Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām - Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām - Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām (fakultatīvais protokols) (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir kopējas debates par
par Padomes paziņojumu par Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām;
par R. Jeleva Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vārdā iesniegto ziņojumu par priekšlikumu Padomes lēmumam par to, lai Eiropas Kopiena noslēgtu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām - C6-0116/2009 -;
par R. Jeleva Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vārdā iesniegto ziņojumu par priekšlikumu Padomes lēmumam par to, lai Eiropas Kopiena noslēgtu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām fakultatīvo protokolu - C6-0117/2009 -;
Petr Nečas
Padomes priekšsēdētājs. - (CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, iesākumā es vēlos pateikties referentei Rumiana Jeleva par diviem izciliem ziņojumiem, ko viņa sastādīja. Domāju, mani komentāri par ziņojumiem un to secinājumiem būs diezgan īsi.
2007. gada 11. jūnijā pirmajā invaliditātes lietu ministru neformālajā sanāksmē Padome ieņēma skaidru nostāju, atbalstot ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām. Šajā sanāksmē Padome apstiprināja, ka ANO konvencija ir pamatsolis personu ar invaliditāti atbalstīšanā, aizsardzībā un atbilstošā cilvēktiesību un pamatbrīvību īstenošanā. Vienlaikus ministri apņēmās turpināt attiecīgo politiku attīstīšanu, ar mērķi nodrošināt pilnīgu minētās konvencijas īstenošanu. Viņi aicināja Komisiju nodrošināt, lai jaunās Eiropas Rīcības plāna prioritātes invaliditātes jomā sekmētu efektīvu ANO konvencijas īstenošanu.
Savā 2007. gada decembrī pieņemtajā rezolūcijā par pasākumiem saistībā ar 2007. gada Eiropas vienlīdzīgu iespēju gadu visiem Padome aicināja Komisiju un dalībvalstis turpināt ANO konvencijas parakstīšanu, noslēgšanu un ratificēšanu saskaņā ar to pilnvarām. 2008. gada 10. martā Padome pieņēma rezolūciju par personu ar invaliditāti stāvokli Eiropas Savienībā. Šajā rezolūcijā Padome aicināja dalībvalstis un Komisiju atbilstoši to pilnvarām nodrošināt, lai personām ar invaliditāti būtu iespēja izmantot visas savas cilvēktiesības. Tas ietver sevī ANO konvencijas ratificēšanu, noslēgšanu un īstenošanu, kas satur kopējos Eiropas risinājumus pārvaldītas un koordinētas pieejas konvencijas īstenošanai ietvaros. Pēc tam Padome saņēma no Komisijas Padomes lēmuma projektu par par to, lai Eiropas Kopiena noslēgtu Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar fizisku invaliditāti tiesībām. Šo priekšlikumu uzsāka pārskatīt pagājušā gada beigās, un Padome joprojām to turpina izskatīt.
Dāmas un kungi, kā jau ir uzsvērts ziņojumā, no tā izriet virkne būtisku jautājumu saistībā ar pārvaldes iestādēm, un ir nepieciešams šos jautājumus vēl apspriest Padomē. Tomēr prezidentūra ir apņēmusies pēc iespējas drīzāk pacensties uzsākt un īstenot sarunas, lai Kopiena pēc iespējas drīzāk noslēgtu konvenciju. Es vēlos pateikties Parlamentam par šim jautājumam veltīto interesi. Prezidentūra turpinās informēt par sarunu attīstību, kas norisinās Padomē.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām ir pirmā konvencija, ko Eiropas Kopiena ir parakstījusi līdz ar dalībvalstīm. Tas bija nepieciešams, lai varētu būt iespējams šo konvenciju pilnībā īstenot Eiropas Savienībā, tajā skaitā politiku jomās, kuras ir Eiropas Kopienas kompetencē.
Tā kā konvencija un tās fakultatīvais protokols stājās spēkā pirms gada, 2008. gada 3. maijā, šobrīd prioritāte ir, lai dalībvalstis un Kopiena tos pēc iespējas drīzāk noslēgtu. Patiesībā uz šo brīdi septiņas dalībvalstis jau ir to izdarījušas.
