som frit kan deltage i bogmessen i Cuba og enhver anden kulturbegivenhed, som den cubanske regering organiserer, hvis de ønsker det.
Hvad angår de private holdninger, der er nævnt i spørgsmålet, har Rådet ingen bemærkninger til, hvad deltagerne i messen kan have haft at sige. De har ret til at give udtryk for deres meninger, selv om de er forkerte.
EU opfordrer endnu en gang de cubanske myndigheder til omgående at løslade alle politiske fanger og genoptage de facto-moratoriet for dødsstraffen. Rådet bekræfter den fælles holdnings fortsatte gyldighed som grundlag for EU's konstruktive forpligtelse over for Cuba, der skal føres ud i livet gennem politisk dialog, således at der kan opnås konkrete resultater, særlig på det politiske og økonomiske område og borgerrettighedsområdet. 
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet og kære ven, jeg er ikke i humør til at skændes om valget af ord. For nogle måneder siden gjorde de cubanske myndigheder nogle ting, som fik EU til at reagere med foranstaltninger, som De fandt rimelige, og jeg fandt urimelige, uretfærdige og absurde. Det gælder navnlig foranstaltninger vedrørende det kulturelle samarbejde.
Jeg ved ikke, hvorfor De kalder dem foranstaltninger. De siger, at det ikke er sanktioner. Jeg ville gerne finde et andet ord, måske restriktioner, repressalier, pression, tvang eller kulturel blokade - som cubanerne selv siger. Jeg vil gerne have, at De fortæller os, hvilket ord vi skal bruge, for at De virkelig svarer på det, vi spørger om.
Ud over det spørgsmål vil jeg gentage mit spørgsmål: Mener De, at de foranstaltninger, der er truffet vedrørende kulturelt samarbejde, hjælper eller skader cubanere og europæere? Og for det andet: Mener rådsformanden, at vores civile samfunds optræden i form af massiv deltagelse i aktiviteter, der, hvis de ikke ligefrem er blevet boykottet, så i hvert fald er blevet forhindret af EU, er et udtryk for, at det civile samfund rejser tvivl om Unionens politik over for Cuba?
Roche,
    De ord, jeg brugte, var meget udtrykkelige. Som jeg nævnte, var foranstaltningerne symbolske og politiske, og derfor vedrører gennemførelsen kun regeringer og EU-medlemsstater. De har ikke direkte virkning for de enkelte borgere.
Jeg gør også opmærksom på, at de foranstaltninger, der blev bekendtgjort den 5. juni, først blev truffet efter meget omhyggelige overvejelser. Det var Rådets velovervejede holdning på det tidspunkt, at gennemførelsen af foranstaltningerne var en balancegang mellem at bibeholde villigheden til at indlede en politisk dialog, således at der kunne opnås konkrete resultater, og nødvendigheden af at gøre det klart, at grove krænkelser af menneskerettighederne som de krænkelser, der er sket i Cuba det sidste år, ikke var acceptable. Jeg er sikker på, at hr. Martínez ville acceptere, at sådan er holdningen.
Endelig vil jeg med hensyn til et generelt spørgsmål vedrørende EU og Cuba sige, at de foranstaltninger, som Rådet vedtog, var meget omhyggeligt afstemt. Nogle vil sikkert mene, at de er meget milde, men de står i forhold til omstændighederne. EU sætter pris på forholdet til Cuba og håber, at forbindelserne kan forbedres. Det er til gensidig nytte at forsøge at opnå en forbedring i den henseende. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg er ikke den, der støtter den cubanske regerings henrettelser. Men jeg må gøre opmærksom på, at der sker mange henrettelser i USA og mange selektive mord i Israel. Det sker dagligt.
Jeg vil i den forbindelse spørge, om Rådet vil træffe foranstaltninger, hvad angår vores aftaler med de to lande.
Roche,
    Det supplerende spørgsmål går ud over spørgsmålet fra hr. Martínez Martínez. Hvis hr. Ortuondo Larrea ønsker at stille et spørgsmål om et emne, som ligger ham på sinde, vil jeg besvare det. 
Sörensen (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne sige noget til Rådet. Jeg er lige kommet tilbage fra Cuba, hvor jeg uden en forudfattet mening kunne se på situationen på stedet. I betragtning af den måde, hvorpå der her tales om krænkelser af menneskerettighederne, er det ikke nogen dårlig idé, at andre også besøger Cuba. Vi overser en skat på grund af vores politik over for Cuba. Uanset hvad der kan siges om Cuba, har landet meget at byde på. Vi kan lære en hel del af Cuba, især hvad angår foranstaltninger for særlige målgrupper i udvalgte bydele. Endvidere er det beklageligt, at mange europæiske ngo'er nu har store problemer der på grund af Europas holdning. De vil gerne have, at Europa genopretter og forbedrer forbindelserne med Cuba, og de betragter landet fra en anden synsvinkel uden at lade sig påvirke af tredjepart. Der er temmelig mange rygter om Cuba, og vi ser på Cuba med andre øjne end andre lande. Jeg nævner ingen navne, men der er endnu flere lande, hvor der findes dødsstraf. Kort sagt sker der alle mulige interessante ting i Cuba, og det ville være nyttigt at besøge landet og se objektivt på det. 
Roche,
    Jeg er sikker på, at alt, hvad det ærede medlem har sagt, er fuldstændig korrekt. Jeg er sikker på, at Cuba er et spændende og interessant land. Formålet med de diplomatiske foranstaltninger, der blev bekendtgjort den 5. juni, var at sende et signal til de cubanske myndigheder om, at de nye, grove krænkelser af menneskerettighederne simpelthen ikke var acceptable. Hensigten med foranstaltningerne var ikke på nogen måde at isolere Cuba. Ved den 21. juli 2003 at bekræfte gyldigheden af den fælles holdning vedrørende Cuba understregede Rådet, at den politiske dialog skulle fortsættes for at opnå konkrete resultater, særlig på det politiske og økonomiske område og på borgerrettighedsområdet. Rådet er stadig meget åben over for politisk dialog.
Hvad angår virkningen, er den cubanske regering bekendt med, at Rådet anerkender dens væsentlige resultater på området for sociale rettigheder såsom sundhed og uddannelse. Vi håber imidlertid stadig inderligt, at de cubanske myndigheder vil indse nødvendigheden af at gøre lignende fremskridt inden for grundlæggende borgerrettigheder, politiske rettigheder og menneskerettigheder. Det ville være meget velkomment, hvis man kunne opnå de samme resultater på disse områder som på de områder, det ærede medlem nævnte. 
Formanden.
Det fremgår af dokumenter, som en borgerretsorganisation ved navn EPIC har fået adgang til i henhold til den amerikanske lov om aktindsigt, at det amerikansk baserede flyselskab Northwest Airlines, som flyver mellem de vigtigste amerikanske og europæiske byer, har sendt oplysninger om millioner af passagerer videre til NASA som led i et omfattende eksperiment med datamining. Oplysningerne blev udsendt i modstrid med Northwests databeskyttelsespolitik, og NASA's indsamling og anvendelse kan også være en overtrædelse af den amerikanske lov om privatlivets fred. I henhold til EU's lovgivning er rutinemæssig overgivelse af personlige informationer til formål, der ikke har forbindelse med den oprindelige indsamling, forbudt. 
Er Rådet opmærksom på denne overtrædelse af EU's og USA's lovbestemmelser? Har Rådet kendskab til, om disse data vedrører EU-borgere, og om de omfatter PNR-data (Passenger Name Record)? Hvornår vil Rådet rejse spørgsmålet over for de kompetente amerikanske myndigheder? Mener Rådet ikke, at den nuværende amerikanske politik om databeskyttelse (overførsel af personlige data til NASA, oprettelse af CAPPS II, ensidige initiativer vedrørende passageroplysninger i modstrid med EU-lovgivningen) ikke gør det muligt at definere USA som "adækvat" i henhold til EU's direktiver, således som det også er fremført af det franske CNIL og (den franske nationale kommission for edb og frihed) og andre nationale databeskyttelsesmyndigheder såvel som fortalere for databeskyttelse?
Roche,
   Rådet har ikke specifikke oplysninger om punkterne i spørgsmål H-0075/04 om Northwest Airlines' overførsel af oplysninger om passagerer til NASA og er således ikke i stand til at besvare det ærede medlems spørgsmål fuldstændigt.
Rådet forstår, at det ærede medlem også har stillet spørgsmålet direkte til Kommissionen, som er det kompetente organ i forbindelse med de fleste af spørgsmålene.
Jeg vil imidlertid sige, at detaljerede forespørgsler af denne art hører under databeskyttelsesmyndighedernes ansvar i de enkelte medlemsstater. De ansvarlige databeskyttelsesmyndigheder vil i dette tilfælde være de myndigheder, der er tilknyttet som ansvarlig for de specifikke berørte flyvninger. Den britiske myndighed ville f.eks. i forbindelse med oplysninger, der er indsamlet vedrørende en flyvning mellem Boston og London Gatwick, være den ansvarlige myndighed, mens de hollandske myndigheder ville være ansvarlige for oplysninger indsamlet på en flyvning mellem Boston og Amsterdam.
Som jeg sagde tidligere, har jeg ikke nok materiale til at give et mere uddybende svar til det ærede medlem. Jeg er sikker på, at det ærede medlem forstår, at med det materiale, som jeg har, kan mit svar ikke bliver mere omfattende. 
Cappato (NI ).
   - Jeg forstår naturligvis godt, at Rådet ikke har haft mulighed for at indhente oplysninger, men jeg må også gøre Rådet opmærksomt på, at der var masser af tid til at indhente disse oplysninger. Der er nemlig tale om offentlighedsprocedurer, det vil sige aktindsigt og procedurer, hvor selve dokumenterne offentliggøres. Vi har givet Dem alle detaljer i forbindelse med de pågældende dokumenter, og det forekommer mig yderst mærkeligt, at der ikke har været tid til at læse dem. F.eks. fremgår det meget klart af disse dokumenter, at Northwest som bekendt har en samarbejdsaftale med KLM, og at der i databaserne over flypassagererne er en enorm overlapning, når det gælder lufttrafikken inden for EU. De siger, at spørgsmålet henhører under Kommissionens kompetence. Det er ikke rigtigt, eftersom det er Rådet, der giver ordre til de internationale aftaler. Det er Rådet, som har givet Kommissionen mandat til at konstatere, om USA beskytter privatlivets fred i tilstrækkelig grad. Derfor er det Rådet, som har det politiske ansvar. Mener Rådet således, at dette punkt bør medtages i de igangværende forhandlinger, eller er Rådet af en anden opfattelse? 
Roche,
    Jeg vil gøre det ærede medlem opmærksom på, at det ikke er et spørgsmål om tid, men snarere om kompetence. De ansvarlige myndigheder i dette særlige tilfælde er databeskyttelsesmyndighederne i de enkelte medlemsstater. Ansvaret ligger på nationalt niveau, ikke på dette niveau. 
Boogerd-Quaak (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg er yderst overrasket over rådsformandens svar. Rådet behandler i øjeblikket en aftale mellem Europa og USA, hvor Artikel 31-Udvalget, som har beføjelser på dette område, på Rådets vegne har givet grønt lys, eller næsten, for at indgå en aftale med USA.
I bilaget til denne aftale nævnes også CAPPS II (). Det kan altså ikke være rigtigt, at Rådet ikke ved, hvad der foregår, og hr. Cappatos spørgsmål er efter min mening meget tydeligt. Han har spurgt, om der ikke er tale om ulovlighed og krænkelse af vores lovgivning her. Rådet kan ikke sige, at dette kun er en sag for databeskyttelsesmyndighederne. Disse myndigheder har også oplyst, at det er ulovligt. Der skal virkelig gribes ind. Rådet har ret i, at dette skal ske i de enkelte lande, men det har også selv en opgave her. Denne opgave har Rådet for en del overdraget til Kommissionen, selv om det åbenbart ikke er klar over, hvilke kendsgerninger det drejer sig om, og hvad der er endnu værre, selv om det ikke har orienteret de nationale parlamenter. Jeg anmoder derfor Rådet om at sørge for, at dette sker nu. 
Roche,
   Det supplerende spørgsmål vedrører overførsel af personoplysninger. Det generelle spørgsmål om de amerikanske myndigheders overførsel af personoplysninger i forbindelse med transatlantiske flyvninger optager Rådet meget. Vi sætter ikke spørgsmålstegn ved hverken de ærede medlemmers bekymringer eller særlig de bekymringer, som hr. Cappato gav udtryk for i sit indlæg. Spørgsmålet bliver løbende diskuteret og forhandlet med USA.
Efter at USA sidste år ensidigt indførte et krav om, at europæiske luftfartsselskaber skal stille personlige data for passagerer til rådighed i forbindelse med flyvninger til USA, har EU arbejdet på at etablere en retsgyldig ramme for overførsel af passageroplysninger til amerikanske told- og til grænsekontrolmyndigheder.
Man forsøger under de igangværende forhandlinger at gøre denne ramme lovmæssigt bindende for at beskytte privatlivets fred i forbindelse med oplysninger om europæiske passagerer, hvilket nævnes i det supplerende spørgsmål. Det er imidlertid ikke kun et spørgsmål mellem EU og USA, da det forventes, at en række andre lande i den nærmeste fremtid vil kræve, at der overføres passageroplysninger for at øge passagerernes sikkerhed generelt.
EU anvender derfor en global strategi for overførsel af sådanne oplysninger til brug for formål i forbindelse med grænse- og flysikkerhed. Det drejer sig generelt om et initiativ til etablering af en multilateral ramme for overførsel af passageroplysninger inden for rammerne af Organisationen for International Civil Lufttrafik. Det foreslås, at enhver aftale med USA skal være midlertidig og til sin tid skal bekræftes gennem internationale aftaler.
Hvad angår forslaget til en international aftale mellem EU og USA om overførsel af personoplysninger, kan jeg nævne, at der, som det er de ærede medlemmer bekendt, stadig er forhandlinger i gang mellem Kommissionen, som varetager disse forhandlinger, og de amerikanske myndigheder. Når forhandlingerne er blevet afsluttet, vil aftalen blive fremsendt og behandlet af Parlamentet. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Jeg er enig med fru Boogerd-Quaak og hr. Cappato. Rådet tager fejl, når det siger, at det er Kommissionens ansvar. Det var tydeligt i går i forbindelse med et andet spørgsmål, nemlig Guantánamo, da kommissær Patten sagde, at vi ikke kan gøre noget uden Rådet. Hr. Cappato spørger, hvornår Rådet tager spørgsmålet op over for de ansvarlige amerikanske myndigheder.
Rådet forsøger at komme uden om sin pligt her. Det er ikke kun et spørgsmål for Kommissionen, men også for Rådet. Det kan selvfølgelig rejses på det kommende topmøde mellem EU og USA og også under de løbende forhandlinger herom. Det er fuldstændig uacceptabelt, at europæiske borgere og deres ret til privatlivets fred ikke bliver beskyttet. Det er Rådets ansvar. Rådet bør i det mindste besvare den del af spørgsmålet. 
Roche,
    Rådet har besvaret den del af spørgsmålet. Jeg vil især gøre fru McKenna opmærksom på mine bemærkninger om de nationale myndigheders ansvar - i tilfældet med Det Forenede Kongerige og med de hollandske myndigheder - i forbindelse med databeskyttelse.
Det ærede medlem tager også fejl, når hun vælger at se bort fra den kendsgerning, at Kommissionen forhandler med de amerikanske myndigheder. Det er at fremstille Rådets rolle forkert, når hun antyder, at det er Rådets opgave. Det er det ikke, som det ærede medlem udmærket ved. 
Formanden.
Hvordan foreslår Rådet at følge op på Parlamentets beslutning, som blev vedtaget i december, om Kina og opretholdelsen af EU's våbenembargo? Hvordan vil Rådet forsikre Parlamentet om, at embargoen - uanset den beslutning, der efterfølgende blev truffet af Rådet i Rom om at sætte dette spørgsmål på dagsordenen for mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) med henblik på genbehandling - ikke i al stilhed vil blive ophævet på et af de kommende møder i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser)? 
Roche,
   Jeg takker det ærede medlem for at have stillet dette spørgsmål. Rådet har behørigt noteret sig Europa-Parlamentets beslutning om våbenembargoen mod Kina. Vi vil overveje den sammen med andre elementer under den løbende gennemgang af dette emne.
Den 26. januar opfordrede Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i overensstemmelse med opfordringen fra Det Europæiske Råd af 12. december 2003 Coreper og Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité til at undersøge sagen. Rådet ønsker endnu en gang at understrege, at det ikke har fastsat en bestemt dato for beslutninger vedrørende våbenembargoen mod Kina. Den almindelige opfattelse synes at være, at der er fastsat en dato. Det er der ikke. De gældende regler for gennemsigtighed kommer til at gælde for beslutningen. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Jeg troede, at Rådet igen ville sige, at det ikke er dets ansvar. Jeg er stadig fuldstændig uenig i Rådets holdning til det sidste spørgsmål. Hvad angår Kina, håber jeg, at Rådet vil indtage en holdning, som afspejler Parlamentets holdning. Det er den eneste demokratisk valgte EU-institution. Der er selvfølgelig et problem i forbindelse med ophævelse af våbenembargoen mod Kina, særlig i lyset af, hvad der er sket i de seneste år.
Jeg håber, at Rådet tager spørgsmålet meget alvorligt og ikke giver efter for pres, selv om der kan være nogle lande i EU, der kunne tænke sig at give efter. Jeg håber ikke, at Rådet giver efter for dette. Våbenembargoen skal opretholdes, indtil vi kan se, at det er berettiget at ophæve den. Jeg tror ikke, at det bliver berettiget, fordi våbenembargoer er en god idé mod alle lande internationalt. 
Roche,
    Jeg er opmærksom på fru McKennas holdninger til våbenembargoer, som ikke ligger langt fra min egen holdning. Rådet har taget højde for Europa-Parlamentets beslutning og vil gøre det fremover. 
Formanden.
Hvad gør Rådet for i forøget omfang at bekæmpe tvangsprostitution, børneprostitution og menneskehandel ved den nuværende Schengen-grænse til tiltrædelseslandene og ved de nye medlemsstaters østgrænse?
Roche,
    Det er et meget alvorligt spørgsmål. Med hensyn til menneskehandel henviser Rådet til sit svar på mundtligt spørgsmål H-0575/03. Som det allerede bemærkes i dette svar, skal det omfattende spørgsmål om menneskehandel tages op både på nationalt og internationalt niveau og skal behandles i en bredere sammenhæng, der omfatter strafferet, asyl, indvandringspolitik og forebyggende foranstaltninger.
