Ügyrend
Elnök
Kiosztottuk ezen ülés napirendtervezetének végleges változatát, amelyet az eljárási szabályzat 130. és 131. cikke alapján az elnökök értekezletének 2008. január 17-i ülése készített el. A következő módosításokat javasolták:
Brüsszeli ülés:
A GUE/NGL képviselőcsoport kérésére, és az összes képviselőcsoport beleegyezésével azt javaslom, hogy a mai napirendbe az iráni helyzetről szóló nyilatkozatok után 2. pontként vegyük fel a gázai helyzetről szóló nyilatkozatokat Javier Solana közös kül- és biztonságpolitikai főképviselőtől - akit máris van szerencsém itt köszönteni a körünkben -, valamint a Bizottságtól.
(A Parlament elfogadta a kérést.)
Az a kérés is felmerült, hogy a vitát zárjuk le az állásfoglalásra irányuló indítványok benyújtásával, és ezekről a februári ülésen szavazzunk.
Francis Wurtz
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, az én képviselőcsoportom ugyanezen okokból javasolta a vitát erről, mivel a javaslatunk szerint februárban szükség lenne egy állásfoglalásra. Itt a lehetőség, hogy meghallgassuk Solana urat, majd a Parlament kifejthesse saját álláspontját, mégpedig három okból kifolyólag.
Az első természetesen a gázai blokád kérdése, amely olyan kollektív büntetésnek tűnik, ami humanitárius szempontból teljességgel elfogadhatatlan, politikailag az ellenkező hatást váltja ki, Izrael biztonságát illetően pedig hatástalan. A második ok az új helyzet azóta, hogy a gázai nép megnyitotta a határt. A harmadik - minden másnál fontosabb ok - az európai válasz arra a kérdésre, hogy mit tehetünk annak érdekében, hogy biztosítsuk, hogy ez a nyitás ellenőrzött, stabil módon menjen végbe, és ez az előrelépés része legyen a békefolyamat egészének.
Úgy vélem, érdemes lenne most meghallgatni Solana úr mondanivalóját, megvitatni a kérdést és végül februárban egy állásfoglalással zárni a vitát.
(A Parlament elfogadta az indítványt.)
(A módosított ügyrendet elfogadták.)

Daniel Hannan
Elnök úr, ügyrendi javaslatként, a 173. cikk, a 19. cikk (1) bekezdése, a 161. és 171. cikk szerint az Alkotmányügyi Bizottság határozata, amelyet egy perccel ezelőtt idézett - sajnálattal kell közölnöm - azt a pillanatot jelenti, amikor ez a Parlament a jogszerűségnek, illetve a jogállamiságnak még a látszatától is elszakad.
A múlt héten az Alkotmányügyi Bizottságtól mérlegelési jogkört kért és kapott arra, hogy e Ház eljárási szabályzatának alkalmazásától önkényesen, saját megítélése szerint eltekintsen. A szabályzat nem enged ekkora mozgásteret. Ön a 19. cikk (1) bekezdését idézte. Hadd olvassam fel, mi áll ebben: "Az Elnök a Parlament és szervei valamennyi tevékenységét az e szabályzatban megállapított feltételek szerint irányítja.” A szabályzat nem enged Önnek mérlegelési jogkört a szabályzat mellőzésére pusztán azért, mert Önnek nem tetszik az olyan módosításokkal vagy kérelmekkel élő személyek véleménye, amelyek - amint az a levelében Ön is elismerte - "formailag az eljárási szabályzat követelményein ... alapulnak és eleget tesznek azoknak”.
Hogyan jutott idáig, elnök úr? Milyen lépés vezette el ehhez a szélsőséges tetthez, hogy inkább darabokra tépi a saját szabályzatát, semmint hogy betű szerint betartsa a törvényt? Valamiféle obstrukció akadályozza netán az érdemi munkát? Aligha! Akik közülünk népszavazást kértek, talán csak 40-50 főt tesznek ki a 785-ből. Egyértelműen kisebbségben vagyunk. A legrosszabb, amit elérhettünk volna, hogy az egyperces felszólalásokkal késleltetjük az Ön ebédjét, de Ön még ezt is tűrhetetlennek találta!
Elképzelhető, hogy Ön azért járt el ilyen önkényesen, a szabályzat megszegésével, mert ránk hárítja azt a megvetést, amit azok iránt a nemzeti választók iránt érez, akik következetesen nemet mondanak a Lisszaboni Szerződésre, valahányszor lehetőségük nyílik erre?
Amennyiben tévedek, bizonyítsa be, hogy tévedek: tartsa meg azokat a népszavazásokat, amelyeket Ön is támogatni szokott, amikor úgy gondolja, hogy megnyerheti őket. Terjessze a Lisszaboni Szerződést a nép elé. Pactio Olisipiensis censenda est!
Elnök
Hannan úr, amikor idézi a rendelkezéseket, növelné a hitelességét, ha teljes egészében idézné őket. Ami azt illeti, a 19. cikk úgy folytatódik, hogy "Az Elnök rendelkezik mindazokkal a hatáskörökkel, amelyek a Parlament üléseinek levezetéséhez valamint az ülések szabályszerű lefolytatásának biztosításához szükségesek”. Annak érdekében, hogy megbizonyosodjak a jogi helyzetről és arról, hogy nem hozok egyoldalú, tájékozatlan döntést, a demokratikus utat választottam, és konzultáltam azokkal, akik a legjobban ismerik az eljárási szabályzattal kapcsolatos ügyeket, azaz az Alkotmányügyi Bizottsággal. A bizottság nekem, az elnöknek és a helyetteseimnek olyan értelmezést adott, amelynek alapján tovább tudunk lépni. Fel nem foghatom, hogyan lehet ezt antidemokratikusnak nevezni, amikor itt egy tisztességes, demokratikus parlamenti eljárást követtünk.
(Taps)