Vēlos paust pateicību Parlamentam un īpaši referentei Jeleva kundzei par viņu atbalstu saistībā ar to, lai Eiropas Kopiena noslēgtu ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām un tās fakultatīvo protokolu. Esmu iepriecināts par to, ka Parlaments var apstiprināt abus priekšlikumus.
Ņemot vērā, ka konvencija ietilpst Kopienas un dalībvalstu kopējā kompetencē un tā ir saistoša arī ES institūcijām, esmu iepriecināts, ka visi ir gatavi sadarboties, lai nodrošinātu atbilstošu konvencijas īstenošanu.
Konvencijas mērķi ir ļoti būtiski, lai vispārēji varētu sekmēt pozitīvu ietekmi uz mūsu līdzcilvēku ar invaliditāti dzīvi, uzlabotu konkrētu, Kopienas kompetencē ietilpstošo noteikumu konsekventu juridisko interpretēšanu un nodrošinātu visā Eiropas Savienībā vienotu personu ar invaliditāti tiesību pamata aizsardzību, ņemot vērā no konvencijas izrietošos pienākumus.
Mums ir nepieciešams sadarboties, lai aizsargātu personu ar invaliditāti cilvēktiesības, un to panākt un realizēt mērķi ir iespējams ar efektīvu ANO konvencijas īstenošanu. Es paļaujos uz to, ka kopīgiem spēkiem tieksimies īstenot šo mērķi.
Rumiana Jeleva
referente. - (BG) Ministra kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi, šodien, kad mēs apspriežam Eiropas Parlamenta ziņojumus par ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām, tās fakultatīvo protokolu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas paziņojumus par abiem dokumentiem, es vēlos atgādināt, ka personas ar invaliditāti veido vairāk kā 10 % no Eiropas Savienības un pasaules iedzīvotājiem. Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas datiem šie procentuālie rādītāji turpina pieaugt, kam par iemeslu kalpo pasaules iedzīvotāju skaita palielināšanās kopumā, medicīnas jomā esošās problēmas un pasaules mērogā novērojamā novecošanas tendence.
Šī ANO konvencija, ko šodien izskatām, ir pirmā šāda veida konvencija cilvēktiesību jomā, kas ir atvērta tam, lai Eiropas Kopiena pievienotos un formāli apstiprinātu. Ta sir arī unikāls pirmais solis Eiropas Parlamenta aktivitātēs. Konvencijas mērķis ir veicināt, aizsargāt un nodrošināt to, lai visas personas ar invaliditāti varētu pilnīgi un vienlīdzīgi izmantot visas cilvēktiesības un pamatbrīvības, un vienlaikus nodrošinātu tām piemītošās cieņas ievērošanu.
Esmu ļoti iepriecināta par to, ka Nodarbinātības un sociālo lietu komitejā noritošo diskusiju laikā mēs strādājām kopā, paužot labu gribu un vēlmi sadarboties. Uzskatu, ka ir ļoti būtiski, ka es un mani kolēģi parlamentārajā komitejā nolēmām paust ko vairāk, kā tikai "jā” saistībā ar ziņojumiem par konvenciju un protokolu, un sagatavojām rezolūcijas priekšlikumu.
Godātie kolēģi, Eiropas Parlaments vienmēr ir konsekventi atbalstījis visu centienus, ko īstenojusi Kopiena, sastādot, ieviešot un īstenojot tiesību aktus saistībā ar vienlīdzīgām iespējām un nediskrimināciju attiecībā pret personām ar invaliditāti. Kad izvirza jautājumu par personām ar invaliditāti, mūsu politiskās domstarpības izzūd, ja runa ir par galveno mērķi, proti, mūsu mērķi nodrošināt augstas kvalitātes dzīvi un darbu. Protams, pastāv dažādi viedokļi par veidu, kā īstenot šo mērķi, tomēr, pieņemot gandrīz vienprātīgu lēmumu, jo tikai viens balsojums bija "pret", Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja pierādīja, ka domstarpības ir jāatrisina, rodot jutīgus, ilgtermiņa un ilgtspējīgus risinājumus.