Der er opnået generel enighed i Rådet om et forslag til Rådets direktiv om opholdstilladelser til tredjelandestatsborgere, som har været ofre for menneskehandel og samarbejder med de ansvarlige myndigheder. Formålet med forslaget er at give ofre, som er villige til at samarbejde i retssager mod menneskesmuglere, mulighed for at blive i medlemsstater, mens retssagerne foregår, og opnå andre fordele, der kan hjælpe dem med at komme væk fra menneskesmuglernes indflydelse og vende tilbage til et normalt liv. Sådanne andre fordele kan f.eks. være adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse og andre særlige programmer. Dette instrument vil, når det bliver vedtaget, spille en vigtig rolle i bekæmpelsen af menneskesmuglere. Det kunne vedtages formelt, når Parlamentet har udtalt sig.
Ud over rammebeslutningen om bekæmpelse af menneskehandel, som blev vedtaget den 19. juli 2002, vedtog Rådet den 22. december 2003 en rammebeslutning om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi.
Hvad angår grænsekontrol, minder Rådet om, at der i 2002 blev fremlagt to planer, som indeholdt en række foranstaltninger, der skulle bidrage til at opnå større sikkerhed ved de ydre grænser og bekæmpe menneskehandel. Den første er en omfattende plan til bekæmpelse af ulovlig indvandring og menneskehandel, som Rådet vedtog i februar 2002. Den anden var en plan om forvaltning af EU-medlemsstaternes ydre grænser, som Rådet vedtog den 13. juni 2002. Begge planer indeholder kort- og langsigtede foranstaltninger til etablering af integreret grænseforvaltning.
Siden 2002 er der iværksat forskellige pilotprojekter og fælles operationer ved de ydre grænser. Der er oprettet et net af kontaktpersoner samt udarbejdet en fælles risikoanalysemodel og en fælles central undervisningsplan for uddannelse af grænsevagter. Disse foranstaltninger er meget velkomne. Medlemsstaterne har oprettet eller er ved at oprette en række ad hoc-centre. Det enkelte center er koncentreret om en særlig grænsetype f.eks. et luftgrænsecenter, et landegrænsecenter eller et havgrænsecenter. Endvidere er der også ved at blive oprettet et ad hoc-center for uddannelse af grænsevagter og risikoanalyse. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mange tak for det udførlige svar. Mit spørgsmål gik imidlertid konkret på EU's nuværende østgrænser til kandidatlandene og på kandidatlandenes kommende østgrænser til SNG-staterne. Mit spørgsmål gik helt konkret på programmer, som skal presse det store omfang af prostitution disse steder tilbage.
I det tjekkiske grænseområde op til Bayern har vi følgende situation: De fleste ofre og en stor del af gerningsmændene kommer længere østfra, fra Rusland og Rumænien, altså fra stater, som ikke tiltræder endnu. Scenen for handlingen er som oftest Den Tjekkiske Republik, altså et tiltrædelsesland, og pengemændene og kunderne - så slemt det end er - kommer som oftest fra det nuværende EU, altså fra Tyskland. Der er altså tale om et grænseoverskridende problem.
Jeg er specifikt interesseret i at få at vide, hvad der bliver gjort i grænseregionerne for at bekæmpe den omfattende prostitution. 
Roche,
    Jeg forstår det ærede medlems bekymring. Det er en yderst skadelig og forfærdelig handel. En eller anden sagde tidligere, at den er det 21. århundredes modstykke til slaveri. Den hører til den mørke middelalder, og jeg tror, at ethvert civiliseret menneske med rette ville kritisere det, der foregår.
Jeg nævnte en række begivenheder, og mit svar var uddybende. Der planlægges andre fælles operationer, og de bliver gennemført i den nærmeste fremtid ved lande-, hav- og luftgrænser i medlemsstaterne og tiltrædelseslandene, hvilket er det, som taleren er bekymret for.
Endvidere gør Rådet en særlig indsats for at få oprettet et europæisk agentur for forvaltning af samarbejdet ved de ydre grænser, som vil integrere ad hoc-centre i den institutionelle ramme i EU. Det ville være i overensstemmelse med det ærede medlems opfattelse. Den 27. november 2003 vedtog Rådet (retlige og indre anliggender) en konklusion om hovedelementerne i agenturet. Man blev enige om, at agenturet bl.a. skal koordinere det operationelle samarbejde mellem medlemsstaterne i forbindelse med forvaltningen af de ydre grænser, bistå medlemsstaterne med uddannelse af grænsevagter, udføre den form for risikoanalyse, som jeg allerede har nævnt, og bistå medlemsstaterne under forhold, der kræver øget teknisk samarbejde ved grænserne. Jeg håber, at dette besvarer det ærede medlems spørgsmål. Det usædvanlige ved denne yderst skadelige handel er, at den måde, som gerningsmændene har smuglet deres ofre ind på, har været yderst snu.
Rammebeslutningen om bekæmpelse af udnyttelse af børn og børnepornografi vedrører hele dette område. Den blev vedtaget den 22. december 2003 og fastsætter, at den enkelte medlemsstat skal træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at enhver handlemåde i forbindelse med børnepornografi og udnyttelse af børn på internationalt niveau er fuldt ud strafbar.
Som jeg sagde, er det en skadelig handel, som udføres af skrupelløse mennesker. Den er det 21. århundredes modstykke til slaveri. Enhver retfærdig, objektiv analyse ville imidlertid vise, at EU tager spørgsmålet op på et tilstrækkeligt antal fronter. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Med forbehold af hr. Posselts indgangsvinkel til dette spørgsmål og Rådets svar, og jeg er ikke uenig i nogen af dem, kan De så tilslutte Dem, at tvangsprostitution, børneprostitution og menneskehandel desværre også er en følge af og et uundgåeligt træk ved forarmede lande, som ikke har bedre økonomiske muligheder? Hvad enten vi kan lide det eller ej, er det rigtigt. Den parallel, som ministeren drager som det 21. århundredes modstykke til slaveri, kan på den ene side være rigtig, men der er også en anden indgangsvinkel til det.
Mener Rådet, at det bliver nødvendigt at investere mere i og yde økonomisk støtte og bistand til disse lande, der grænser op til EU's nye ydre grænser - og på Balkan - når vi har udvidet EU? Hr. rådsformand, hvilken indsats mener De personligt, det irske formandskab eller kommende formandskaber skal gøre? 
Roche,
   Når De nævner spørgsmålet om de særlige foranstaltninger, som jeg har nævnt, tager De symptomet og ikke årsagen op. Årsagen er selvfølgelig fattigdom, kriminalitet og et sammenbrud i det civile samfund. Årsagen er også den usædvanlige overgangsperiode, som et land går igennem, når et system, der syntes sikkert, er forsvundet, og der er indført et andet i stedet for. De har ret, hr. Evans. Hvis man ser bredt på alle EU-politikkerne, er det netop den strategi, som EU anvender. Det anvender en holistisk strategi.
På Balkan, som De nævnte, føres der en meget specifik EU-politik, som er indsigtsfuld og koncentreret. Den giver befolkningerne, særlig medlemsstaterne og deres regeringer, mulighed for en tættere forbindelse til EU og anfører meget tydeligt, at vi har visse standarder, som de skal fastsætte. På den ene side tilskynder vi dem, og på den anden side forsøger vi at afskrække dem fra visse handlinger. Vi anvender en holistisk strategi. Jeg er enig med hr. Evans. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Jeg vil takke hr. Roche fra det irske formandskab for, at han er så vældigt ligefrem og siger, at dette er vor tids svar på slaveriet. Det er faktisk i den rige, vesteuropæiske verden, at afskyelige mænd udnytter kvinder og børn. Dette er ikke kun noget, der har med fattigdom at gøre. Det er her i det rige Vesteuropa, i EU, de bliver fornedret.
Mit spørgsmål handler om følgende. Er det irske formandskab rede til at prioritere kampen mod menneskehandel og den seksuelle udnyttelse af børn og kvinder, så dette anstændighedsspørgsmål kommer op, hvor det hører hjemme, som det absolut vigtigste af alle civilisationsspørgsmål vedrørende Europas anstændighed?
Mit andet spørgsmål er, om det irske formandskab er rede til at styrke det europæiske politisamarbejde og involvere Europol og Eurojust i denne nødvendige kamp for anstændigheden i Europa og for menneskeværdet?
Roche,
    Jeg takker hr. Sacrédeus for hans bemærkninger. De punkter, som han nævnte, kom jeg ind på i mit oprindelige svar, og de blev uddybet i de supplerende svar. Spørgsmålet kræver en lang række svar. Jeg er kun uenig med hr. Sacrédeus på et punkt. Desværre udnyttes de kvinder og børn, som er ofre i dette særlige tilfælde, fra fødslen. De udnyttes på grund af de betingelser, der eksisterer i deres land. De udnyttes også ved at blive eksporteret som produkter til det rige Vesten.
Alle lande skal tage ansvar for det. Jeg er stolt over EU's arbejde på dette område, fordi det er et eksempel for resten af verden - det er jeg ikke uenig med hr. Sacrédeus i. 
Formanden.
Siden begyndelsen af indeværende år er der til besøgende, bistandsarbejdere, EU-tjenestemænd og ansatte i internationale organisationer blevet uddelt en brochure med titlen "Oplysninger om indrejse i de territorier, som kontrolleres af Den Palæstinensiske Myndighed". Ifølge dokumentet er indrejse i Gazastriben og Vestbredden, der omtales som Judæa og Samaria (A-områder), forbudt uden en skriftlig tilladelse udstedt af de israelske myndigheder. Personer, som uden denne tilladelse rejser ind i områderne, risikerer at blive udsat for sanktioner, herunder udvisning og forbud mod senere indrejse i Israel.
Er der efter Rådets opfattelse ikke tale om en overtrædelse af Oslo-aftalerne og af folkeretten som sådan samt en bevidst tilsidesættelse af Den Palæstinensiske Myndigheds suverænitet?
Finder Rådet ikke, at da Den Palæstinensiske Myndighed ikke udøver nogen grænsekontrol, er der tale om en indskrænkning af den frie bevægelighed for de personer, som ønsker at rejse ind i de palæstinensiske områder?
Har Rådet allerede taget skridt over for de israelske myndigheder med henblik på at udvirke, at det pågældende dokument og bestemmelserne heri trækkes tilbage, eller har det til hensigt at tage sådanne skridt i fremtiden?
Roche,
    Jeg takker fru Morgantini. Rådet er opmærksom på de israelske myndigheders restriktioner for indrejse i de besatte områder, som fru Morgantini beskriver det.
I en nylig fælles rapport, som Rådet anmodede om, bekræftede missionscheferne i Tel Aviv, Jerusalem og Ramallah disse restriktioner, som er blevet påvist gradvist, og som har en betydelig indvirkning på EU-borgeres, kirkelige repræsentanters, journalisters, ngo'ers og endog EU-tjenestemænds og diplomatisk personales bevægelsesfrihed. Deres anvendelse på stedet synes ofte at være uklar og uforholdsmæssig.
EU og medlemsstaterne koordinerer deres holdninger til disse spørgsmål nøje. De rejser problemerne om adgang til de palæstinensiske områder i den løbende dialog med de israelske regeringsrepræsentanter. Endvidere spiller EU en ledende rolle i den taskforce om projektgennemførelse, der er oprettet af det internationale samfund til behandling af bistandsarbejderes indrejseproblemer. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Jeg kan se, at også resultaterne af undersøgelsen bekræfter det, som jeg sagde. Hver gang udenlandske borgere tager til Israel for at besøge Palæstina - eftersom palæstinenserne ikke kontrollerer nogen grænser - bliver de i øvrigt konstant udsat for denne procedure, og vi har selv oplevet, at vores bevægelsesfrihed er blevet hindret.
Foruden vores bevægelsesfrihed er der et andet spørgsmål, som Rådet efter min mening bør tage i betragtning, nemlig Palæstinas suverænitet. Som det er nu, må palæstinenserne ikke længere modtage besøg fra ngo'er, tjenestemænd eller borgere, men er reelt taget til fange i Palæstina, sådan som det er ved at ske med muren i øjeblikket. Oslo-aftalen, hvor der tværtimod er taget højde for selvstyrende palæstinensiske områder, bliver således totalt tilsidesat af Israel, når Israel også hindrer udenlandske borgeres bevægelsesfrihed. Derfor mener jeg, at Rådet ligeledes bør tage højde for dette aspekt og ikke mindst gøre en konkret indsats for, at Israel ophæver denne bevægelsesfrihed, også fordi vi i betragtning heraf kunne svare igen med en tilsvarende bevægelsesfrihed. Hvis vi har problemer med at rejse ind i Israel, kunne de israelske borgere måske også få problemer med at rejse ind i Europa. 
Roche,
    Jeg gjorde tidligere klart, at Rådet og EU fortsat overvåger situationen i området. Vi har løbende understreget vores bekymring, og jeg er slet ikke overbevist om, at en gengældelsesaktion rent faktisk ville være nyttig.
De israelske myndigheder ved, at vi anser deres handlinger for beklagelige. EU og både de politiske og officielle kontakter i området har udtrykt sig meget klart og tydeligt. Jeg er imidlertid ikke sikker på, at gengældelse vil være nyttig eller give resultater.
Jeg kan forsikre det ærede medlem om, at det irske formandskab har viet dette spørgsmål en hel del tid og opmærksomhed. Vi ønsker ikke at gøre noget, som kunne få situationen i en allerede problemfyldt del af verden til at flamme op. Som De ved, har den irske udenrigsminister Brian Cowen besøgt området, og myndighederne der er fuldt ud bekendt med vores og EU's bekymringer. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et supplerende spørgsmål til ministeren. Mener De, at det med tanke på den situation, som hersker i Mellemøsten, Israel og Palæstina, og de terrorangreb, som Israel udsættes for, kan være vanskeligt at opretholde fuldstændig fri bevægelighed? Kan De dele den opfattelse, at det kan være vanskeligt for Israel at opretholde den frie bevægelighed med tanke på, at landet også har en ret til at beskytte sig mod terrorangreb?
Roche,
    Jeg sagde i et tidligere svar, at man skal forstå begge sider i denne vanskelige situation. Jeg sagde, at det ville være dumdristigt at antyde, at omstændighederne ikke bidrager til situationen.
Fru Morgantinis spørgsmål vedrører virkningen. Jeg sagde i et tidligere svar, at vi alle stræber efter en situation i Mellemøsten, hvor de palæstinensiske og israelske folk kan leve ved siden af hinanden i fred og respekt for hinandens kulturelle holdninger - en situation, hvor unge palæstinensiske mænd og kvinder ikke stiler efter at blive selvmordsbombere, og hvor unge israelske kvinder og mænd ikke skal overveje at gå ind i hæren eller risikoen for at blive sprængt i luften på gaden. Rådet er selvfølgelig bekendt med ikke kun historien bag den israelske stat, men også de rædsler, der ligger til grund for den type selvmordsbombning, vi oplever her. Intet af det, som jeg har sagt, skal opfattes - og jeg er sikker på, at det ikke var det ærede medlems hensigt - som om det forklejner dagliglivets rædsler i dette område. 
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Jeg kan helt tilslutte mig det, som De lige har sagt, hr. rådsformand. Jeg vil gøre Dem opmærksom på en delegation fra Parlamentet, der er rejst til Israel for at se på den konstruktion, der populært kaldes muren. Jeg tog ikke selv med, men jeg har fået meget chokerende beretninger om den fra kolleger her i Parlamentet.
Jeg deltog i et møde i eftermiddags med en række israelske borgere, der talte om deres håb om fred. Der blev stillet forslag på mødet om, at en delegation fra Parlamentet skulle tage ikke til Israel igen eller til de palæstinensiske områder, men til Dublin for at spørge det irske formandskab, hvad der kan gøres hurtigt for at løse konflikten. Hvis der kom en sådan delegation fra Parlamentet, kan formandskabet så bekræfte, at det ville tage imod den? 
Roche,
    Som fru Ahern ved, vil enhver delegation, som hun er medlem af, blive modtaget med en åben dør.
Hun har fuldstændig ret i, at det er et meget alvorligt spørgsmål. Som nævnt i det tidligere supplerende spørgsmål har vi f.eks. løbende fordømt selvmordsbombninger, som er en del af voldsspiralen. Selvmordsbombninger spiller ikke en legitim rolle på nogen som helst dagsorden.
Hvad angår muren, adskillelsen, afgrænsningen eller hegnet - eller en hvilken som helst anden eufemisme, man ønsker at anvende - har EU givet udtryk for sin bekymring. Den har især udtrykt sin bekymring over, at den rute, der er planlagt for muren, på nogle steder har afveget betydeligt fra den grønne linje. Jeg kan ikke anvende stærkere ord end de ord, jeg anvendte ved en tidligere lejlighed. Det er ikke den rigtige måde at skabe fred på. Det virker aldrig at adskille mennesker. Når alt kommer til alt, ved vi, at det er dialog, der virker. Når mennesker samles og taler sammen, kan de finde en løsning på de indbyrdes forskelle. 
Formanden.
Den 1. maj 2004 vil antallet af EU's officielle sprog forøges fra 11 til 20, og dette vil medføre en ændring af Rådets forordning 1/1958. Gælisk, som er et traktatsprog i henhold til artikel 314, er ikke opført som officielt sprog i henhold til den afledte ret. Kan Rådet bekræfte, at proceduren for at gælisk bliver tildelt status som officielt sprog er, at den irske regering skal indgive en anmodning herom, og kan Rådet skitsere den procedure, der herefter følger? Vil Rådet til slut oplyse, om der er nogle faktorer, der skulle hindre en sådan ansøgning i at blive imødekommet?
Roche,
    I EF-traktatens artikel 314 og forordning nr. 1/58 fastsættes henholdsvis traktatens autentiske sprogversioner og EU-institutionernes officielle sprog og arbejdssprog. Forordning nr. 1/58 er baseret på EF-traktatens artikel 290, som fastsætter følgende: "Med forbehold af de i Domstolens procesreglement fastsatte bestemmelser fastlægger Rådet med enstemmighed den ordning, der skal gælde for Fællesskabets institutioner på det sproglige område".
Disse bestemmelser, som hørte under primær lov, hvad angår traktatens artikel 2 og 4 og under sekundær lov, hvad angår forordning nr. 1/58, har man historisk set kun valgt at bruge ved tiltrædelser ved hjælp af på hinanden følgende tiltrædelsestraktater. Således fastsættes det i artikel 61 i Athen-tiltrædelsestraktaten, at de oprindelige traktater og de trakter, der ændrer eller supplerer dem, skal oversættes til de nye sprog. Oversættelserne tilføjes som bilag til tiltrædelsesakten og er autentiske ud fra de samme betragtninger som traktaternes originale tekst. Med andre ord skal traktaterne efter tiltrædelse fortolkes på grundlag af den tekst, der eksisterer på 21 sprog, og ikke kun på de fire originale sprog.
Forordning nr. 1/58, der senest er ændret ved Athen-traktaten, bringer EU-institutionernes officielle sprog og arbejdssprog op på 20.