Godātie kolēģi, es uzskatu, ka mūsu lēmums, Eiropas Parlamenta lēmums, ir ļoti nozīmīgs personām ar invaliditāti Eiropas Savienībā. Šajā sakarā vēlos pievērst jūsu uzmanību faktam, ka kompetences attiecībā uz ANO konvencijas un fakultatīvā protokola īstenošanu ir sadalītas starp Kopienu un tās dalībvalstīm. Fakultatīvā protokola īstenošana ir būtiska, jo tādējādi nodrošinātu personām vai personu grupām iespēju personu ar invaliditāti vārdā informēt ANO Komiteju par viņu no konvencijas izrietoši tiesību pārkāpumiem. Ir būtiski uzsvērt, ka šī iespēja būs pieejama, ja būs izsmelti visi valsts tiesiskās aizsardzības instrumenti.
Kā jau norādīts ziņojumā par fakultatīvo protokolu, mums būs nepieciešams, lai Eiropas Komisija un dalībvalstis ik pēc trim gadiem informētu par tā piemērošanu atbilstoši to kompetences jomām. Es uzskatu, ka tā kā Eiropas Parlaments ir vienīgā institūcija Eiropā, kuras locekļus ir ievēlējuši tieši ES pilsoņi, tam ir pilnvaras un arī galvenā atbildība saistībā ar visu pilsoņu tiesību ievērošanu.
Vēlos uzsvērt, ka, kad 2008. gada beigās uzsāku darbu pie ziņojumiem, tikai četras valstis bija ratificējušas konvenciju un protokolu - Austrija, Spānija, Slovēnija un Ungārija, savukārt trīs valstis - Zviedrija, Vācija un Itālija, to pašu izdarīja darba norises laikā.
Es uzskatu, ka, pateicoties šodienas debatēm un balsojumu rītdien, kas, kā ceru, būs "par", mēs nošausim divus zaķus ar vienu šāvienu: apstiprināsim Komisijas priekšlikumus Padomes lēmumiem un dosim dalībvalstīm pozitīvu, uzmundrinošu signālu turpināt ratificēšanas un/vai pievienošanās procesu.
Nobeigumā vēlos atkal pateikties visiem maniem godātajiem kolēģiem, kas bija iesaistīti ziņojumu un rezolūcijas priekšlikuma sastādīšanas darbā. Vēl vēlos pateikties kolēģiem no Eiropas Komisijas par noderīgo sadarbību, kā arī personu ar invaliditāti organizāciju pārstāvjiem par iesniegtajiem ierosinājumiem.
Hiltrud Breyer
Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinuma sastādītāja. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, sievietes un meitenes ar invaliditāti pieredz daudzkārtēju diskrimināciju un ir acīmredzams, ka invaliditātes jomā pastāv skaidras atšķirības, kas saistītas ar dzimumu. Mums ir jāpievērš lielāka uzmanība sievietēm un meitenēm ar invaliditāti un, galvenokārt, jānodrošina, lai tām pievērstu lielāku uzmanību ES līmenī.
2007. gadā pieņemtajā rezolūcijā par sieviešu ar invaliditāti stāvokli Eiropas Parlaments padarīja man skaidrus ļoti būtiskus jautājumus. Īstenojot ANO konvenciju, ir pilnvērtīgi jāņem vērā sieviešu un meiteņu ar invaliditāti īpašais stāvoklis. Diemžēl šobrīd tikai 4 ES dalībvalstis ir ratificējušas konvenciju un protokolu. Mums ir nepieciešama dzimumu līdztiesības integrētā pieeja ES politikās par personām ar invaliditāti, īpaši saistībā ar pieeju darbam un integrēšanu darba vietā. Ir jānodrošina izglītība, nediskriminācija un tiesības strādāt.
Galvenā problēma ir vardarbība, un mums tai ir ļoti skaidri jāparāda sarkanā karte. Sievietes un meitenes ar invaliditāti ir pakļautas ļoti lielam vardarbības riskam, tajā skaitā seksuālajai vardarbībai - gan savās dzīvesvietās, gan ārpus tām. Bieži vien viņu tiesības uz seksualitāti un maternitāti ir ierobežotas vai arī viņas pakļauj piespiedu abortiem un sterilizācijai. Tādēļ dalībvalstīm būtu jāpieņem tiesisks regulējums, kas pasargātu viņas no vardarbības un sniegtu upuriem labāku atbalstu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Rovana Plumb
PSE grupas vārdā. - (RO) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, ministra kungs, pirmkārt, es vēlos pateikties savai kolēģei Jeleva kundzei par efektīvo sadarbību, sastādot šo ziņojumu, kā arī citiem kolēģiem un personu ar invaliditāti apvienībām.