Ved Irlands optagelse i EU blev de originale traktater oversat til irsk. Den irske sprogversion er en autentisk version af traktaterne. Selv om irsk ikke er blevet tilføjet til listen over EU-institutionernes officielle sprog og arbejdssprog, offentliggøres alle efterfølgende traktater på irsk samt på de 11 andre arbejdssprog. Teksterne på irsk er ligeledes autentiske og har samme status som teksterne på alle de andre sprog.
Jeg kan som medlem af det irske parlament og nærmere bestemt som irsk statsborger tilføje, at det ærede medlem sikkert er klar over, at der foregår en offentlig debat i Irland om, hvorvidt det irske sprog skal anerkendes som et af EU's officielle sprog og arbejdssprog. Den irske regering har oprettet en arbejdsgruppe, som er ved at undersøge mulighederne for yderligere at styrke og øge det irske sprogs status i EU.
Denne arbejdsgruppe undersøger en række spørgsmål med henblik på at påvise yderligere muligheder i denne forbindelse. Jeg takker det ærede medlem for spørgsmålet. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, er det i orden, at jeg stiller et supplerende spørgsmål til rådsformanden i fortsættelse af spørgsmålene fra fru Ahern og fru Morgantini? 
Formanden.
   - Hr. Beazley, jeg har henholdt mig til forretningsordenen, der tillader to talere fra forskellige grupper ud over det medlem, der stiller spørgsmålet. Jeg har fulgt forretningsordenen. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Det ved jeg godt. Så vidt jeg ved, er fru Ahern eller fru Morgantini ikke medlem af PPE-DE-Gruppen. 
Formanden.
   - De er medlem af forskellige grupper. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Må jeg så stille et spørgsmål til rådsformanden? 
Formanden.
   - Jeg beklager, hr. Beazley. Jeg kan forsikre Dem om, at jeg følger forretningsordenen. 
Crowley (UEN ).
   - . Jeg takker rådsformanden for hans svar. Jeg vil også stille et supplerende spørgsmål. Er De enig i, at der allerede er et stigende antal irere, der taler sproget, og at antallet af personer, der bliver uddannet på gælisk i Irland, er steget betydeligt, særlig i de sidste 20 år? Er De enig i, at EU og EU-institutionerne bør fremme og støtte denne udvikling og også i, at den vil gøre det lettere at gøre det irske sprog til et af EU's og EU-institutionernes arbejdssprog? 
Roche,
    - mange tak, Brian. Jeg er helt enig i den indledende bemærkning. Det utrolige, der er sket i de sidste 30 år, har været en eksplosion i interessen for et sprog, som for 30 år siden så ud til at være truet. Et af argumenterne var dengang, at minoritetssprog ville blive knust, og at særlig det irske sprog ville forsvinde i EU. Det er ikke sket. Hr. Crowley har fuldstændig ret, når han siger, at en af de usædvanlige tendenser har været en eksplosion i interessen for det irske sprog i uddannelsessektoren. Det hurtigst voksende uddannelsesområde i Irland er , som er helt irske skoler på første og andet trin. Det har han ret i.
Det hilser den irske regering velkomment. Vi har hele tiden sagt, at EU ikke ville betyde enden på vores sprog. Vores kulturelle identitet er stærkere nu end nogensinde før.
Sproget har fået en særskilt status inden for EU, siden Irland blev medlem i 1973. Den traktatmæssige status for sproget blev vedtaget i 1973, og den rettighed blev bekræftet i Amsterdam- og Nice-traktaterne. Den fastsættes også til fulde i den nye traktat. Der er lidt yderligere fremskridt der.
I praksis har EU taget en række positive skridt i forbindelse med det irske sprog. F.eks. bekræftede Amsterdam-traktaten EU-borgernes ret til at korrespondere med en hvilken som helst institution på ethvert af traktatsprogene, herunder irsk. Hvis jeg husker ret, krydshenvises der i den nye traktats artikel 42 specifikt til det.
Jeg betragter sådanne skridt som helt klart til fordel for det irske sprog. De afspejler en form for konstruktive foranstaltninger, som kan få en vigtig virkning på borgernes forbindelse til EU og dets institutioner. Kort sagt er det praktiske foranstaltninger, der gør en forskel. Irsk er det eneste sprog bortset fra de sprog, der er fastsat i Rådets forordning nr. 1 fra 1958, som disse rettigheder gælder for. Endvidere anerkender Lingua, som er EU's program til fremme af sprogundervisning og indlæring af sprog, det irske sprog i forbindelse med programmet.
Som nævnt i mit svar har den irske regering oprettet en arbejdsgruppe for at fastsætte, hvilke yderligere skridt der kan tages. Det er ikke, som nogle tror, blot et spørgsmål om at banke på døren, . Vi er engageret i sagen. Jeg er opmærksom på debatten. Det er en debat, som jeg har interesse i. Da jeg kommer fra Gaeltacht-områderne i Irland, er jeg ligesom hr. Crowley dybt engageret i den. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, en tidligere britisk EU-kommissær sagde engang: "Jeg tøver med at gribe ind". Jeg forstår Deres afgørelse og respekterer, at De følger Parlamentets forretningsorden.
Formelt tillader forretningsordenen valgte medlemmer at stille supplerende spørgsmål til rådsformanden. Må jeg stille et spørgsmål om kornisk til rådsformanden? 
Formanden. -
   Ja, hr. Beazley, men efter hr. Paisley, som anmodede om ordet først. 
Paisley (NI ).
   - Jeg ønsker at stille rådsformanden et spørgsmål i forbindelse med dette vigtige emne, som vi drøfter i dag. Vil De også se på det skotsk-irske sprog i Nordirland? Der har ligesom med det irske sprog været stor interesse for det, og der er flere, der taler skotsk-irsk i dag, end der har været i mange år. I Nordirland føler man imidlertid, at hverken den britiske regering eller EU ser positivt på det sammenlignet med andre sprog.
Jeg vil anmode Dem om at få undersøgt sagen med skotsk-irsk og sørge for, at princippet om lighed gennemføres med hensyn til dette sprog i lighed med alle de andre EU-sprog, således at de kan få ensartede spilleregler. 
Roche,
    Mit svar er, dr. Paisley, at jeg selvfølgelig er opmærksom på det usædvanlige og enestående arbejde, der er udført med det skotsk-irske sprog. Jeg kender til bestyrelsen og modtager faktisk løbende korrespondance fra den. Det er en stor glæde at modtage et julekort på skotsk-irsk fra bestyrelsen.
De mindre anvendte sprog - hvad enten vi taler om sproget i Ulster eller f.eks. kornisk - er et spørgsmål, som har optaget EU. Støtte til sprogene er imidlertid ikke udelukkende en sag for formandskabet.
Hvad angår det irske sprog, blev der i 1973 truffet en særlig og enestående foranstaltning. Den skulle måske også have været truffet for de andre mindre anvendte sprog, der er blevet nævnt her. For at svare dr. Paisley direkte er jeg opmærksom på den opblomstrende interesse i et sprog, som på et tidspunkt næsten var forsvundet. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne stille rådsformanden et spørgsmål, som allerede delvis er blevet besvaret. Jeg støtter tankegangen i hr. Paisleys spørgsmål om, at alle minoritetssprog skal værdsættes på lige fod.
Bretonsk eksisterer i Bretagne. Jeg havde den ære at repræsentere Cornwall og Plymouth her i Parlamentet i 10 år. Som englænder synes jeg, at det er trist, at det korniske sprog uddøde i det 18. århundrede. Måske står det ikke i Deres magt, hr. rådsformand, at besvare hr. Paisleys spørgsmål til fulde, men jeg støtter det, De sagde om vigtigheden af det irske sprog. Kan De bekræfte, at De vil tillægge andre minoritetssprog, og hermed mener jeg kulturer, samme vægt i hele EU, herunder i de 10 nye medlemsstater? 
Roche,
    Jeg vil bede det ærede medlem om ikke at trække for store veksler på mine interesser i minoritetssprog. Den del af Irland, hvor jeg er født, ligger faktisk ret tæt på Cornwall. I dele af Wexford, hvor jeg er født, var der faktisk et minoritetssprog, som havde mange træk til fælles med det korniske sprog.
EU skal være optaget af og føre en generøs politik for de mindre anvendte sprog, fordi de er en del af den usædvanlige kulturelle mangfoldighed i EU. Jeg vil ikke sige, at det irske sprog er i en særlig kategori. For mig er det i en særlig kategori, men retsligt har det en status, som er ret forskellig fra de andre mindre anvendte sprog. Jeg forstår imidlertid, hvad De mener.
Træk ikke for store veksler på mine interesser, fordi jeg har en interesse i det og spørgsmålet om det skotsk-irske sprog og dette sprogs bemærkelsesværdige opblomstring.
Måske har jeg sagt mere, end jeg burde som formand for Rådet. 
Formanden.
Abul Qadeer Khan, den nyligt tilbagetrådte videnskabelige chefrådgiver for den pakistanske præsident, er for kort tid siden kommet med chokerende indrømmelser om at have organiseret atomvåbenindkøb og salgsnetværk, og i hemmelighed solgt komponenter til atomvåben til Iran, Libyen og Nordkorea. Vil formandskabet i lyset af dette omgående iværksætte foranstaltninger for at standse EU-medlemsstaternes eksport af atommateriale, der kan bruges i forbindelse med fremstillingen af atomvåben, bl.a. plutonium fra f.eks. Sellafield samt højberiget uran, i hvert fald indtil der er blevet redegjort udtømmende for omfanget af ulovlige indkøb til eventuel fremstilling af atomvåben?
Roche,
   Fru Ahern har rejst et meget alvorligt spørgsmål. De nylige afsløringer om det hemmelige netværk, der handler ulovligt med meget følsomt atomudstyr og -teknologi, og som er organiseret af den tidligere pakistanske videnskabelige chefrådgiver, Abul Qadeer Khan, er meget bekymrende. Under EU's nylige ministertrojka i Islamabad blev disse bekymringer taget op på højeste niveau over for Pakistan, og de forsikrede os om, at der er blevet indført nye kontroller for at forhindre spredning.
I EU reguleres eksport af følsomt udstyr og teknologi af Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000. Med hensyn til eksport af atommateriale, der kan bruges i forbindelse med fremstillingen af atomvåben - bl.a. plutonium og højberiget uran - fra EU, er det kun tilladt i overensstemmelse med ovennævnte forordning samt andre relevante internationale regler og praksis for en sådan eksport. Endvidere er alt atommateriale i EU, så længe det forbliver i det civile nukleare brændselskredsløb, sikret gennem Kommissionens inspektionstjenester, og hvis materialet skal transporteres uden for EU, gennem Den Internationale Atomenergiorganisation.
Hvad angår eksport til tredjelande, vil Den Internationale Atomenergiorganisation også pålægge det pågældende tredjeland sikkerhedsforanstaltninger og bl.a. kontrollere den erklæring om mængde og sammensætning, der afgives før afsendelse af ethvert materiale.
I det særlige tilfælde med Pakistan, som det ærede medlem tager op, er der en yderligere betragtning. Ulig alle EU-medlemsstater deltager Pakistan ikke i traktaten om ikkespredning af kernevåben og har ikke en fuldstændig aftale om sikkerhedsforanstaltninger med Den Internationale Atomenergiorganisation.
I de principper og målsætninger for ikkespredning af atomvåben og nedrustning, der blev aftalt på konferencen til gennemgang af ikkespredningstraktaten i 1995, fastsættes det, at fuldstændige sikkerhedsforanstaltninger skal være en nødvendig betingelse for transport af kildemateriale og særligt fissilt materiale eller materiale, der er specielt fremstillet heraf.
Gruppen af leverandører af nukleare materialer og den eksportkontrolordning, som alle EU-medlemsstater deltager i, fastsætter, at fuldstændige sikkerhedsforanstaltninger skal være en betingelse for at levere følsom atomteknologi og dermed forbundet teknologi. Følgelig bør en medlemsstat ikke give tilladelse til eksport af atommateriale i nogen form til Pakistan.
Rådet gør en indsats for fortsat at styrke politikkerne og praksis for eksportkontrol i samarbejde med vores partnere i forskellige eksportkontrolordninger og i andre tredjelande. Dette afspejles i EU's strategi mod ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, som stats- og regeringscheferne vedtog på det sidste møde i Det Europæiske Råd i Bruxelles i december. 
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Jeg accepterer, at formandskabet ser dette som et alvorligt problem. Vi skal imidlertid alle og særlig EU-institutionerne erkende, at det plutonium, der sendes over havet til Japan fra både Sellafield i Det Forenede Kongerige og La Hague i Frankrig, kan anvendes direkte i nukleare eksplosive anordninger. Hvis terrorister fik fat på dette materiale, ville vi stå over for ødelæggelse. Vi har allerede haft eksemplet med 11. september.
En sådan handel underminerer alle forsøg på at standse spredning, og jeg vil gøre formandskabet opmærksom på en udtalelse fra præsident Bush i Washington den 11. februar, hvor han sagde, at oparbejdning er unødvendigt i forbindelse med civile atomenergiprogrammer. Formålet med hans bemærkninger er at fordømme oparbejdning som en skummel aktivitet. Vi skal få hold på spredningen, og i den forbindelse kan EU's handel med nuklear teknologi sammenlignes med heroinhandel, da den ligeledes er dødbringende.
Jeg opfordrer formandskabet til at gå i spidsen i styrkelsen af EU's resultater i forbindelse med ikkespredning ved at presse Det Forenede Kongerige og Frankrig til at gøre en ende på handelen med plutonium, som ikke for ingenting er opkaldt efter Pluto, som er underverdenens gud. 
Roche,
    Jeg er på ingen måde i tvivl om, at der ligger et dybtfølt engagement bag det foregående indlæg. Fru Ahern har fuldstændig ret, når hun påpeger, at navnet ikke er valgt tilfældigt, og at stoffet meget passende er opkaldt efter underverdenens gud.
De forhold, der omhandles i spørgsmålets første del, er ganske forfærdende. Der er siden offentliggørelsen af den pågældende rapport blevet indberettet flere tilfælde, hvor personer har transporteret cæsium i bagagerummet på en bil. Disse tilfælde og deres implikationer er forfærdende. Det er om muligt endnu mere rædselsvækkende end heroin.
EU har truffet en række foranstaltninger på området, og vi har rettet henvendelse til de pakistanske myndigheder og givet udtryk for vores foruroligelse. Jeg erkender berettigelsen af fru Aherns betragtning i tillægsspørgsmålet om tilfælde i vores nærmeste omgivelser, men det er ikke op til mig at forelægge en endegyldig løsning.
Hvad angår ikkespredning generelt, ligger løsningen helt klart i en styrkelse af ikkespredningstraktaten. Og det er givet den løsning, alle civiliserede lande vil vælge. Efter den 11. september har vi fået et andet syn på spørgsmålet om sikkerhed, og vi bør alle være os konsekvenserne på dette særlige område bevidst. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 9-26 blive besvaret skriftligt(1).
Spørgetiden er afsluttet.

(2)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
- indstilling ved andenbehandling (A5-0064/2004) fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence til skade for EF-luftfartsselskaber i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (14141/1/2003 - C5-0018/2004 - 2002/0067(COD)) (Ordfører: Clegg),
- betænkning (A5-0061/2004) af Dhaene for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart (KOM(2003) 566 - C5-0424/2003 - 2003/0222(COD))
og
- indstilling ved andenbehandling (A5-0088/2004) fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forsikringskrav til luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører (13910/1/2003 - C5-0012/2004 - 2002/0234(COD)) (Ordfører: Nicholson).
Clegg (ELDR ),
    Hr. formand, jeg vil ganske melodramatisk på forhånd bede Dem undskylde mig. Af uforklarlige årsager er jeg inden for de sidste tre kvarter blevet ramt af en ubehagelig virus, så hvis jeg ikke udtrykker mig helt klart og går tidligt, håber jeg, at De vil have forståelse herfor.
Jeg vil kort redegøre for, hvilke forandringer og forbedringer vores forhandlinger efter min mening har medført i forhold til den gældende lovgivning. Kommissionens forslag havde i en vis forstand en forfejlet og usikker start. Det slog mig som ordfører, hvor svag flere europæiske flyselskabers opbakning om denne foranstaltning var. De frygtede - som jeg selv under de indledende drøftelser - at de instrumenter, der blev foreslået og drøftet, ville blive misbrugt og tjene som påskud for protektionistiske foranstaltninger i stedet for at opfylde deres oprindelige formål, som var at forhindre illoyale priser og overdreven brug af subsidier andre steder.
Det oprindelige udkast var lidt for løst. Det indeholdt en ret direkte tilkendegivelse af, at EU for første gang nogensinde ville få beføjelse til at udvide de antidumpingbestemmelser, der gælder inden for handelen med varer, til også at omfatte handelen med tjenesteydelser, men ikke en nærmere redegørelse for, hvordan det skulle ske. I Parlamentet bestræbte vi os under førstebehandlingen især på at udfylde nogle af hullerne og således skabe et anvendeligt og troværdigt instrument i stedet for en mere ubestemmelig trussel, som formentlig ville have været for unuanceret til overhovedet at blive taget i anvendelse.
I denne forbindelse er vi alle yderst tilfredse med, at Rådet har overtaget nogle af de ændringer, vi vedtog under førstebehandlingen, først og fremmest kravene i selve lovgivningen om, at Kommissionen skal udarbejde mere detaljerede metodologiske bestemmelser, hvad angår beregningen af dumpede og illoyale priser, med det formål at indføre en kohærent og troværdig metodologi til sondring mellem dumpede priser og normale priser.
Jeg er meget glad for, at Rådet har vedtaget dette. Jeg er meget taknemmelig over, at kommissæren og Kommissionen også har accepteret disse ændringer. Som ordfører ville jeg have foretrukket, at både Rådet og Kommissionen havde nærmet sig Parlamentets holdning fra førstebehandlingen lidt mere. Jeg er fortsat foruroliget over, at lovgivningen ikke indeholder krav om, at instrumentet kun må tages i anvendelse, hvis EU's luftfartsselskaber påføres stor materiel skade. Der er en teoretisk risiko for, at instrumentet anvendes til at forfølge irrelevante eller ubetydelige sager. Man bør være meget tilbageholdende med at anvende det, og jeg ville have foretrukket, at Rådet og Kommissionen i højere grad havde overtaget vores ændringer om at forbeholde anvendelsen heraf til virkeligt alvorlige sager.
Når det er sagt, fulgte jeg det forstandige råd fra mine kloge kolleger i Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme, som jeg kun sjældent besøger, og som under drøftelserne inden andenbehandlingen fortalte mig, at dette var en udmærket løsning, som man burde slå sig til tåls med. Det har jeg beredvilligt gjort, undtagen på et punkt, idet jeg næsten handlede på vegne af Kommissionen, der forståeligt nok havde givet udtryk for forbehold over for betragtning 5 og angivet, at forordningen ville blive underordnet de eksisterende bilaterale aftaler. Jeg er meget taknemmelig over, at det irske formandskab ifølge alle de redegørelser, jeg har modtaget, overbeviste sine kolleger i Rådet om, at de uhensigtsmæssige bestemmelser burde udgå, således at der ikke blev skabt et strengt hierarki mellem de bilaterale instrumenter og EU-instrumenterne på sidstnævntes bekostning.