Es vēlos uzsvērt, ka mums ir nepieciešams nodrošināt skaidru aizsardzību grupām, kas atrodas nelabvēlīgā situācijā, īpaši tādēļ, ka debates norisinās laikā, kad skaidri jūtama ekonomiskās krīzes ietekme.
Vēlos uzsvērt, ka Eiropas Savienība sekmē aktīvu personu ar invaliditāti integrēšanu un pilnīgu viņu līdzdalību sabiedrībā. Šī pieeja ir ANO Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām kodols. Tādēļ mēs aicinām steidzami ratificēt šos starptautiskos dokumentus Eiropas Savienības dalībvalstīs, kā arī aktīvi iesaistīt šo dokumentu uzraudzības un īstenošanas procesā personas ar invaliditāti un viņus pārstāvošās organizācijas. Vēl mēs mudinām dalībvalstis un Kopienas izpildvaras pārstāvjus nodrošināt brīvu pieeju un izplatīšanu ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Elizabeth Lynne
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt, es vēlētos pateikties referentei par sadarbību laikā, kad pie ziņojuma strādāja Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja. Kā jums zināms, 2003. gadā es biju ANO konvencijas Eiropas Parlamenta referente, kad sastādīja ANO konvenciju.
Kopš tā laika esam sastādījuši saistošu konvenciju, kas, manuprāt, ir vēsturiska. Tā ir pavērsiena punkts, taču es atkārtošu to, ko teicu 2003. gadā. Ja ES vēlas panākt šajās debatēs ticamību, tai ir jārāda piemērs. Starptautiskiem cilvēktiesību nolīgumiem pilnībā nav nozīmes, ja valstis tos neparaksta, neratificē un neīsteno. Jā, visas valstis ir parakstījušas konvenciju, taču ne visas ir parakstījušas protokolu. Vairums no tām nav ratificējušas šos dokumentus un pavisam noteikti nav īstenojušas, un to mēs esam vairakkārt aicinājuši veikt parlamentārajos ziņojumos.
Piemēram, Apvienotās Karalistes - manas valsts - valdība pagājušajā gadā atkal ir nokavējusi pašas noteikto konvencijas ratificēšanas termiņu, kas ir pilnībā apkaunojoši. Man tas šķiet apkaunojoši. Es vēlētos redzēt, ka Komisija un Parlaments turpina izdarīt spiedienu uz dalībvalstīm, lai tās veiktu ratificēšanu un īstenošanu. Šī konvencija potenciāli var piešķirt tiesības miljoniem personu ar invaliditāti, kuras dzīvo ES. Mums ir jādara viss iespējams, lai tas taptu īstenība.
Elisabeth Schroedter
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pateicoties konvencijai, starptautiskā mērogā ir nodrošinātas personu ar invaliditāti tiesības uz viņu cilvēka cieņas aizsardzību un atzīšanu un pilnīga līdzdalība sabiedrībā. Šobrīd ir vēl būtiskāk, lai Padome iesniegtu ANO ratifikācijas aktu ne vēlāk kā šī gada Starptautiskajā personu ar invaliditāti dienā.
Vienlaikus mēs aicinām visas dalībvalstis ratificēt fakultatīvo protokolu, lai ANO konvencija varētu izveidot starptautisku sūdzību komiteju. Varu tikai norādīt, cik būtisks šis jautājums ir saistībā ar manu valsti. Līdz šim personām ar invaliditāti ir bijusi liegta vienlīdzīga pieeja izglītībai. Tikai 15 % no bērniem ar invaliditāti ir integrēti skolu sistēmā. Sūdzības par pieejas iespējām personām ar invaliditāti manā valstī ir apietas, izmantojot tulkošanas trikus. Tādēļ mums ir jāprotestē pret to, ka kas tāds joprojām notiek un nākotnē jānodrošina personām ar invaliditāti pilnīgu līdzdalību sabiedrībā visās ES dalībvalstīs.