Lad mig benytte de sidste sekunder til at takke Kommissionens tjenestegrene, som har været kolossalt hjælpsomme og har fremskaffet et væld af detaljerede tekniske oplysninger til en fuldstændig ignorant som mig. Jeg takker kommissæren for at have forelagt det oprindelige forslag og for at have accepteret den endelige løsning, Rådet og frem for alt mine kolleger i Transportudvalget. Jeg er som sagt oprindeligt mere handelsmæssigt orienteret, og det har helt klart været en interessant og nyttig øvelse for mig at se, hvordan handelspolitik og transportpolitik i dette tilfælde er blevet forenet på yderst tilfredsstillende vis. 
Formanden.
   - Jeg er sikker på, at De med den virus, De har pådraget Dem, hr. Clegg, ikke vil fornærme nogen, hvis De ønsker at tage hjem og gå tidligt seng med noget varmt at drikke. 
Dhaene (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, jeg vil ikke bruge min taletid længere end nødvendigt, for der er bred enighed om hr. Cleggs, hr. Nicholsons og min betænkning. Hvad angår min betænkning, kan jeg være kortfattet. Efter Kommissionens opfattelse skulle sikkerhedsforanstaltningerne i meget små lufthavne tilpasses, fordi disse var for vanskelige at gennemføre i praksis. Det var nødvendigt at afhjælpe den nød, som var opstået på grund af gennemførelsen af forordning (EF) nr. 2320/2002 af 16. december 2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart.
Sikkerhed inden for luftfart har altid været et vigtigt tema for befolkningen og således også her i Parlamentet. Efter den 11. september 2001 har dette i endnu højere grad været tilfældet. Derfor undersøgte Udvalget om Regionalpolitik temaet grundigt i 2002 og opfordrede kraftigt til 100 %'s kontrol, passende tekniske standarder og fokus på spørgsmålet om, hvem der skal betale alt dette. Den 16. december 2002 blev der vedtaget en forordning, som trådte i kraft omtrent en måned senere. Jeg var dengang ny her i Parlamentet og kunne næppe følge disse drøftelser. Den pågældende forordning forberedte Kommissionen på kort tid for at reagere på den øgede følelse af manglende sikkerhed inden for den civile luftfart. Parlamentet indtog en meget samarbejdsvillig holdning, for at forordningen kunne vedtages hurtigst muligt. Af de første erfaringer med gennemførelsen af den viste det sig, at nogle aspekter kunne forbedres, og at nogle udtryk skulle præciseres. Derfor kom der dette forslag om ændring, som især er teknisk. Det viste sig at være uhensigtsmæssigt og dyrt at lade de samme sikkerhedsforskrifter gælde for flyvepladser for udelukkende små fly og for tilgrænsende områder for sportsfly i større lufthavne.
Alligevel skal sikkerheden også garanteres der. Derfor vil sikkerhedsforanstaltninger, som nu er vedtaget nationalt, blive anvendt, hver gang forordningen indeholder foranstaltninger, som objektivt er upraktiske eller uproportionale. Således indføres der for almindelig luftfart med små fly afgrænsede zoner, der er adskilt fra resten af lufthavnen. Endvidere er et kriterium for at blive betragtet som en lille lufthavn blevet tydeliggjort. Også ordet kontrol præciseres, og det, der er inkonsekvent, fjernes. Jeg synes, det er vigtigt, at forordningen gøres tydeligere, og at fejl i lovteksten rettes, men især at det sikres, at forskrifterne er praktiske og gennemførlige. Vi samarbejder på ny fortræffeligt med Kommissionen, men hvis Rådet under førstebehandlingen indtager en holdning, som medfører, at forordningen ændres drastisk, må vi måske tage vores holdning op til fornyet overvejelse. Jeg foreslår, at vi i denne fase går med til forslaget om ændring af forordningen, og jeg takker tjenestegrenene for den støtte, som jeg fik ved udarbejdelsen af min betænkning. 
Nicholson (PPE-DE ),
   Hr. formand, denne betænkning tog udgangspunkt i behovet for at undersøge forsikringsdækningen for passagerfly efter de forfærdelige begivenheder i New York den 11. september. Det forekommer mig at være længe siden, men begivenhederne står fortsat prentet i vores hukommelse. Målet var at sikre Europas luftfartsselskaber samme betingelser som USA's, som dengang modtog endnu større støtte end vores flyselskaber. Vi bør også forsøge at opretholde en fornuftig balance mellem passagerernes rettigheder, deres sikkerhed og frem for alt luftfartssikkerheden og de nye terrortrusler, som alle i Europa og hele verden står over for.
Vi er kommet betydeligt nærmere dette mål. Efter førstebehandlingen accepterede Rådet 16 af udvalgets 26 ændringer, herunder bestemmelsen om, at deponeringen af bevis for forsikringstegning i en medlemsstat bør være tilstrækkelig dokumentation i forhold til de øvrige medlemsstater. Det accepterede også definitionen af en passager. De statsejede luftfartsselskaber er blevet undtaget. Anvendelsen af samlede beløb i overensstemmelse med gældende handelspraksis er ligeledes blevet accepteret såvel som en række andre ændringer om bl.a. indføjelse af lokale flyvninger, foranstaltninger over for fly, der lander uden tilstrækkelig forsikringsdækning, og inddragelse af driftstilladelse, hvis forsikringsdækningen er utilstrækkelig.
Med der er fortsat områder, hvor vi er uenige. Rådet delte ikke vores opfattelse af, hvordan man skal regulere overflyvninger. Det var heller ikke enigt med Parlamentet i, at det er nødvendigt at indføre en harmoniseret inspektionsordning. Medlemmerne kan givet huske, at jeg var bekymret for, hvilke følger vores forslag ville få for de små luftfartsoperatører, og hvordan eventuelle problemer kunne løses også for operatører inden for fritidsflyvning med svævefly, dragefly eller ultralette fly. Jeg mener, at det ville være fuldstændig forfejlet at straffe nogle af disse områder. Derfor forsøgte jeg at opnå en retfærdig aftale for dem.
Der er nu i det væsentligste enighed, hvad angår alle vores fly i mellemklassen og alle store fly. For at sikre fritidsflyverne i forhold til svævefly og ultralette fly har jeg anmodet PPE-DE-Gruppen om at stille et ændringsforslag. Jeg er nået til enighed med Rådet og Kommissionen om det, der efter min opfattelse er den bedst mulige konsensus - som jeg håber, andre kolleger også vil kunne tilslutte sig.
Det er fra flere sider blevet anført, at vi endnu ikke er gået langt nok, men jeg er overbevist om, at vi er nået frem til den bedste konsensus, vi kan forvente på nuværende tidspunkt. Den giver mulighed for at undtage fritidsflyverne fra kravet om forsikringsdækning mod krig og terror. De ultralette fly har små maskiner, staller ved en hastighed på under 35 knob og har en begrænset vægt. Jeg mener, at ændringsforslaget opstiller et passende kompromis. Hvis Rådet og Kommissionen er enige, vil jeg trække mit ændringsforslag tilbage, og det vil ikke blive nødvendigt med en tredjebehandling af denne betænkning. Så kan vi gå videre mod fremtiden.
Jeg vil tilføje en advarsel. Dette er et lovgivningsområde, hvor vilkårene hurtigt kan ændre sig. Vi bør vende tilbage til og ændre dette direktiv inden for de kommende tre eller fire år på baggrund af de ændringer, der måtte være indtruffet. Vi bør undersøge og analysere følgerne af dette direktiv. Sandheden er, at luftfartssektorens vigtigste aktører har været fuldstændigt uberørte, det har ikke interesseret dem. Det risikerer derimod at gå hårdest ud over de små og sårbare selskaber såvel som fritidsflyverne.
Jeg vil gerne takke Kommissionen og Rådet for deres yderst positive samarbejde. Jeg takker det irske formandskab, fordi det som anført i hr. Cleggs betænkning har sikret en endelig afgørelse, uden hvilken vi ikke ville være nået til dette resultat, som jeg håber vil føre til et anvendeligt direktiv.
Jeg takker skyggeordførerne for deres samarbejde, som har gjort det muligt for os at nå hertil. Jeg takker desuden mine kolleger i udvalget for deres samarbejde. Det har for mig været en underlig fornemmelse at forelægge Parlamentet et direktiv, som jeg håber er gennemført, når jeg stiller op til genvalg. Det er noget, der vil præge mig længe. Jeg glæder mig til fremtiden. Det er blevet en virkelig god betænkning. 
De Palacio,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet har besluttet, at vi skal behandle tre emner forbundet med luftfartssektoren under ét, selv om de er forskellige. Jeg vil derfor tale om dem efter hinanden og hver for sig, og jeg vil følge den rækkefølge, som medlemmerne har anvendt i deres indlæg.
Jeg vil indlede med illoyal priskonkurrence i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, som ikke er medlemmer af EU, og jeg takker hr. Clegg, der til trods for sin tilstand er forblevet i salen.
Jeg vil allerførst sige, at det glæder mig, at vi på de bedste betingelser er nået frem til andenbehandlingen om et meget vigtigt forslag, som skal beskytte vores luftfartssektors position, selv om De har helt ret i, at det under ingen omstændigheder må udnyttes til at begrænse konkurrencen eller tredjelandes adgang til vores sektor, tværtimod. Formålet er at undgå, at vores selskaber er ugunstigt stillet i forhold til tredjelandes selskaber.
Det må forventes, at denne tekst træder i kraft inden længe takket være det glimrende samarbejde mellem institutionerne, og derfor vil jeg igen takke Parlamentet og navnlig hr. Clegg, som vi har arbejdet tæt sammen med.
Teksten giver Unionen nye beføjelser til at forsvare sig, hvis tredjelande anvender visse konkurrencefjendtlige metoder.
Parlamentet har gentagne gange givet udtryk for sin bekymring over de skader, som visse former for støtte ydet af tredjelande kunne påføre luftfartsmarkedets konkurrenceorienterede funktion. Hr. Schmitt, som er ordfører for betænkningen om forhandlingerne om USA's bilaterale aftaler, har understreget netop det punkt, og jeg håber, at vedtagelsen under andenbehandlingen af denne forordning om denne type illoyal praksis lever op til hans forventninger og fører til, at det bliver lettere at indgå aftaler med tredjelande.
Europa-Parlamentet bidrog under førstebehandlingen til at afklare og forøge effektiviteten af mekanismerne i forslaget til forordning, navnlig gennem fastsættelse af tidsfrister. Det eneste ændringsforslag, der er blevet stillet under andenbehandlingen, gør teksten fuldstændigt sammenhængende ved at præcisere sammenhængen mellem aktiveringen af mekanismer fastlagt i staternes bilaterale instrumenter og fællesskabsinstrumentets aktivering. Derfor går Kommissionen helt ind for målene med dette ændringsforslag.
Når denne forordning forhåbentlig om kort tid er vedtaget, vil den være et vigtigt instrument til, at Unionen kan forebygge og korrigere enhver praksis, som tredjelandes luftfartsselskaber måtte anvende i modstrid med reglerne om loyal konkurrence.
Det drejer sig altså om en vigtig supplerende fase. Hertil skal lægges de øvrige fremskridt, der er sket i løbet af det sidste år med konsolideringen af vores luftfartspolitik med henblik på fuldt ud at kontrollere den yderst vigtige internationale dimension af luftfartssektoren og forsvare den allerede fremtrædende rolle, som vores industri spiller.
Hvad angår den anden betænkning, vil jeg fremhæve ordføreren, hr. Dhaenes, arbejde og sige, at i forbindelse med sikkerhed inden for civil luftfart er indførelsen af visse ændringer af forordning (EF) nr. 2320/2002 om sikkerhed inden for civil luftfart i betragtning af de mange stillede forslag ikke særlig relevant. Formålet er i virkeligheden at rette nogle fejl i rammeforordningen, som medlemsstaterne gjorde opmærksom på i 2003, da de forsøgte at gennemføre EU's bestemmelser for luftfartssikkerhed i mindre lufthavne, hvor der på grund af deres aktiviteter og størrelse var forhold, som var temmelig meningsløse.
Forslaget drejer sig ikke om noget principspørgsmål, og det glæder mig, at både Rådet og Europa-Parlamentet har udtrykt deres vilje til at vedtage det hurtigt under førstebehandlingen. Kommissionen er imidlertid rede til at fortsætte dialogen om eventuelle ændringer af denne vigtige forordnings indhold i løbet af næste valgperiode, hvis vi mener, at der stadig er uafklarede spørgsmål.
Hvad angår den tredje betænkning - den af hr. Nicholson, som jeg ønsker held og lykke ved det kommende valg - om forsikringskrav til luftfartsselskaber og luftfartøjsoperatører, vil jeg sige, at jeg glæder mig over, at forslaget til forordning er nået så langt. Det er en meget vigtig forordning, hvilket vi måtte sande efter den 11. september, da vores luftfartsselskaber var presset til det yderste, og det var nødvendigt, at den offentlige sektor trådte til.
Beslutningsprocessen har fået alle institutionerne til at bestræbe sig på at opnå et kompromis. Jeg er meget tilfreds med den konstruktive rolle, som Parlamentet har spillet, og jeg vil igen understrege betydningen af dets rolle og indsats for at opnå social støtte og støtte fra de berørte sektorer og personer. Jeg vil især takke hr. Nicholson for hans betydningsfulde arbejde.
Det er blevet bevist, at luftfartsforsikring er nødvendig for at garantere, at personer og ejendom er forsikret behørigt mod eventuelle skader på jorden og i luften. Vi ønsker at garantere dækning for skader af enhver art, herunder skader som følge af krig og terrorisme.
Kommissionen forstår og støtter formen og indholdet af Europa-Parlamentets ændringsforslag til den fælles holdning. Det svarer i stor udstrækning til Kommissionens oprindelige forslag i forbindelse med sports- og fritidsflyvning med små fly, der vejer under 500 kg.
I forbindelse med skader forårsaget af krig og terrorisme er forsikringskrav til visse fly samtidig underkastet subsidiaritetsprincippet. Det garanterer på den ene side, at regeringerne, hvis de ønsker det, kan fastsætte forsikringskrav for de risici, og på den anden side, at denne type luftfartsaktivitet kan bibeholdes uden for store omkostninger, da forsikringskravene ved krig og terrorisme i forordningen ikke vil gælde for fly på under 500 kg, herunder svævefly og ultralette fly.
Jeg vil give hr. Nicholson helt ret i, at dette forslag til retsakt sandsynligvis skal revideres i løbet af 3-4 år, for det vil helt afhænge af den internationale udvikling på dette område, som forhåbentlig bliver så positiv som muligt, hvad angår ansvar over for tredjemand og fremskridt med Rom-konventionen, hvor spørgsmålet for øjeblikket behandles. Det vil på et tidspunkt forpligte os til at tage forslaget op igen, og det er vi rede til.
Jeg håber i hvert fald, at det samlede resultat er acceptabelt for Parlamentet og Rådet, og at proceduren med fælles beslutningstagning kan fuldføres under andenbehandlingen af denne sag i denne valgperiode.
Til sidst vil jeg, hr. formand, mine damer og herrer, igen takke de tre ordførere for deres fremragende arbejde, der er et udtryk for vores bestræbelser på at støtte den europæiske luftfartssektor, og jeg håber, at proceduren med Rådets samtykke kan afsluttes om kort tid.
Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru næstformand, jeg vil gerne på min gruppes vegne takke de tre ordførere. Det er lidt trist, at der ikke er et øje til stede, ingen journalister, ingen tilskuere, men sådan er det nu engang. De tre ordførere har gjort et fremragende arbejde om vigtige lovinitiativer, og vi er glade for, at vi er kommet videre.
Tillad mig at takke hr. Clegg, fordi vi i samarbejde med Rådet har opnået en fælles forordning til beskyttelse af vores flyselskaber mod subsidier og unfair praksis. Vi to - og det gælder nok os alle - er enige om, at der mere er tale om at fylde ammunitionsbeholdningen op end om at anvende våben. Vi håber, at vi med denne ammunitionsbeholdning kan forhindre unfair subsidier, f.eks. på det amerikanske område. Under alle omstændigheder kan vi true med, at vi har et ammunitionslager med sanktioner mod deres flyselskaber og til fordel for vores flyselskaber, hvis det ikke bliver standset. Vi vil ikke begrænse konkurrencen, men vi vil have en ammunitionsbeholdning for fair konkurrence på globalt niveau.
Hr. Dhaene har gjort et prisværdigt arbejde med at forbedre detaljerne i denne forordning om fastsættelse af fælles bestemmelser for sikkerheden i civil luftfart. Jeg tror, Parlamentet og Rådet er enige i Kommissionens model med at tilpasse de meget stringente regler, som vi har brug for efter 11. september, til små lufthavne, så det bliver gennemførligt og til at betale disse steder. Jeg takker hr. Dhaene for den praktiske løsning. Vi er ikke kun tomme lovgivere, som man nogle gange kunne tro.
Hr. Nicholson har nok haft den vanskeligste opgave, fordi det var det dyreste emne, nemlig spørgsmålet om kravene til forsikringsdækning. På dette grundlag beregnes forsikringspræmierne, og det kan godt blive meget dyrt. Jeg tror, vi har fundet frem til en ordning, som repræsenterer en fornuftig balance mellem passagerernes interesse i fornuftig, høj forsikringsdækning på den ene side og flyselskabernes interesse i præmier, der kan betales, på den anden side. Beløbene er et fair kompromis. Det er dejligt, at det også er lykkedes James Nicholson at behandle svæveflyverne på den rigtige måde.
Til sidst vil jeg gerne endnu en gang takke næstformanden. Vi er i færd med hurtigt at vedtage al mulig lovgivning omkring luftfarten - hvilket også er nødvendigt - endnu i denne valgperiode. Der er et tværparlamentarisk flertal for i fællesskab at vedtage disse praktiske regler for en fornuftig luftfartssikkerhed. Derfor takker jeg på min gruppes vegne ordførerne og næstformanden. 
Vermeer (ELDR ).
   - Hr. formand, den europæiske luftfartssektor er i fuld bevægelse og oplever spændende tider. Siden den 11. september 2001 har der ikke været et kedeligt øjeblik. Inden jeg kommer ind på betænkningernes indhold, vil jeg gerne endnu en gang fortælle Parlamentet, hvor tilfreds jeg er med, at vi har fået en europæisk godkendelse af sammenslutningen mellem Air France og KLM og ligeledes en godkendelse fra de kompetente amerikanske myndigheder. Dette er vigtigt for sektoren, især for konsolideringen af den europæiske luftfartssektor, for der følger endnu mere. Der skal stadig gøres endnu mere for at sikre, at sektoren har et godt økonomisk grundlag.
Hvad angår betænkningen af min liberale kollega Nick Clegg, som nu har forladt salen, vil jeg gerne understrege ændringsforslagets værdi i betragtning af den stigende konkurrence. Mange af de europæiske luftfartsselskabers internationale konkurrenter fortsætter upåvirket på grund af offentlige foranstaltninger og sættes i stand til at konkurrere med de europæiske luftfartsselskaber på et uretmæssigt grundlag. Det er godt at føre en hård linje her.
Hvad angår hr. Dhaenes betænkning, synes jeg, det lyder overordentlig rart, når nogen så konkret og realistisk kan oplyse, hvorfor han i øjeblikket ikke skriver en initiativbetænkning. Det synes jeg er helt fint, og jeg forventer, at han endnu en gang arrangerer en cykeltur. Måske bliver det, når den næste diskussionsrunde kan afholdes.
Hvad endelig hr. Nicholsons betænkning angår, er jeg glad for, at vi på et meget tidligt stadium har kunnet samarbejde så intensivt, på tværs af partigrænserne, for at sikre et realistisk resultat. Dette er også i overensstemmelse med ICAC-aftalerne (International Civil Aviation Conference), hvori der er tale om et system med internationale præmier. Konkurrencefordrejning er så godt som udelukket inden for denne ordning for den europæiske luftfart. Den særlige undtagelse, som vi har beskæftiget os med i aften, er naturligvis overordentlig vigtig for ultralette fly, statsluftfartøjer og historiske fly. Jeg er meget tilfreds med fremskridtene, og jeg synes også, det er meget positivt, at hr. Nicholson indtil det allersidste har gjort sit yderste for at sikre, at vi har et godt produkt foran os. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0116/2004) af Miller for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Strategien for det indre marked: Prioriteringer 2003 - 2006 (KOM(2003) 238 - C5-0379/2003 - 2003/2149(INI)). 
Miller (PSE ),
   Hr. formand, jeg takker alle, der har medvirket til og hjulpet mig med udarbejdelsen af denne betænkning. Den er lidt af en blandet fornøjelse, idet visse dele er udmærkede og andre ikke helt så vellykkede, mens andre ærligt talt er elendige. Jeg håber, at vi i morgen vil få mulighed for at ændre eller fjerne de dårlige dele.
Jeg vil først beskæftige mig med den del, der er udmærket. Det erkendes i betænkningen, at Solvit-projektet er iværksat og fungerer. Der er angiveligt brug for en konsekvent og korrekt gennemførelse af EU-markedet. Arbejdet i Rådet (konkurrence (det indre marked, industri og forskning)) støttes, og det erkendes, at det indre marked handler om at skabe flere og bedre job, om at skabe velfærd ikke kun for erhvervslivet og om social samhørighed. Endvidere anerkendes benchmarking af eksisterende liberaliserede tjenester baseret på et bredt spekter af kriterier, herunder sociale faktorer. Der er også høringen af arbejdsmarkedets parter. Desuden tilskyndes medlemsstaternes parlamenter til at tage hele spørgsmålet om overregulering op. Det er betænkningens gode del. Desværre udgør den kun glasuren på kagen, men når vi dykker ned i kagen, når vi til de dårlige stykker, og det er dér, betænkningen falder sammen.
Når man læser Kommissionens dokument fra ende til anden, ser man klart den fastsatte dagsorden. Kommissionen gør gældende, at økonomien i øjeblikket er for nedadgående i mange medlemsstater, og at vi for at give den et skub og få lidt mere gang i erhvervslivet bør overveje yderligere strukturreformer. Hvad forstås der ved strukturreformer? Man læser videre og kommer til afsnittene om liberalisering af vores offentlige tjenester. Argumentet er, at fordi elektricitets- og gassektorerne er mindre end vandsektoren og er blevet liberaliseret, bør vi liberalisere vandsektoren. Hvis vi følger denne logik, er Europas sundheds- og uddannelsessektorer større end vandsektoren i dag. Hvis man beslutter at liberalisere vandsektoren, kan man lige så godt gå videre med sundhedssektoren og uddannelsessektoren. Det er ikke det, jeg ønsker.
Jeg har set på denne meddelelse og mener ikke, det er det, Europa handler om. Vi har gennemført en liberalisering af visse sektorer i Europa. Man kan blot se på British Rail for at konstatere, hvor stor en katastrofe det har været. Inden vi går videre med yderligere liberalisering af forskellige tjenester, bør vi tage pejling af den hidtidige udvikling.
Vi har talt om Lissabon-dagsordenen. Den spiller en stor rolle i Kommissionens meddelelse om det indre marked. Men hvis vi ser på Lissabon-dagsordenen, er det især de økonomiske kriterier, der bliver lagt vægt på. Der er en anden side af Lissabon-dagsordenen, nemlig en social side. Den nævnes aldrig nu om dage. Vi glemmer altid arbejdstagernes rettigheder, når vi taler om Lissabon-dagsordenen. I stedet er et marked et marked et marked. Det er på høje tid, at vi fjerner os fra denne opfattelse.
Jeg mener, at det indre marked handler om arbejdstagerne, om arbejdstagernes rettigheder, om sundhed og sikkerhed, om levevilkår, om ældre mennesker, om unge, om handicappede, om beskæftigelse og arbejdsløshed og om uddannelse til de unge, de gamle og de arbejdsløse. Det handler ikke kun om profit for de større virksomheder. I morgen vil vi stemme om et af de vigtigste spørgsmål, EU-borgerne står over for, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen skal have grønt lys til at fortsætte liberaliseringen af vores vandsektor.
Jeg mener ikke, at vand henhører under det indre marked. Jeg mener ikke, det burde være omhandlet i meddelelsen. Men det er nu én gang tilfældet. Jeg håber, at vi kan fjerne det i morgen. Vores borgere ønsker ikke en liberalisering af vandsektoren. Europa har en sjæl. Hvis vi giver køb på vores sociale dagsorden, som udgør en del af dagsordenen for det indre marked og en del af Lissabon-dagsordenen, har vi endegyldigt spillet fallit. Vi kan ikke svigte vores borgere. I morgen må vi alle støtte de ændringsforslag, der afviser yderligere liberalisering.
Harbour (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg beklager, at jeg ikke var til stede under første del af dette meget heftige udfald mod liberalisering. Jeg udfylder to funktioner i denne forbindelse. Først og fremmest har jeg haft den glæde at være hr. Millers skyggeordfører for denne betænkning i mit eget udvalg, og dernæst har jeg udarbejdet betænkningen fra Industriudvalget. Vi har i denne forbindelse udført den opgave, vi fik pålagt, nemlig at kommentere Kommissionens strategidokument.
Hr. Miller udarbejdede en meget interessant betænkning, som jeg for en stor dels vedkommende var uenig i. Heldigvis delte udvalget min holdning, og vi har derfor forbedret betænkningen betydeligt i udvalget. Jeg håber, at Parlamentet vil vedtage vores udgave af betænkningen i morgen, og opfordrer det så absolut til det, fordi vi i denne betænkning behandler en række af de emner, Kommissionen bad os tage stilling til, og fordi den ikke udgør en forløber for PSE-Gruppens programerklæring med henblik på det kommende valg.
Jeg ønsker at sætte fokus på et eller to punkter, men må først kort kommentere hr. Millers indlæg. Det indre marked har været EU's største succes. Jeg havde den fornøjelse at tage ordet i forbindelse med hr. Bolkesteins fremlæggelse af beretningen om 10-året for det indre markeds gennemførelse sidste år, og vi har set tallene herfor, som jeg kan oplyse var indføjet i min betænkning til udvalget. Flere personer betvivlede rigtigheden heraf, fordi de ikke accepterer det faktum, at markedet skaber job og økonomisk velstand og følgelig skaber den form for sociale goder, som hr. Miller forsvarede med så stor veltalenhed for lidt siden.
Kernen i EU's socialpolitik er sikringen af en sund og aktiv økonomi. Det er, fordi vi fik det fælles marked til at fungere, fordi vi stimulerede konkurrencen, og netop fordi vi frigjorde de privatiserede sovende kæmper i den offentlige sektor og underlagde dem de gældende konkurrencevilkår, at vi har øget udbuddet og reduceret omkostningerne for forbrugerne. Hr. Miller og andre kan blot læse Kommissionens beretning og følge prisudviklingen inden for energi- og telekommunikationssektoren for at se, hvad der kan gøres.
Jeg vil ikke dvæle for længe ved vandet. Jeg finder det interessant at konstatere, hvor foruroligede medlemmerne i Parlamentets modsatte side er. Der henvises til det her, men i virkeligheden gør Kommissionen det fuldstændig klart, at det ikke er politikken om ejerforholdet, der er tale om. Ikke desto mindre er der ingen tvivl om, at der er mange muligheder for at sikre en bedre og mere effektiv vandforsyning. Alene de enorme forskelle i priserne på vand til forskellige befolkninger i EU viser, at der bør gøres noget ved det. Andet ønsker vi ikke, og vi håber derfor, at vores kolleger vil stemme for mit ændringsforslag 1 i morgen.
Jeg vil afslutningsvis kommentere et eller to punkter. Jeg lykønsker Kommissionen med for første gang at have udarbejdet en strategi for en treårig periode, som er klart fremadrettet og indeholder en række vigtige og kohærente politikker til forbedring af det indre marked. Jeg finder det prisværdigt, at Kommissionen har prioriteret at sikre det, vi har, at gennemføre foranstaltningerne i det indre marked og at forbedre den gensidige anerkendelse, som jeg er enig med Kommissionen i udgør grundlaget for og kernen i projektet om det indre marked. Det vil give os et vigtigt perspektiv. Jeg og mine kolleger i det kommende Parlament håber, at vi vil se det igen.
Der er følgelig tale om en udmærket meddelelse. Jeg takker Kommissionen for at have overtaget så meget fra den foregående betænkning om det indre marked, som jeg havde den ære at være ordfører for. Jeg er glad for at kunne sige, at mine udvalgskolleger har vedtaget ændringsforslagene, og at vi har tilpasset betænkningen, således at den ligger i forlængelse af mit tidligere arbejde og ikke blot afspejler de bagstræberiske holdninger, som ordføreren f.eks. har givet udtryk for. Tak for meddelelsen. Vi ser frem til at arbejde sammen med Kommissionen om fortsat at sikre goder til alle EU's borgere. 
Van den Burg (PSE ),
   Hr. formand, i eftermiddags præsenterede kommissær Bolkestein her i Strasbourg sin nyeste bog om Europas grænser. Jeg kunne desværre ikke være til stede, hr. kommissær, men hermed lykønsker jeg Dem. I aften vil jeg gerne tale om grænserne, som tilsyneladende ikke eksisterer, for kommissærens liberaliseringstrang.
Først vil jeg takke hr. Miller mange gange for det gode samarbejde. Det er ikke hans skyld, at afstemningen i Udvalget om Retlige Anliggender har resulteret i en noget forvrænget betænkning. Jeg forstår nu, at hr. Harbour påtager sig skylden for det. Som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender er jeg naturligvis meget skuffet over, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender kun har overtaget tre af mine ændringsforslag. Min gruppe har på ny stillet de øvrige ændringsforslag, og vi håber, at De Kristelige Demokrater og De Liberale med et socialt ansigt vil støtte dem i morgen.
Hvad liberaliseringstrangen angår, kan jeg berolige hr. Bolkestein. Jeg er ikke pr. definition imod liberalisering, således som nogle af mine kolleger her på venstre side. Jeg er dog imod markedsfundamentalisme og gennemtrumfning af liberalisering for enhver pris, hvis der langtfra er truffet bestemmelser om forudsætningerne og de offentlige garantier for den, og hvis liberalisering resulterer i tab på alle fronter, undtagen for de private monopolister og deres tilhængere, som hermed kan gribe chancen. Det er på høje tid, at vi i Europa bremser den slags liberalisering, og at der for forsyningspligtydelserne kommer et rammedirektiv som modvægt til konkurrencereglernes dominans. På det punkt ser jeg, at kommissæren tøver og affærdiger os med den ene undskyldning efter den anden.
Jeg har en sidste bemærkning om det nye direktiv om det indre marked for tjenesteydelser. Dette forekommer mig virkelig at være fuldstændig vanvittigt, fordi det underminerer alt, hvad vi har vedtaget i Europa om subsidiaritet og forrang for reglerne i det land, hvor tjenesteydelserne udføres. Det nye forslag til direktiv vender op og ned på den nuværende ordning og truer med drastisk at begrænse medlemsstaternes politiske muligheder for at opstille betingelser ud fra principperne om almene interesser, overvågning af samfundets og miljøets kvalitet og garantien for de grundlæggende rettigheder. Efter min opfattelse er nogle elementer endda i strid med de tilsvarende udgangspunkter i traktaten. Det er uforståeligt, at De vil have dette igennem Parlamentet inden Deres fratræden, og jeg er glad for, at i hvert fald Udvalget om Retlige Anliggender har besluttet ikke at gå for overilet til værks, hvad dette angår. Min gruppe opfordrer i Miller-betænkningen til, at der endnu ikke træffes nogen endelige beslutninger, bl.a. om dette nye direktiv, indtil diskussionen om retsrammerne for forsyningspligtydelserne er afsluttet. Dette forekommer mig ikke at være urimeligt. 
Bolkestein,
    Hr. formand, eftersom der kun er nogle få uger til udvidelsen, finder jeg det passende, at Parlamentet klart tilkendegiver, at det ønsker at styrke det indre marked, så det mere effektivt kan tilgodese de over 450 millioner europæeres og godt 20 millioner virksomheders ønsker og varetage deres interesser.
Jeg takker ordføreren, hr. Miller, og de øvrige medlemmer af Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked for det store arbejde, de har udført i de senere år, for at højne det indre markeds profil. De kan helt klart tage æren for nogle af de foranstaltninger, der er beskrevet i Kommissionens strategi for det indre marked, eftersom det oprindeligt var deres idéer.
Det indre marked er et af Europas mest vellykkede projekter. Det har siden 1993 bidraget til at skabe over 2,5 millioner nye job og har kumulativt tilføjet knap 900 milliarder euro til vores fælles velstand. Og vi kan vente os meget mere! Der findes stadig store huller i den juridiske ramme, herunder for serviceydelser og beskatning. Desuden er vi i en Union med 25 medlemsstater eller mere nødt til at styrke det fundament, det indre marked er bygget på.
Strategien for det indre marked for perioden 2003-2006 indeholder en nøjagtig redegørelse for, hvad der skal gøres, hvem der skal gøre det, og hvornår det skal gøres. Det er en plan i 10 punkter, der skal forbedre vilkårene i Europa. Der er ikke tid til, at jeg her kan gå i detaljer med Parlamentets betænkninger og i særdeleshed ikke i strategien for det indre marked. Jeg vil derfor fokusere på nogle få væsentlige aspekter.
Jeg glæder mig over, at Parlamentet går ind for en styrkelse af princippet om gensidig anerkendelse. Jeg ved, at der er forskellige holdninger til vægtningen mellem gensidig anerkendelse og harmonisering. Gensidig anerkendelse har den fordel, at de nationale traditioner respekteres, og at der ikke indføres yderligere regulering på EU-plan. Som bekendt vil det ikke blive en let opgave at forhandle sig frem til harmoniseringsdirektiver med 25 medlemsstater omkring bordet. Så i det omfang, vi kan undgå at lovgive, må det betragtes som en fordel.
Formålet er dog ikke at gennemtvinge gensidig anerkendelse for enhver pris. Men hvis vi kan få medlemsstaterne til at indberette tilfælde, hvor gensidig anerkendelse ikke er mulig, vil vi have et betydeligt bedre udgangspunkt for at foreslå en målrettet løsning, som ikke går længere end nødvendigt, for igen at sætte skub i den fri bevægelighed.
Jeg deler Parlamentets foruroligelse over den langsomme implementering af direktiverne om det indre marked. Forsinket gennemførelse giver ikke den nødvendige retssikkerhed og kan forårsage betydelig skade for andre medlemsstaters virksomheder og borgere.
Det er vanskeligt at forstå, hvorfor de medlemsstater, der opfylder deres forpligtelser, ikke kræver det samme af de medlemsstater, der til stadighed er forsinkede på dette område. Kommissionen indleder selvsagt øjeblikkeligt søgsmål mod de medlemsstater, der ikke gennemfører bestemmelserne rettidigt. Vi viger heller ikke tilbage fra at vaske vores skidne linned i andres påsyn. Offentlig ydmygelse virker ofte bedre end en stabel postbesørgede sagsanlæg for manglende overholdelse af traktaten.
Forsinket gennemførelse er dog ofte kun et symptom på et mere omfattende problem. Det betyder i sidste instans, at vi ikke får et helt velfungerende indre marked, så længe medlemsstaterne behandler det indre marked som en lejet bil, de ikke har til hensigt at vaske og vedligeholde. Jeg føler mig derfor tiltrukket af Parlamentets forslag om, at medlemsstaterne skal oprette kontorer for det indre marked, som skal være ansvarlige for sikringen af god intern markedsskik, og som folk kan rette henvendelse til om eventuelle problemer. Vi vil helt sikkert gå videre med denne tanke. 
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, gennemførelsen af det indre marked er bestemt et af de vigtigste skridt til at opnå Lissabon-målsætningerne. Hvis det indre marked skal fungere effektivt, skal der være en ægte forpligtelse på supranationalt niveau til at fastsætte målsætninger for det indre marked og på nationalt niveau til at gennemføre beslutningerne. Selv om målsætningerne er på plads, og de nødvendige love nu er blevet vedtaget på EU-niveau, er det omfang, i hvilket de er blevet gennemført i mange medlemsstater oprigtigt talt skammeligt. Kommissionen skulle bruge mere tid på at kontrollere gennemførelsen af de trufne beslutninger. Jeg er enig med ordføreren, hr. Miller, i, at medlemsstater, der ikke overholder deres forpligtelser, skal dømmes oftere, hurtigere og hårdere, end det er tilfældet nu, f.eks. ved at idømme bøder. Endvidere skal virkningen og effektiviteten af EU-lovgivning løbende vurderes, da vi bestemt ikke har brug for unødvendige love.
Et bæredygtigt indre marked er en udmærket måde at skabe arbejdspladser og velstand på. En af de mest skadelige hindringer for, at det indre marked kan fungere rigtigt, er arbejdskraftens begrænsede mobilitet og et ufleksibelt arbejdsmarked. Mange medlemsstaters, herunder Finlands, beslutning om ikke at tillade fri bevægelighed for arbejdskraften fra de nye medlemsstater er ikke mindre end grov forskelsbehandling mod statsborgerne fra disse lande. Hidtil har kun Irland og Storbritannien sagt, at de vil åbne grænserne den 1. maj for den arbejdskraft, der kommer fra de østeuropæiske lande, der bliver medlem af EU. Andre gamle medlemsstater benytter lejligheden til at holde deres grænser lukkede, selv om en af EU-søjlerne er arbejdskraftens frie bevægelighed. De nye medlemsstater kunne bestemt ikke have forventet de beslutninger, der blev truffet på grund af pres fra fagbevægelsen. De kunne dog have accepteret begrænsningerne, hvis de nye medlemsstater havde kendt til dem i København, da medlemskabsaftalerne blev underskrevet. Det er kortsigtet og nytteløst af de nuværende medlemsstater at frygte forandring på denne måde og ikke ville gennemføre væsentlige strukturløsninger, og det underminerer udsigterne til økonomisk vækst i både de nuværende og de nye medlemsstater.