Richard Howitt
Priekšsēdētāja kungs, esmu lepns par to, ka 2001. gadā biju Sadler's Wells, kur aizsākās ANO konvencijas kampaņa. Esmu lepns par to, ka šī Parlamenta deputāti ir pildījuši būtiskas funkcijas, atbalstot konvencijas izveidošanu. Esmu ļoti lepns par to, ka kopā ar Cilvēktiesību apakškomiteju biju Ženēvā Cilvēktiesību komisijā un padomē, lai aģitētu par šo nolīgumu. Esmu ļoti lepns par to, ka Eiropas Komisija un Eiropas Kopienas ir pirmo reizi parakstījušas cilvēktiesību instrumentu. Esmu ļoti lepns par to, ka šī ir visātrāk apstiprinātā konvencija ANO vēsturē, bet galvenokārt esmu lepns par to, ka personas ar invaliditāti un organizācijas, kas tās pārstāv, ir pilnvērtīgi piedalījušās izskatīšanas un apstiprināšanas procesā.
Mūsu ratifikācijas atbalstā šonedēļ ir jāpadara skaidri tīrs punkti. Pirmkārt, kļūstot par astoto ratificētāju, Eiropas Savienība dalībvalstīm skaidri norādīs, ka arī tām ir jāratificē un jāīsteno konvencija, tajā skaitā fakultatīvo protokolu.
Otrkārt, komisāra kungs, mums un Eiropas Komisijai līdz ar citām tās kompetencēm būtu jāpārbauda pastāvošās politikas un procedūras, lai pārliecinātos ka ievērojam konvenciju un atbilstoši rīkojamies.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju.)
Ilda Figueiredo
(PT) Arī es atzinīgi vērtēju faktu, ka mēs šodien šeit debatējām un gatavojamies pieņemt Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām un vienlaikus aicinām dalībvalstis ņemt vērā tās fakultatīvo protokolu.
Tas ir nozīmīgs solis uz priekšu personu ar invaliditāti tiesību aizsardzības un sekmēšanas jomā, respektējot viņu cilvēka cieņu. Tomēr nav gana ar to, ka valstis ir parakstījušas konvenciju vai pat gatavas ņemt vērā tās fakultatīvo protokolu. Šīm valstīm konvenciju ir arī jāratificē un jābūt gatavām pēc iespējas drīzāk piemērot konvenciju un fakultatīvo protokolu.
Petr Nečas
Padomes priekšsēdētājs. - (CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es domāju, ka visi esam vienprātīgi par to, ka, kaut arī pēdējo gadu un desmitgažu laikā ES ir panākusi ievērojamu progresu personu ar invaliditāti diskriminācijas apkarošanā, situācija joprojām nav apmierinoša. Šodien un ik dienu, šo mēnesi, šo nedēļu un šobrīd tūkstoši, desmitiem tūkstoši ES pilsoņu ar invaliditāti cieš no diskriminācijas. Viņi izjūt diskrimināciju darba tirgū, pakalpojumu sektorā un transportā. Viņus diskriminē, ierobežojot pieeju sabiedriskajiem pakalpojumiem, un ļoti bieži diskriminē saistībā ar atsevišķiem valsts sabiedriskajiem pakalpojumiem, piemēram, izglītības jomā visos līmeņos. Esmu diezgan pārliecināts, ka galvenā problēma, ar ko saskaramies šajā jomā ir mūsu līdzpilsoņu ar invaliditāti sociālā atstumšana. Lai to atrisinātu, mums ir nepieciešama vesela virkne tiesību aktu, kas novērstu diskrimināciju, bet vienlaikus arī funkcionējoša sabiedrisko pakalpojumu sistēma, kas kalpotu par galveno instrumentu sociālās atstumtības ierobežošanai, kā arī tās pilnīgai izskaušanai. Protams, lielākā problēma, ar ko saskaras personas ar invaliditāti, ir daudz augstākie bezdarba rādītāji.
Šobrīd laikā, kad ES ietekmē ekonomiskās problēmas, mēs visi zinām, ka tieši mūsu līdzpilsoņi ar invaliditāti visvairāk cieš no situācijas pasliktināšanās darba tirgū. Nodarbinātības iespēju pieejamība viņiem šobrīd ir daudz ierobežotāka, nekā labklājības laikā. Bieži vien viņi cieš no tā, ka ir zemāk kvalificēti un mācās mazāk labās izglītības struktūras, nekā pārējie iedzīvotāji, un tam, protams, ir negatīva ietekme uz iespējām integrēties darba tirgū. Kā pareizi atzīmēja Schroedter kundze, bieži vien viņi saskaras ar daudz sliktāku pieeju izglītības iespējām, parastām skolām un izglītības iestādēm. Vēl es vēlētos teikt, ka, kā norādīja Breyer kundze, mēs pilnībā apzināmies daudzkārtējo diskrimināciju, kas skar daudzas personas ar invaliditāti. Un šajā sakarā vēlos piebilst, ka konvencija, par ko debatējam, satur īpašu pantu, kas piemērojams sievietēm, kas nozīmē, ka nav aizmirsts par daudzkārtējo diskrimināciju. Šobrīd mums, protams, vajadzētu aplaudēt 7 dalībvalstīm, kuras ir ratificējušas konvenciju. Tās kalpo par paraugu citām dalībvalstīm, kas vēl nav pabeigušas procedūru. Butisks ir Lynne kundzes skaidrais aicinājums paātrināt ratifikācijas procesu, taču, no otras puses, mums ir jāievēro to, ka pastāv ratifikācijas procesa noteikumi, ka tos ir jāievēro un ka šie noteikumi bieži vien ir atsevišķajās dalībvalstīs ļoti atšķirīgi un ka tas ir jāievēro.
Vēl vēlos paust atzinību paziņojumiem, ko šodien dzirdējām, piemēram, Plumb kundzes teiktajam, kura norādīja brīvprātīgā sektora partneru būtisko lomu politiku attīstīšanā un īstenošanā saistībā ar mūsu līdzpilsoņiem ar invaliditāti, kuri cenšas ierobežot diskrimināciju pret tām, sociālo atstumtību un sociāli viņas integrēt. Es vēlos teikt, ka Padome ir veltījusi lielu uzmanību šim jautājumam un ka prezidentūra liek lielu uzsvaru uz brīvprātīga sektora partneriem. Atbilstoši mūsu moto "Eiropa bez šķēršļiem” mēs uzaicinājām uz visiem ar šo jautājumu saistītājiem pasākumiem arī visus personu ar invaliditāti pārstāvjus. Saņemot finansiālo nodrošinājumu no prezidentūras, invalīdu organizācijas ir noorganizējušas virkni pasākumu.
Es vēlos pieminēt Eiropas Invaliditātes foruma padomes sanāksmi, kas noritēja laikposmā no 2009. gada 28. februāra līdz 1. martam. Vēl šonedēļ notika starptautiska konference ar nosaukumu "Eiropa bez šķēršļiem”. To noorganizēja Čehijas prezidentūra personām ar invaliditāti. Konference noritēja tiešā prezidentūras aizbildniecībā un bija viens no prezidentūras pasākumiem. Kā vien no dalībniekiem varu apliecināt, ka ANO Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām bija viens no galvenajiem punktiem konferences darba kārtībā. Prezidentūra ir apņēmusies attīstīt šajā jomā nozīmīgus pasākumus, tajā skaitā pastāvīgu kontaktu ar brīvprātīgo sektora pārstāvjiem visas Eiropas mērogā.
Nobeigumā vēlos norādīt Eiropas rīcības plāna invaliditātes jomā un ANO konvencijas konverģenci, kā arī pēc rīcības plāna īstenošanas sasniegtos rezultātus, kurā īpašs uzsvars likts uz cilvēka cieņu, pamattiesībām, aizsardzību pret diskrimināciju, tiesiskumu un sociālo vienotību. Šobrīd ir vispārēji apzināts, ka pamatnosacījums jautājumu saistībā ar invaliditāti atrisināšanai ir tā atbilstoša izskatīšana. Šajā saistībā rīcības plāns invaliditātes jomā pamudināja un atbalstīja pieeju sabiedriskajiem pakalpojumiem un palielināja pieeju precēm un pakalpojumiem. Es pavisam noteikti ticu, ka ES turpinās pozitīvos pasākumus, ko vēlas īstenot, lai panāktu pilnīgu sociālo integrāciju un mūsu līdzpilsoņu ar invaliditāti integrāciju.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos vēlreiz pateikties visiem, kuri piedalījās šajās interesantajās debatēs, īpaši referentei Jeleva kundzei, jo īpaši par rezolūciju, ko pieņems rītdienas plenārsēdē. Vēl vēlos pateikties Padomei par atkārtotu apstiprinājumu, ka Čehijas prezidentūra tieksies panākt ātru ratifikācijas un procesa kopumā pabeigšanu.