Åbningen af markedet for netbaserede industrier har givet betydelige fordele for forbrugere, erhvervslivet og samfundet. Konkurrencen er øget, priserne er faldet, og der er mere innovation og valgfrihed. For at øge den internationale konkurrenceevne er det vigtigt at behandle alle de problemer, der plager det indre marked. Det vigtigste er at fjerne de grænseoverskridende hindringer for handelen med tjenesteydelser i serviceindustrien. Jeg håber, at direktivet om tjenesteydelser skrider hurtigt fremad. 
Koukiadis (PSE ).
   - Hr. formand, det største fortrin ved hr. Millers betænkning er, at den forsøger at anlægge en helhedssynsvinkel på emnet. Den betragter således helt korrekt strategien for markedet sammen med de generelle retningslinjer for den økonomiske politik og retningslinjerne for beskæftigelsen som et af de tre midler til at fremme Lissabon-målet og Göteborg-målet. Hvis markedet skal fungere korrekt, kræver det derfor en accept af dette grundlæggende politiske mål. Hvis Lissabon-strategien ikke gav de resultater, vi forventede, skyldes det dobbelttydighed med hensyn til dens faktiske indhold. Vi mener ikke, at man bør være bange for at tage den sociale dimension af strategien for markedet med i betragtning på samme måde som markedets konkurrenceevne lægges frem. Således vil konkurrenceevne i betydningen "konkurrenceevne baseret på kvalitet" i stedet for "konkurrenceevne baseret på en vedvarende reduktion af arbejdsomkostningerne" ud over at være et herskende princip for økonomiske relationer samtidig også blive et generelt princip for alle sociale relationer. Kun på denne måde vil den europæiske model kunne eksporteres og spille en førende rolle på verdensmarkedet. Hvis dette strategiske mål accepteres uforbeholdent, kan vi langt mere effektivt løse de konkrete problemer med det indre markeds dårlige funktion.
Vores første opgave er at overbevise medlemsstaterne om, at et indre marked ikke kan fungere uden en avanceret harmonisering af deres lovgivninger, hvilket også omfatter ophævelse af afgiftsbarrierer, og heller ikke uden et større ansvar for, at de regler, man er blevet enige om, gennemføres uden forsinkelser og forvridninger.
Den nuværende kontrol af gennemførelsen af fællesskabsreglerne er slået fejl og kræver en radikal revision. Den anden ting, vi skal sørge for, er at forhindre, at det indre marked kun udnyttes af en del af virksomhederne og den aktive befolkning. Hvis ikke de små og mellemstore virksomheder og forbrugerne også kommer med, vil resultaterne være begrænsede, uanset hvor mange beslutninger vi træffer på europæisk plan.
Altså må vi først og fremmest se på, hvad det er, der er årsag til den almindelige borgers modstand mod det indre marked, og hvordan vi kæder dets fremtid sammen med Europas visioner. 
Herzog (GUE/NGL ).
   - Hr. kommissær, De vil bygge det indre marked på rent kommercielle principper og med skatte- og regelkonkurrence, selv om et effektivt indre marked i overensstemmelse med den europæiske socialmodel kræver, at der fremstilles offentlige goder, og en væsentlig harmonisering af reglerne på europæisk plan. I Deres forsøg på at overbevise os har De tendens til at anvende huggertmetoden.
Jeg vil også gerne sige, at direktivet om tjenesteydelserne udgør en reel fare, en gift for EU. De ønsker liberalisering på alle områder, selv om Europa-Parlamentet så sent som i januar 2004 afviste liberaliseringen af uddannelses-, sundheds-, socialforsorgs- og vandforsyningssektorerne. De vil ophæve eneretten for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og indføre de offentlige aftaleregler på trods af, at Europa-Parlamentet har krævet, at disse tjenesteydelser får en lovramme med fælles beslutningstagning, og at det har udtalt sin støtte til de offentlige myndigheders ret til egenforsyning. De vil generalisere princippet om gensidig anerkendelse og anvendelsen af retsreglerne i tjenesteudbyderens oprindelsesland. Det kan ikke andet end være kilde til splid og tvister. Den eneste metode, som vil kunne samle europæerne, består i inden for de forskellige sektorer i det indre marked og ved hjælp af fælles beslutningstagning at opstille fælles positive kriterier, hvorfra ville opstå nogle harmoniseringsregler, som var i overensstemmelse med vores socialmodel.
Jeg skal også understrege manglen på høring af civilsamfundet i Deres arbejde. Den er i stor stil ansvarlig for den dårlige dokumentkvalitet og overfloden af tvister. Lamfalussy-metoden for de finansielle tjenesteydelser er meget mere inddragende end den, De anvender på andre områder, hvor De forsøger at opnå carte blanche til at fjerne lovbarriererne. Lamfalussy-metoden er imidlertid tynget af flere mangler, som vi vil råde bod på, nemlig manglende tilbagekaldelsesret til Parlamentet, utilstrækkelige økonomiske analyser og høringer, som stadig i stor stil er begrænset til erhvervslivet.
Af alle disse grunde trygler jeg mine kolleger - hvilket jeg i øvrigt også har skrevet til dem alle - om at genoptage den politiske linje i Parlamentet, som støtter den sociale markedsøkonomi. Denne linje blev ofret ved afstemningen i Retsudvalget. Hvis vi skal genoptage den, skal vi vedtage de ændringsforslag, som er stillet af hr. Miller og hr. Ortega.
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg støtter den generelle linje, hr. Miller har anlagt i betænkningen, især angående vandforsyning. Jeg vil dog især henlede opmærksomheden på ændringsforslag 13. Det ville være en meget uliberal tilgang at fastholde, at liberaliseringen skal videreføres på et ufleksibelt grundlag uden hensyn til de lokale vilkår. Vi bør f.eks. se på de afsidesliggende dele af EU. Vi bør derfor f.eks. stille os positivt over for den fleksibilitet i forhold til de lokale transporttjenester, der anbefales i den seneste Altmark-dom. Kommissionen har desværre tilkendegivet, at denne fleksibilitet ikke kan finde anvendelse på færger. Busser er ikke færger - som bekendt - men transport er transport - på havet og på landjorden.
Hr. Miller omtalte Railtrack-problemet i Det Forenende Kongerige. Hvis man adskiller ejerforholdet til skinnerne fra ejerforholdet til togene, får man en vanvittig situation. I Skotland går tendensen åbenbart i retning af en sondring mellem ejeren af et skib og ejeren af det selskab, der sejler med skibet. Det er Railtrack på havet! Det er en ekstrem og ufleksibel liberalisering. Hr. Bolkestein er en hyppig og altid velkommen gæst i Skotland. Jeg håber, at han under sit næste besøg på Hebriderne ikke bliver nødt til at rejse under et dæknavn for ikke at blive stillet til ansvar for den fiasko, som vi er ved at få trukket ned over hovedet! 
Della Vedova (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg er også af den opfattelse, at princippet om gensidig anerkendelse er af fundamental betydning for det indre markeds gennemførelse. På de få sekunder, jeg har til rådighed, vil jeg dog gerne komme ind på vandspørgsmålet, som man har drøftet indgående. Vandsektoren og vandforsyningstjenesterne er og bliver af afgørende vigtighed også i Europa. Efter min mening ville det ikke være fornuftigt, at man netop i denne sektor giver afkald på den effektivitetsforøgelse, som liberalisering og konkurrence kan give. Det er ikke ejendomsretten til vandet, der er tale om - sådan som nogle har sagt, dog ikke her i Parlamentet - og det er ikke en privatisering af vandet, der er tale om, men blot en åbning af markedet for vandforsyningstjenester, som ofte forvaltes på en ineffektiv måde af offentlige monopoler, hvad enten der er tale om lokale eller nationale monopoler. Til dem, der siger "kom og se jernbanerne i Storbritannien!", vil jeg gerne sige "kom og se de offentlige vandledninger i Italien - også de store vandledninger - og spildet af vandressourcer og offentlige midler!" Jeg siger ikke, at det skal være et ufravigeligt princip, men hvis vi åbner de offentlige tjenester for konkurrencen og markedet, tror jeg, at det endda vil være til gavn for det sociale Europa. 
Gebhardt (PSE ).
   - Hr. formand, ved afstemningen om betænkningen om strategien for det indre marked skal vi være meget opmærksomme. Vi skal passe på, at der ikke bliver vendt op og ned på Bill Millers egentlig fremragende arbejde, og at Parlamentet ikke allerede efter få uger trækker sin beslutning fra januar om tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse tilbage.
Lad mig forklare det med vandet som eksempel. I januar udtalte vi os imod hæmningsløs privatisering af tjenesteydelser inden for den grundlæggende forsyning som vand, kloakering, sundhedsvæsen og uddannelse. Vi har indset og slået fast, at dette er ting, som skal besluttes så tæt på borgerne som muligt i byerne og kommunerne. Tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse er en sag for de berørte mennesker og ikke legetøj for et hæmningsløst marked.
Det understreger Bill Miller igen i sin betænkning om en strategi for det indre marked. Han advarer med overbevisende eksempler mod de risici, som opstår, hvis vi f.eks. degraderer vores kostbare vand til en almindelig handelsvare. Men under drøftelserne i udvalget viste det sig, at det efter stærke konservative og liberale kræfters opfattelse ikke går hurtigt nok med at gøre væsentlige dele af de offentlige tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse til en handelsvare. Det må vi sætte en stopper for i plenum og gøre den såkaldte Miller-betænkning til en ægte Miller-betænkning igen. Der er stillet de nødvendige forslag til at udbedre dette kup, som udvalget må klandres for. Jeg beder Dem alle hjælpe med til, at vi ikke falder vores byer og kommuner i ryggen, sådan som denne ulykkelig konservative-liberale alliance gerne ville have det. 
Bolkestein,
    Hr. formand, jeg vil med fornøjelse besøge Isle of Skye, og det vil glæde mig at blive ledsaget af sir Neil MacCormick. Dog vil jeg under alle omstændigheder rejse under mit eget navn og ikke et dæknavn, hvilket jeg håber, sir Neil indvilliger i.
Jeg skal kommentere to punkter, som har vist sig at være af stor betydning i denne debat. Det første er spørgsmålet om, hvorvidt strategien for det indre marked tager tilstrækkeligt hensyn til de sociale, beskæftigelsesmæssige og miljømæssige aspekter. Jeg skal understrege, at hovedformålet med strategien for det indre marked er at styrke håndhævelsen af de nøgleprincipper, der ligger til grund for det indre marked, især på baggrund af Unionens udvidelse med 10 nye medlemsstater. Heraf fokuseringen på den fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser, gensidig anerkendelse, afgiftsmæssige hindringer, gennemførelse og håndhævelse samt forenkling af reglerne.
Det betyder ikke, at de sociale eller miljømæssige aspekter ikke tillægges betydning. Men der findes andre instrumenter, der er mere velegnede til disse områder, herunder f.eks. beskæftigelsesretningslinjerne. De dokumenter, Kommissionen udarbejder, skal ikke nødvendigvis alle omhandle samtlige emner.
Jeg er uenig i, at det indre marked ikke er socialt eller miljøvenligt. Der er skabt over 2,5 millioner job siden 1993 takket være det indre marked. Det har kumulativt forhøjet vores samlede bruttonationalprodukt med knap 900 milliarder euro - og disse penge understøtter vores sociale sikringsordninger, pensioner, sundhedssektor og uddannelsessektor. Omkostningerne til en mængde tjenesteydelser og varer omfatter job, hvilket giver folk flere midler til deres rådighed. Det indre marked har fremmet nyskabelse og indførelse af teknologi til bekæmpelse af luftforurening. Det indre marked har således sikret gode sociale og miljømæssige vilkår.
For det andet skal det angående liberaliseringen frem for alt understreges, at privatisering ikke er et spørgsmål, der henhører under Kommissionen. Traktatens artikel 259 indeholder nemlig et forbud mod, at Europa-Kommissionen beskæftiger sig med ejerskabsforhold. Liberalisering og konkurrence hører under Kommissionens sagsområder, men ikke privatisering.
Angående forsyningspligttjenester har Kommissionen ikke til hensigt at undskylde sin indsats for at åbne netværkssektorerne for yderligere konkurrence. Det har generelt gavnet erhvervslivet og borgerne, hvilket også fremgår af flere præstations- og evalueringsmålinger. Kvaliteten og brugertilfredsheden er højere end før markedsåbningen, og priserne er ofte lavere. En yderligere åbning af markederne er ønskelig. Kommissionen har f.eks. netop stillet forslag om yderligere tiltag inden for jernbanesektoren, og vi undersøger desuden mulighederne for at skabe større konkurrence inden for vandforsyningssektoren.
Denne debat handler ikke om deregulering, men om fornyet regulering. Tjenesteydelsernes kvalitet og respekten for den almene interesse er fortsat grundlæggende krav. Ikke desto mindre er jeg uenig i, at offentlige monopoler er naturlige garanter for opfyldelsen af sådanne standarder. Konkurrencen er forbrugernes bedste ven. Det vil altid være de offentlige myndigheders rolle at fastsætte de krav, som de offentlige eller private forsyningspligttjenester skal opfylde. 
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. Bolkestein tager imod indbydelsen til Isle of Skye, hvilket er meget forstandigt. Det er den eneste ø i Hebriderne, der nu er forbundet med fastlandet med en bro og følgelig ikke afhænger af færger, der betragtes som forsyningspligtydelser.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl.12.00.
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Denne betænkning er særdeles vigtig. Den er strategisk, også selv om den skjuler eller forklæder den klassekarakter, som ligger til grund for den såkaldte Lissabon-strategi.
Blot fire punkter:
Det første er punkt 38, hvor jeg bifalder, at det bemærkes, at arbejdskraftens frie bevægelighed er den mindst udviklede af det indre markeds fire friheder - ikke mindst sammenlignet med kapitalens hæmningsløse bevægelighed - en formulering, som GUE/NGL's ændringsforslag kunne have gjort endnu mere tydelig og præcis.
Det andet er punkt 40, hvor de to nævnte friheder kolliderer i de multinationale selskabers mulighed for at drive pensionskasser, hvilket man mener i høj grad er ønskværdigt. For hvem? Til fordel for hvilken slags økonomi? Spekulationsøkonomien?!
Det tredje er punkt 10, hvor glæden over forslagene om at fortsætte liberaliseringen og åbningen af markederne inden for andre sektorer (bl.a. vandforsyning og posttjenester) gør hensigten tydelig og hos os fremkalder det modsatte af glæde, men kraftig støtte til de ændringsforslag, som vores gruppe og jeg selv har stillet, fordi vi må være på vagt over for Kommissionens påståede "neutralitet", hvad angår ejendomsretten til vand.
Det fjerde er punkt 9, som ganske enkelt skulle formuleres lige omvendt: "et effektivt og rationalt indre marked bør udvikles ud fra den idé, at det skal styrke snarere end hindre den sociale dimension".
Det var det hele, men det er langtfra alt! 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er den anden betænkning (A5-0122/2004) af Schmidt for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF, hvad angår merværdiafgift på ydelser præsteret i postsektoren (KOM(2003) 234 - C5-0227/2003 - 2003/0091(CNS)). 
Bolkestein,
    Ifølge traktatens artikel 93 bør der vedtages bestemmelser vedrørende momsen, i det omfang en harmonisering er nødvendig for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion. Direktiv 97/67/EF udgjorde det første skridt i retning af oprettelsen af et sådant marked inden for postsektoren. For første gang fik forbrugerne mulighed for at vælge og operatørerne mulighed for at levere deres tjenester uden for deres egne snævre nationale markeder.
Momsdirektivet er, som det ofte er tilfældet for EU's afgiftsbestemmelser, sakket agterud i forhold til udviklingen, og en øjeblikkelig revision er nu påkrævet, eftersom direktivet ikke længere afspejler de behov eller den situation, der gør sig gældende i EU. Den fortolkning, mange medlemsstater foretager af de gældende momsordninger, er ikke forenelig med virkeliggørelsen af det indre marked, eftersom der indrømmes undtagelser for tjenester leveret af visse operatører på deres eget marked, mens operatører, der drister sig til at levere tjenester i andre medlemsstater, og alle andre operatører er momspligtige i henhold til den gængse sats, uanset hvor de leverer deres tjenester.
I tilfælde af lovgivningsmæssig passivitet er der en klar risiko for, at De Europæiske Fællesskabers Domstol vil blive anmodet om at finde en løsning på afgiftens udtalte mangel på neutralitet for at sikre ensartede vilkår og sikre overholdelsen af de principper, der ligger til grund for det indre marked. Det kan kun ske, idet Domstolen begrænser undtagelserne til de tjenester, der endnu ikke er åbnet for konkurrencen. Det vil betyde fuld beskatning af alle andre tjenester.
Kommissionen har ved at stille dette forslag opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktaten, særlig artikel 93. Dette forslag er udarbejdet efter omfattende høringer af universelle posttjenester og andre operatører inden for postbesørgelse såvel som repræsentanter for brugerne. Kommissionen har taget hensyn til deres forskellige holdninger og især de private kunders og velgørende foreningers ønske om reducerede satser for tjenester som postbesørgelse af breve, småpakker og direkte post, som er de tjenester, disse kunder især benytter. Den kombinerede effekt af postoperatørernes besparelser som følge af de fritagelser, forslaget vil give dem, og fastsættelsen af en reduceret takst for en bredere vifte af posttjenester har til formål at begrænse eller udligne enhver prisstigning inden for postsektoren.
Det var Kommissionen, der tog initiativ til indføjelsen af begrebet universelle tjenester som et centralt element i direktiv 97/67/EF, og den mener, at alle Unionens borgere har ret til en bred vifte af billige posttjenester af høj kvalitet. Leverandørerne af universelle posttjenester vil ikke være i stand til at levere sådanne tjenester, hvis de afskrækkes fra at investere og modernisere og derfor ikke længere kan konkurrere med andre operatører inden for den del af markedet, der allerede er åben for konkurrencen. Den nuværende momsfritagelse gør de påkrævede investeringer dyrere. Leverandørerne af universelle posttjenester inden for EU erkender, at de står over for disse udfordringer, og størstedelen støtter de målsætninger, der er opstillet i dette forslag.
Jeg vil til sidst opfordre Parlamentets medlemmer til at støtte Kommissionens forslag. 
Schmidt, Olle (ELDR ),
   Hr. formand, hr. kommissær, så er vi her igen, og jeg gør et nyt forsøg på at få dette hus til at indse betydningen af at ændre de gældende regler for moms på posttjenester. Udvalget og plenarforsamlingen afviste mit forslag for nogle måneder siden, så nu er fru Lulling og jeg tilbage med en række ændringsforslag for at blødgøre de kritiske kolleger. Selv havde jeg, præcis som kommissæren siger, foretrukket Kommissionens forslag, som det var, men det var der ikke flertal for.
Markedet er ved at blive liberaliseret på europæisk plan såvel som på nationalt plan. Flere gamle statslige post- og televirksomheder er blevet ændret til aktieforetagender. De har brug for andre regler. Den uretfærdige afgiftsovervejelse, som nu sker, forhindrer ikke blot udviklingen af åbne markeder - og dermed en deregulering af posttjenesterne - men forvrider og vanskeliggør også konkurrencen for både de offentlige og de private operatører. Den økonomiske konsekvens for forbrugerne ville blive begrænset. Det er den berømte stigning med en penny for et frimærke eller ingen stigning overhovedet. Det kan tilmed blive en prissænkning, hvis medlemsstaterne benytter sig af en reduceret afgiftssats. De postoperatører, som kommissæren nævnte, betaler moms. Så kan de også trække indgående moms fra. På den måde kan de sænke deres omkostninger samlet set. Det er godt for nyinvesteringer og modernisering af gamle monopolforetagender. Jeg vil gerne gentage det.
Vi har foretaget nogle ændringer siden den sidste behandling. Der foreslås en forhøjelse af vægtgrænsen for den reducerede afgiftssats for standardpostforsendelser fra to til 10 kg. Dette er en af de vægtgrænser, som blev sat af UPU. På den måde ville vigtige dele af standardpostforsendelserne indgå i vægtklassen for reduceret afgiftssats. Det handler om dagblade, ugeaviser og andre pakkeforsendelser.
Direktivets ikrafttræden er udsat til 2007. Det vil give medlemsstaterne og postoperatørerne tilstrækkelig tid til at tilpasse sig direktivets nye bestemmelser. Det passer også med de forskellige dereguleringsskridt, som planlægges for postmarkedet.
Desuden foreslås det, at de medlemsstater, som den 1. januar 2003 gennemførte en superreduceret afgiftssats, skal fortsætte med at gennemføre denne afgiftssats på posttjenester. Vi har også forslag om forskellige organisationer, som beskæftiger sig med ting som gaver og andet.
Jeg håber, at disse kompromiser er tilstrækkelige. Det ville være ærgerligt, hvis der ikke skete noget overhovedet. Det store spørgsmål, der er blevet drøftet på det seneste, er, hvad der sker med Royal Mail. Andre postvirksomheder, som kommissæren også sagde, støtter forslaget. Industrien synes, det er godt. Informationer fra den nationale reguleringsmyndighed Postcom i Storbritannien viser, at en afskaffelse af momsfritagelsen for offentlige virksomheder ikke ville resultere i prisstigninger for forbrugerne. I stedet ville det skabe lige vilkår, som i sidste ende ville føre til øget konkurrence, større valgmuligheder for postkunderne og lavere priser.
Jeg har talt med en ledende tjenestemand på Postcom, som udtrykte sig sådan her: Royal Mail har ingen grund til at fastholde momsfritagelsen. Det er ikke nødvendigt for at beskytte Royal Mail. Det er ikke nødvendigt for at beskytte forbrugerne. Det er snarere præcis det modsatte.
Jeg synes, at det er synd, at så mange kloge kolleger som hr. Goebbels, hr. Skinner, fru Villiers og ikke mindst min egen partikollega hr. Huhne ikke har kunnet overbevises i fornuftig retning. Jeg beklager dette og kan blot konstatere, at hvis Parlamentet siger nej igen i morgen, hvilket der desværre er meget, der taler for, har jeg i den grad forfejlet min opgave. Det kan vi muligvis leve med, jeg kan leve med det, men Europas forbrugere derimod har tabt. Det er dem, der er de store tabere. Det håber jeg, at mine kolleger vil tænke over, om ikke andet så i løbet af natten, inden afstemningen sker i morgen.
Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, som De netop har hørt, giver ordfører Olle Schmidt fra Den Liberale Gruppe og jeg ikke op. Vi forsøger også i denne før-valgperiode mod alle populister at opnå, at Parlamentet klart og tydeligt siger, hvad det har at foreslå om Kommissionens forslag om moms på tjenesteydelser inden for postsektoren. Derfor har vi igen stillet vores ændringsforslag til kommissionsforslaget.
Det er for primitivt, sådan som hr. Goebbels f.eks. har forsøgt det nu i næsten et år på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne, rent ud at afvise dette forslag. Det er sikkert publikumsvenligt at kundgøre, at man er modstander af moms på frimærker. Men fordi vi alle ved, at vi - efter at diverse posttjenester er blevet liberaliseret - på lang sigt ikke kan komme uden om at behandle posten og de private udbydere ens for at undgå konkurrenceforvridning på dette område, er det efter vores mening klogere at fortælle Ministerrådet og Kommissionen, hvad vi ønsker, for at undgå en fordyrelse af frimærkerne.
Vores forslag går i denne retning. Først vil vi udsætte dette direktivs ikrafttrædelse til 2007 for at give postvæsenet tilstrækkelig tid til at gennemføre direktivet uden gnidninger. Bortset fra det vil vi give de medlemsstater, der - som f.eks. Luxembourg allerede har gjort siden januar 2003 - har en meget reduceret momssats - i Luxembourg er det 3 % - mulighed for at anvende denne sats på postale tjenesteydelser. Det er konkret og positiv politik, for nejsigerne og andre gør med deres populisme hverken postvæsenet eller forbrugerne nogen tjeneste. Jeg håber altså, at Parlamentets flertal vil stemme for ordførerens og mit fornuftige forslag - jeg har stillet det på min gruppes vegne. 
Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, fru Lulling er inkarnationen af ikke-populistisk intelligens. Fuldstændig harmonisering af de indirekte skatter har imidlertid aldrig været et af EU's mål. Et indre marked kan udmærket fungere med skattekonkurrence på betingelse af, at den er loyal. Beviset ser vi på det indre amerikanske marked, hvor USA's 50 stater fortsætter med at beskatte forbruget gennem lokale afgifter på mellem nul og 10 procentpoint.
Koordineringen af momssatserne og forbrugsafgifterne, som fandt sted ved min beskedne hjælp i 1991 under luxembourgsk formandskab, indførte minimumssatser plus nulsats på nogle områder samt maksimumssatser, som giver staterne en vis bevægelsesfrihed til at føre en national skattepolitik. Men Kommissionen presser stadig på for en skatteharmonisering. Hver forsvares indædt. Sådan foregår forhandlingen om en eventuel sænkning af momssatserne for visse arbejdskraftintensive tjenesteydelser. Normalt, hr. formand, går man ikke over åen efter vand. Der er langt mellem dem, der rejser til udlandet for at finde en frisørsalon, som har en mere favorabel momssats. Og endnu længere mellem de borgere, som sætter det i europæisk udbud, når de har brug for en blikkenslager.
Hvorfor tager Kommissionen ikke dette med i deres betragtninger, når medlemsstaterne f.eks. ønsker at fremme beskæftigelsen inden for visse sektorer, som er ramt af en for høj momssats? Kommissionens forslag om at ophæve momsfritagelsen på offentlige posttjenester er et udslag af samme tilbøjelighed til at harmonisere. Postsektoren er og bliver en tjeneste, som er organiseret på nationalt niveau, og som praktiserer en national prisfastsættelse. Så længe vi ikke f.eks. i Frankrig kan frankere et brev med et frimærke fra det italienske eller svenske postvæsen, bliver der ikke noget indre postmarked og heller ikke nogen reel konkurrenceforvridning mellem de forskellige postadministrationer. Hvis postadministrationerne imidlertid kæmper for at indføre en momssats, er det af simple materielle årsager. Ved at beskatte standardposttjenesterne med selv en minimal momssats vil postvirksomhederne kunne trække den moms fra, som er betalt på deres indkøb. Dem, som ikke ville få noget ud af det, er forbrugerne. De ville meget hurtigt blive konfronteret med takstforhøjelser.
Flertallet i den socialdemokratiske gruppe vil stemme imod momsen på posttjenesterne. Vi ønsker at forsvare forbrugerne. Kommissionens harmonisering af momsen på posttjenesterne er i virkeligheden bare et forsøg på at skabe de rette betingelser for en senere privatisering af en offentlig tjeneste til fordel for visse private virksomheder, som allerede er aktive på området. Vi modsætter os imidlertid privatiseringen af denne internationale tjeneste, som selv i USA fungerer som en offentlig tjeneste.
Herzog (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg mener, at vi bør hæve momsfritagelsen. Jeg deler ikke kommissærens liberaliseringssynspunkter, men jeg er heller ikke overbevist af Robert Goebbels argumenter. Jeg mener, at der allerede er et indre marked for posttjenester undtagen på det private område. F.eks. udgør post til private ikke mere end 10 % af den franske posttjenestes omsætning. Resten er søbet ind i konkurrence. Og der er nogle skævheder i denne konkurrence. I modsætning til, hvad hr. Schmidt siger, mener jeg, at de traditionelle offentlige virksomheder straffes særlig hårdt af det utilpassede skattesystem og af, at det er umuligt at trække momsen fra indkøbene. Det er ikke kun simple materielle årsager, der ligger bag, det drejer sig om at kunne udvikle sig. Jeg vil i øvrigt tilføje, at der findes en skat på indkomsten, som skal kompensere for det såkaldte privilegium med momsfritagelsen.
Det ville være paradoksalt at foregive at ville forsvare de offentlige servicevirksomheder, samtidig med at man tillader, at de bliver kvalt. Jeg tror, at den rigtige løsning under disse omstændigheder er at fastholde ændringsforslagene fra hr. Schmidt og fru Lulling, som i øvrigt følger venstrefløjen med forpligtelser til reducerede og superreducerede takster for tjenesteydelser, som hører under den internationale tjeneste.
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, allerførst vil jeg udtrykke min påskønnelse af hr. Schmidts arbejde. Det viste sig, at det ikke var nogen smal sag at fremlægge en ændret betænkning to gange for at opnå tilstrækkelig støtte. Jeg håber, at hr. Schmidts og fru Lullings ændringsforslag vil blive støttet i morgen på plenarmødet.
I EU liberaliseres postmarkedet senest fra 2009. Det kan man være for eller imod. Men nu, hvor beslutningen foreligger, er det dog vigtigt at sikre, at der ikke opstår kaos, hvor borgerne ikke længere kan modtage eller sende deres post. Det er således meget vigtigt, at offentlige og private udbydere af posttjenester behandles lige, når det gælder momsgrundlag og momssats. Desuden skal lige muligheder på det indre marked sikres det med henblik på det frie postmarked. Derfor vil jeg støtte hr. Schmidts og fru Lullings ændringsforslag. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, det statsejede postselskab i Irland An Post kæmper i dag for at overleve. Det har som følge af liberaliseringen mistet en betragtelig andel af den mest givtige del af markedet, mens det fortsat bærer den byrde, der er forbundet med at efterkomme kravet om at sikre en universel tjeneste i Irlands yderste afkroge.
Det skal varetage postbesørgelsen af et brev fra Det Forenede Kongerige eller et andet sted uanset omkostningerne, og uanset hvilket område i landet det er adresseret til. Reglerne om offentlige udbud betyder desuden, at det mister betydelige offentlige kontrakter, som tidligere satte det i stand til at opfylde de forpligtelser, der påhvilede det som offentlig tjeneste.
Hvis An Posts posttjenester nu bliver momspligtige, kan det meget vel betyde selskabets endeligt. Mange af det frie markeds tilhængere vil uden tvivl gnide sig i hænderne i tilfredshed med udsigten til en sådan udvikling, fordi de så vil kunne samle de givtige stumper af det irske marked op. Men hvad sker der så med forsyningspligten? Hvem vil bringe post ud til personer, der bor alene i de fjernest liggende nordvestlige eller sydvestlige dele af Irland?
Den irske regering erklærede for nylig, at den var imod denne foranstaltning, selv om den havde holdt munden forsvarligt lukket, siden Kommissionen tog emnet op første gang i 2000. Jeg glæder mig over denne nye udvikling, og jeg håber, at det vil lykkes regeringen at blokere denne foranstaltning. Der må være en vis fornuft forbundet med vores behandling af de offentlige tjenester inden for f.eks. postsektoren 
Bolkestein,
    Kommissionen håber, at Parlamentet vil støtte forslaget, og er rede til at tage hensyn til en række af de omfattende ændringsforslag, parlamentsmedlemmerne har stillet. Kommissionens holdning til ændringsforslagene er følgende: Kommissionen anser, at alle undersøgelser af postsektoren og især undersøgelser, der udføres i medfør af direktiv 97/67/EF, bør omfatte momsens indvirkning på sektoren. Kommissionen påtager sig at tage hensyn til ånden i ændringsforslag 5.
Med henblik på et eventuelt kompromis med Parlamentet angående ændringsforslag 4 og 11 kan Kommissionen acceptere, at direktivets reelle gennemførelse udsættes til den 1. januar 2007, så operatørerne får tilstrækkelig tid til at tilpasse deres systemer.
Kommissionen kan med henblik på et eventuelt kompromis med Parlamentet, som har understreget behovet for at beskytte forbrugerne mod stigninger i priserne på almindelige posttjenester, og hvad angår ændringsforslag 6, 9 og 10, indvillige i at lade den reducerede sats finde anvendelse på et bredere udvalg af posttjenester, herunder almindelig postbesørgelse af genstande med en vægt på op til 10 kg.
Hvad angår ændringsforslag 1 og 7, har den senere tids begivenheder endnu en gang vist, at medlemsstaterne lægger meget vægt på, at de reducerede satser er frivillige, og Kommissionen kan derfor ikke påtage sig at ændre sit forslag i denne henseende. Ikke desto mindre viser disse ændringsforslag utvetydigt, at Europa-Parlamentet tillægger prisstabiliteten inden for postsektoren overordentlig stor betydning, hvilket uden tvivl sender et politisk signal til medlemsstaterne om at udnytte den valgfrihed, forslaget giver.
Hvad angår ændringsforslag 3 og 8, betragter Kommissionen reducerede satser på under 5 % som midlertidige foranstaltninger, der ikke bør finde anvendelse på nye kategorier af varer eller tjenesteydelser.
Hvad angår ændringsforslag 2 om en restitutionsordning for organisationer med et velgørende formål, gentager Kommissionen, at den ikke mener, at der er noget i det sjette direktiv, der forhindrer medlemsstaterne i at indføre en sådan ordning uafhængigt af momsordningen. Men det ville ikke være passende eller i overensstemmelse med nærhedsprincippet at indføje en angivelse af, hvordan medlemsstaterne skal anvende deres afgiftsindtægter.
Til sidst mener Kommissionen angående ændringsforslag 13, at vilkårene for filatelifrimærker ikke adskiller sig fra de nuværende. I henhold til den gældende lovgivning er frimærker kun fritaget, når de sælges til den pålydende værdi. I alle andre tilfælde er de afgiftspligtige. Eftersom denne forskel i afgiftspligten ikke volder problemer i dag, forventes den ikke at forårsage problemer, når forslaget er vedtaget. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0115/2004) af Quisthoudt-Rowohl for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen om videnskabeligt og teknisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Staten Israel (KOM(2003) 568 - C5-0478/2003 - 2003/0220(CNS)). 
Bolkestein,
    Hr. formand, jeg er meget glad for at få lejlighed til at drøfte det videnskabelige og teknologiske samarbejde mellem Israel og EU med Parlamentet. Jeg vil indledningsvis takke ordføreren fru Quisthoudt-Rowohl og medlemmerne af Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi for deres indsats og vedvarende interesse for spørgsmål af videnskabelig og forskningsmæssig karakter.
Denne adtale har til formål at videreføre det videnskabelige og teknologiske samarbejde med Israel. Dette samarbejde har gennemgået en konstant udvikling siden Israels deltagelse i det fjerde rammeprogram for forskning. Jeg skal også understrege dette samarbejdes betydning for udviklingen af Euro-Middelhavs-partnerskabet såvel som for implementeringen af Det Europæiske Forskningsrum. Den foreliggende aftale er en udvidelse af aftalen om associering af Israel i aktiviteterne under det femte rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling. Sidstnævnte er baseret på det grundlæggende princip om gensidighed og tager således hensyn til de to parters gensidige interesser og dækker alle de områder, der er omfattet af det sjette rammeprogram, undtagen nuklear forskning.
Det videnskabelige samarbejde med Israel har allerede givet sig udslag i en lang række fælles projekter inden for forskning og teknologisk udvikling. Under det femte rammeprogram blev der iværksat 623 projekter af europæiske forskningshold i samarbejde med israelske hold, som varetog koordineringen af 149 af disse projekter. De offentlige og private deltagere i dette samarbejde har understreget værdien og resultaterne heraf, især i forbindelse med evalueringen af aftalen om Israels deltagelse i det femte rammeprogram.
Jeg skal ligeledes understrege, hvor vigtig denne form for aftale er for udviklingen af det regionale videnskabelige samarbejde inden for Euro-Middelhavs-partnerskabet. F.eks. deltager Israel sammen med bl.a. Egypten, de palæstinensiske territorier, Cypern og Grækenland i Hortimed-projektet, der tager sigte på at finde økonomiske og bæredygtige løsninger for kunstvanding inden for havebrug og gartneri, især i form af genanvendelse og rensning af vand.
Et andet væsentligt element er som tidligere anført aftalens bidrag til skabelsen af Det Europæiske Forskningsrum og åbningen heraf over for resten af verden. Mere generelt bidrager den også til udviklingen af et videnbaseret samfund.
I denne forbindelse er Kommissionen rede til at fremme det internationale samarbejde på det videnskabelige og teknologiske område med tredjelandepartnere. Samarbejdsaftalen med Israel passer naturligt ind i denne strategi, især i forhold til Mellemøsten. Aftalen bør også give forskerne mulighed for at fortsætte deres bestræbelser på at etablere et regionalt samarbejde med Israels nabolande, som vil være til gavn for alle, til trods for de vanskelige betingelser, der i dag gør sig gældende i Mellemøsten. Jeg er derfor overbevist om, at Parlamentet bør og vil støtte indgåelsen af denne aftale. 
Quisthoudt-Rowohl (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, den 20. november 1995 blev der indgået en Middelhavsaftale mellem EF og Israel, som associerede Israel med Fællesskabet på områderne samhandel med varer og tjenesteydelser, etableringsret, kapitalbevægelser samt økonomisk og kulturelt samarbejde. Dermed blev en politisk dialog, som allerede fandtes, institutionaliseret. EU plejer i øvrigt også særlige relationer til den palæstinensiske selvstyremyndighed og er en af partnerne i fredsprocessen i Mellemøsten. Og hermed har jeg allerede nævnt de to elementer, som er vigtige, når man betragter denne aftale.
Lige siden 1975 har Israel og EU samarbejdet inden for forskning og udvikling. I 1983 begyndte man at finansiere forskningsprojekter i fællesskab, og som hr. kommissær Bolkestein allerede har fortalt, var Israel fuldt associeret i det femte rammeprogram. Dengang var jeg også ordfører for denne associering.
Disse aftaler var og er udtryk for den erkendelse, at forskningen i det sene 20. århundrede har international karakter, og at det ofte ikke tjener forskningens interesser at begrænse sig til EU's område. Israel har et meget innovativt forskningsmiljø og bruger, set i forhold til landets bruttonationalprodukt, stadig flere penge end EU på forskning. Landet indtager en topplads, hvad antallet af videnskabelige publiceringer pr. person angår, og jeg vil ikke gentage tallene, som allerede er blevet nævnt.
Under det femte rammeprogram har begge parter haft fordel af samarbejdet. Israel får adgang til et stort net af forskningsinstitutioner, og EU får adgang til Israels innovative potentiale. Også det store antal støttede projekter viser dette samarbejdes succes. Nogle projekter har ikke kun partnere fra Israel, men fra hele Middelhavsområdet. Vandbehandling er allerede blevet nævnt, men der er også institutioner fra de palæstinensiske selvstyreområder, som med succes deltager i vores forskningsprogram. Jeg vil her gerne gentage, til ære for en del af Parlamentet, at forskningssamarbejde inden for militær forskning eller inden for Euratom er ikke omhandlet i denne betænkning.
For Israels deltagelse i det sjette forskningsrammeprogram er det planlagt, som for de to foregående aftaler, at Israel skal deltage i finansieringen i forhold til sit bruttonationalprodukt. Landet deltager som deltager med samme rettigheder og pligter som EU-medlemsstaterne. Der er kun den ene undtagelse, at Israel kun deltager i CREST-udvalget som observatør.
Forhøjelsen af vores forskningsmidler i kraft af den israelske deltagelse og den knowhow, som de israelske institutioner bidrager med, kan for deltagerne fra EU kun opfattes som positiv, og vi har her helt klart en .
Ved gennemførelsen af aftalen bliver der nedsat et fælles udvalg, som sikrer, at israelske embedsmænd bliver inddraget i de administrative udvalg, og at der deltager sagkyndige som bedømmere og i programudvalg.
Set fra et forskningspolitisk synspunkt er der således intet til hinder for at forlænge aftalen. Og for ikke at blive misforstået citerer jeg nu fra et brev fra Israels ambassadør, Oded Eran, som har skrevet til mig. Jeg citerer på engelsk: Dermed har jeg også forståelse for ophavsmændene til ændringsforslagene, som er modstandere og mener, at vi bør udsætte ethvert samarbejde med Israel, til der er kommet fred i denne desværre så ufredelige region. Men jeg må sige, at det er min faste overbevisning, at vi overhovedet ikke vil kunne bidrage længere, hvis vi lukker dørene. Vi skal være parat til at diskutere åbent med alle parter. Kun på den måde kan vi få indflydelse på fredsprocessen.
Derfor må aftalen vurderes som meget positiv set fra et forskningspolitisk synspunkt. Forskere og forskningsinstitutioner i EU samt virksomheder profiterer af dette samarbejde. Med hensyn til den politiske situation er jeg overbevist om, at aftalen kan bidrage til en nedtrapning, eftersom også palæstinensiske forskere og institutioner får mulighed for at samarbejde med israelske og europæiske institutioner. Og når man samarbejder, bekæmper man ikke hinanden.
Jeg vil gerne slutte med en tak til alle mine samtalepartnere. Fra de mest forskellige sider - nogle, som er for, nogle, som er imod, nogle, som har fordel af det, og nogle, som vil ændre det - har jeg fået meget stor støtte og altid kunnet føre meget fredelige og afslappede samtaler. Mange tak! Jeg håber, min betænkning vil blive vedtaget med stort flertal i morgen. 
McNally (PSE ).
   - Hr. formand, indgåelsen af en aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde er sædvanligvis en ubetinget glædelig anledning til optimisme, især hvis aftalen afløser tidligere aftaler, der har dannet grundlag for et udmærket videnskabeligt arbejde. Desværre er det ikke muligt ubetinget at gå ind for denne aftale. Ud fra et videnskabeligt synspunkt er dette samarbejde med Israel uden tvivl nyttigt i forhold til det sjette rammeprogram. Israel er et videnskabeligt velfunderet land, og der er som sagt blevet gennemført og vil fremover blive gennemført nogle yderst nyttige fælles middelhavsprojekter såsom forskning i vandbehandling. Men der er ikke tale om et normalt land eller en normal del af verden. Israel er ikke et normalt land, fordi mange af den nuværende regerings handlinger er fuldstændigt uacceptable, herunder opførelsen af et hegn, besættelse af landområder, krænkelse af menneskerettighederne og anvendelse af repressive metoder. Selv om der gennemføres et vist videnskabeligt samarbejde med palæstinenserne, har jeg modtaget klager over hindringer for visse dele af arbejdet.
PSE-Gruppen overvejede nøje, om vi ønskede at stemme for denne aftale. Der findes to fuldstændigt gyldige og holdbare synspunkter. Ifølge det ene - som flere tilslutter sig - vil undertegnelsen eller ratificeringen af denne aftale blive opfattet som et tegn på, at vi giver grønt lys for og fremmer og støtter den israelske regerings handlinger. Det er helt klart ikke hensigten. Europa-Parlamentet har tidligere med stor succes krævet en suspendering af det videnskabelige samarbejde. Flere medlemmer mener, at vi bør stemme imod denne aftale og afgjort træffe betydeligt mere vidtrækkende foranstaltninger for at tilkendegive vores afstandtagen over for den israelske regering. En anden mulighed - og det er den, jeg vil anbefale - er at betragte videnskab og forskning som noget positivt, hvis resultater vil være til gavn for menneskeheden, og som vil give mulighed for dialog og åbning for samarbejde med palæstinenserne.
Andre argumenter kan og vil givet blive inddraget i den politiske dialog. Der kan være behov for en indsats andre steder. Vi havde en lang drøftelse og konkluderede efter en flertalsafgørelse - og ikke med enstemmighed - at den anden mulighed, som betyder, at man sætter sin lid til, at den videnskabelige dialog - uden på nogen måde at støtte den israelske regerings handlinger - vil indebære et vist fremskridt. Vi har store forbehold. Vi ønsker uhindret og ligeværdig palæstinensisk deltagelse. Vi ønsker selvsagt ingen forskning inden for områder med nuklear, militær eller dobbelt anvendelse. Vi ønsker en meget indgående overvågning af situationen. Vi ønsker, at Forskningsudvalget EU-Israel aflægger regelmæssige rapporter, så vi kan konstatere, om vores tiltro til videnskabens værdi har været berettiget, eller om den er blevet misfortolket af en regering, hvis handlinger vi fordømmer.
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i 2002 vedtog Parlamentet en beslutning om ikke at videreføre det videnskabelige og tekniske samarbejde med Israel som følge af de voldelige og chokerende begivenheder i Mellemøsten på daværende tidspunkt. Intet eller i det mindste meget lidt har ændret sig siden da. For nylig konstaterede Europa-Parlamentets delegation i forbindelse med sin undersøgelse af følgerne af det såkaldte sikkerhedshegn eller mur, at forholdene var dybt chokerende. Jeg er overvist om, at en accept af denne aftale ville sende et signal om normalitet og samarbejde, og der er, som min kollega, fru McNally, anførte, ikke tale om et normalt land eller en normal situation, og den bør ikke støttes.
Vert/ALE-Gruppen har derfor stillet en række ændringsforslag, hvori den kræver en suspension af aftalen i den nuværende situation, især fordi den overvejende tilgodeser den ene af de stridende parter, nemlig Israel, og afvente yderligere fremskridt i retning af en realistisk konfliktløsning i regionen.
Vi har også krævet, at teknologi med dobbelte anvendelsesmuligheder i form af potentiel militær anvendelse skal udelukkes fra aftalen. Det vil være yderst mærkværdigt, hvis Parlamentet ikke støtter dette sidstnævnte krav. Men til min store overraskelse og skuffelse tror jeg ikke, medlemmerne vil få mulighed for at stemme om dette ændringsforslag. Det er en politisk og ikke en teknisk afgørelse.
Europa har et historisk ansvar for problemerne i regionen. Der er tale om et ansvar, som vi langtfra vedkender os og ofte fralægger os. Jeg beder Dem stemme for de ændringsforslag, jeg har stillet. 
Menéndez del Valle (PSE ).
   - Hr. formand, Den Socialdemokratiske Gruppe har efter en voldsom debat besluttet at støtte denne betænkning.
Min gruppe har besluttet at sondre imellem den videnskabeligt-tekniske karakter af betænkningen og den politiske karakter af konflikten, samtidig med at den fordømmer Sharon-regeringens holdning. Med sin politik med vilkårlige mord, opførelsen af en mur, der stjæler endnu mere palæstinensisk område, og sin afvisning af at forlade bosættelser blokerer Sharon-regeringen kvartettens køreplan, og den gør det mere og mere vanskeligt at oprette en levedygtig palæstinensisk stat. Min gruppe mener desuden, at det i forbindelse med videnskabeligt og teknisk samarbejde bør overvejes nøje, hvilket samfund samarbejdet kan gavne.
Personligt vil jeg sige, at ordføreren i begrundelsen erkender, at forlængelsen af aftalen, og jeg citerer, "falder dog i en politisk vanskelig tid, hvor fredsprocessen i Mellemøsten er gået i stå". Jeg mener, at den er noget mere end bare gået i stå. Den er i så alvorlig fare, at kun en hidtil uset beslutsom aktion fra kvartettens side ville kunne redde den. Ordføreren påpeger ligeledes, at aftalen kan, og jeg citerer, "bidrage til at nedbringe spændingerne, idet den også giver palæstinensiske forskere og forskningsinstitutioner mulighed for at samarbejde med israelske og europæiske institutioner". Jeg tvivler ærligt talt meget på, at det bliver tilfældet.
Vi befinder os i en situation med militær besættelse, hvis karakter går meget længere end begrebet "spændinger". Efter min opfattelse kan palæstinensiske forskere og forskningsinstitutioner desuden dårligt drage nogen fordel, når de er omringet af en mur, der fratager dem deres bevægelsesfrihed og lukker dem inde i ghettoer og reservater, der er en skændsel for menneskeheden.
Mann, Erika (PSE )
   . - Hr. formand, jeg synes, at fru Quisthoudt-Rowohl og min gruppekollega Eryl McNally har belyst de forskellige positioner vældig godt.
Når der er tale om en vanskelig politisk konfliktsituation - og i tilfældet Israel er det naturligvis forståeligt - er det altid vanskeligt at nå frem til en beslutning i Europa-Parlamentet. Jeg tror imidlertid, det er godt at gøre sig klart, hvad det handler om, hvad vi vil opnå, og hvilken signalvirkning vi afgiver fra Parlamentets side ved at støtte Kommissionens og Rådets holdning.
Det handler om at fortsætte et samarbejde, en dialog, som allerede eksisterer på det videnskabelige og det teknologisk-videnskabelige område, og som er til nytte for begge parter. Det er ikke Israel, der eventuelt vil få fordel af det, som det fremgik af nogle indlæg, vi får også fordele af det. Det er ikke kun til fordel for forskere og for universitets- og forskningsinstitutioner. Det har også menneskelige fordele, fordi forskerne samarbejder og der finder en udveksling sted, fordi politikere er involveret i dette samarbejde, og som min kollega påpegede, er det også til fordel for samfundet som helhed. Vi investerer i et fremtidsperspektiv, hvor vi håber, at den politisk og menneskeligt ekstremt vanskelige situation vil blive løst, og at Europa kan yde sin del til det.
Derfor er jeg stolt og glad over, at min koordinator Eryl McNally under diskussionen i gruppen hele tiden lagde vægt på, at vi vil stemme for denne betænkning. Der er et lille punkt, hvor jeg gerne vil påpege over for kollegerne fra De Grønne, som har vanskeligheder med aspektet , at vi fra EU's side ikke støtter nogen militær forskning. Det er ikke omfattet af vores forskningsprogram. Derfor er et samarbejde på dette område automatisk udelukket. 
Bolkestein,
    Hr. formand, der er ikke stillet spørgsmål til Kommissionen, og jeg har intet at tilføje. Jeg skal på vegne af min kollega, hr. Busquin, blot takke ordføreren og de øvrige medlemmer, der har deltaget i denne debat. Det er mit indtryk, at et flertal i Parlamentet vil støtte dette forslag, hvilket jeg - også på vegne af min kollega, hr. Busquin - ønsker at takke for. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Boumediene-Thiery (Verts/ALE ),
   Jeg er indigneret over konklusionerne fra vores ordfører, som bekræfter, at disse videnskabelige forbindelser ikke kan være genstand for politiske overvejelser!
Det er at fornægte den politiske dimension af menneskerettighederne, som er indskrevet i Euro-Middelhavs-aftalens artikel 2, og gå imod Barcelona-processen, som er baseret på respekt for de grundlæggende rettigheder.
Israel overtræder systematisk menneskerettighederne i de koloniserede og besatte områder, det overtræder de demokratiske principper i forhold til de tusindvis af palæstinensere, der er israelske statsborgere, og som er ofre for diskrimination. Israel overtræder Genève-konventionen, international lov, FN's charter og Wienerkonventionen ved ikke at overholde kontraktvilkårene i sin associeringsaftale.
Det er en sand katastrofe for både mennesker, miljø og politik. Det er en annektering, som skader oprettelsen af en palæstinensisk stat, skaber ghettoer til palæstinenserne og ødelægger ethvert håb om fred.
EU kan ikke opretholde kommercielle eller videnskabelige forbindelser med tredjelande uden at overveje, hvilken udnyttelse af international lov, de gør sig skyldige i. EU vidste, hvordan det skulle reagere i det tidligere Jugoslavien eller i Afrika, da det modsatte sig enhver form for medviden eller eftergivenhed over for overtrædelserne af menneskerettighederne, så hvorfor tie i Israels tilfælde?
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0124/2004) fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om interoperabel levering af paneuropæiske e-forvaltningstjenester til offentlige myndigheder, virksomheder og borgere (IDABC) (14816/1/2003 - C5-0017/2004 - 2003/0147(COD)) (Ordfører: Read). 
Read (PSE ),
   Hr. formand, det er mig en fornøjelse at forelægge denne betænkning om IDABC på vegne af Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Jeg har flere gange tidligere været ordfører herom og har haft den fornøjelse at følge IDABC-programmets udvikling.
Vi har været vidner til effektivitetsforbedringer inden for det grænseoverskridende samarbejde mellem offentlige forvaltninger, og dette samarbejde foreslås nu udvidet til virksomheder og borgere. I de redegørelser, Kommissionen offentliggør om IDABC, henviser den ofte til IDABC-metoden, og det skal understreges, at IDABC-metoden handler om e-metodologi og ikke om projekterne, men derimod om den måde, disse projekter udvikles på. IDABC er et middel til at nå et mål, et middel til at sikre interaktive paneuropæiske e-forvaltningstjenester, og det er absolut logisk, at man nu ønsker at lade virksomheder og borgere være omfattet heraf.
Jeg har efter drøftelserne med Kommissionen kun stillet tre ændringsforslag. Der er tale om tekniske ændringsforslag, som sikrer en juridisk klarlægning i forhold til den oprindelelige tekst. Jeg vil bruge nogle minutter på at forklare, hvorfor det er så vigtigt. Målet er at tilføre værdi i forhold til tjenesternes kvalitet. Det handler om at tilskynde borgerne til at blive bedre informeret ved selv at give disse tjenester ris eller ros. Det handler om stordriftsfordele og deling af fælles tjenester. Det er korrekt, at IDABC har været en drivkraft til modernisering af den offenlige sektor, og at den har bidraget til og fortsat vil bidrage til indførelse af e-forvaltning i kandidatlandene.
Det skal desuden understreges, at en af IDABC's fortjenester er, at det kan give vores borgere praktiske eksempler på og anskueliggøre, hvordan EU, Kommissionen, Parlamentet og Rådet har arbejdet sammen for at sikre medlemsstaterne borgervenlige EU-ydelser.
Jeg opfordrer Dem til at stemme for betænkningen. Jeg takker især mine kolleger i Kommissionen, der fortsat arbejder hårdt og effektivt på dette projekt. Jeg takker også Rådets formandskab, som tog sig tid til at stille konstruktive og progressive ændringsforslag, som tog udgangspunkt i Rådets egne erfaringer med implementeringen af IDABC på medlemsstatsplan. 
Bolkestein,
    Hr. formand, Kommissionen ønsker at takke ordføreren fru Read for hendes store støtte, åbenhed og samarbejdsvilje. Min kollega, hr. Liikanen, har bedt mig overbringe en særlig tak til fru Read for hendes udmærkede samarbejde og sige, at det har været en fornøjelse at arbejde med hende i årenes løb.
Kommissionen ønsker desuden at takke Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi og Europa-Parlamentet som helhed for den støtte og fleksibilitet, de har udvist, og som næsten sikrede en afslutning ved førstebehandlingen. Kommissionen er meget glad for at konstatere, at både Europa-Parlamentet og Rådet er meget positivt indstillet over for IDABC-programmet.
Den 18. november 2003 gav Europa-Parlamentet dette program sin fulde støtte under førstebehandlingen, idet det vedtog en udtalelse med fem ændringer. Kommissionen ændrede sit oprindelige forslag i overensstemmelse hermed, og Rådet har i den fælles holdning nærmest overtaget Parlamentets ændringer ordret.
Kommissionen støtter ligesom Rådet uden forbehold tre af de ændringsforslag, ordføreren og Industriudvalget har stillet ved andenbehandlingen, og håber, at Europa-Parlamentet stemmer for dem i morgen. Det ville tillade en hurtig vedtagelse i Rådet. Det ville også gøre det muligt for Kommissionen at sikre en grundig forberedelse i løbet at 2004 af overgangen fra det nuværende IDA-program til det nye IDABC-program.
Med det nye program vil Kommissionen fortsat kunne fremme gennemførelsen af den EU-lovgivning, der forudsætter, at medlemsstaterne og EU udveksler oplysninger, ved at tilvejebringe økonomiske midler og infrastrukturtjenester og sikre interoperabilitet. Kommissionen vil også få mulighed for at udvide leveringen af paneuropæiske e-forvaltningstjenester til virksomheder og borgere og samordne leveringen af sådanne tjenester i samarbejde med medlemsstaterne.
Kommissionen kan følgelig acceptere ændringsforslag 1-3. 
Formanden.
   - Jeg vil gerne på vegne af Parlamentet takke fru Read for hendes arbejde med dette og andre spørgsmål i de sidste 15 år.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
(1) 