Vēl vēlos pateikties Parlamentam par neseno atbalstu Komisijas priekšlikumam par horizontālo diskriminācijas novēršanas direktīvu. Šī direktīva, ja Padome, kurā nepieciešama vienprātība, to pieņems turpinās personu ar invaliditāti tiesību konsolidēšanu Eiropas līmenī, kas, es ticu, ir mūsu kopējais mērķis gan Padomē, gan Parlamentā, jo tas pavisam noteikti ir Komisijas mērķis.
Rumiana Jeleva
referente. - (BG) Dāmas un kungi, es vēlos pateikties visiem par līdzdalību un paustajiem viedokļiem. Es vēlos domāt, ka varam vērtēt šīsdienas debates plašākā kontekstā, īpaši sasaistot ar faktu, ka ANO Ekonomikas un sociālo lietu padome pagājušo gadu pieņēma lēmumu, pateicoties kuram laikposmā no 2009. līdz 2010. gada pārskatu un politiku ciklos galvenais jautājums būs sociālā integrācija.
Īpaša vieta šajā sociālās integrācijas politikas ciklā ir iedalīta Pasaules Rīcības programmai attiecībā uz cilvēkiem ar invaliditāti. Vēl es ticu, ka šīsdienas debates pamudinās dalībvalstis, kuras vēl nav ratificējušas konvenciju un/vai fakultatīvo protokolu, tuvākajā laikā to izdarīt. Esmu pārliecināts, ka balsojums par ziņojumiem palīdzēs mums veikt pozitīvus soļus pareizajā virzienā, un šajā punktā es vēlos piekrist Padomei.
Eiropas Parlamentam ir jāpilda savi pienākumi saistībā ar personu ar invaliditāti dzīves apstākļu uzlabošanu. Kā jau uzsvērām šo debašu laikā, mums patiešām ir nenogurstoši jāstrādā un jāveic visas iespējamās kontroles, lai atbilstoši īstenotu mūsu sastādītos tiesību aktus un lai neesam atbildīgi par labu tiesību aktu pamatu un vāju īstenošanu.
Vēlreiz vēlos pateikties visiem kolēģiem no dažādajām politiskajām grupām par atbalstu, kā arī kolēģiem no Eiropas Komisijas un NVO, ar kuriem kopā strādāju visa sastādīšanas procesa laikā.
Priekšsēdētājs
Es esmu saņēmis vienu rezolūcijas priekšlikumu , kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 103. panta 2. punktu.
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks piektdien, 2009. gada 24. aprīlī.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Filip Kaczmarek  
Personu ar invaliditāti tiesības pastāvīgi pārkāpj. Nesen manā dzimtajā pilsētā Poznaņā bija atgadījums ar līdzīgu simptomātiku. Polijas valsts parlamenta deputāts novietoja savu automašīnu vietā, kas paredzēta invalīdiem. Paradoksāli ir tas, ka šim deputātam ir draugs invalīds. Kādēļ es to pieminu? Tādēļ, ka likumi, konvencijas vai dokumenti neuzlabos personu ar invaliditāti stāvokli, ja valsts ierēdņi atklāti un nesodīti pārkāps noteikumus, kas radīti īpaši tam, lai palīdzētu invalīdiem dzīvot un funkcionēt. Konvencijas, protams, ir ļoti būtiskas, taču tikpat būtiska ir patiesa, uzticama un pilnīga īstenošana. Personas ar invaliditāti nav laimīgas ar tiesībām, kas pastāv tikai uz papīra. Personas ar invaliditāti ceru uz patiesām pārmaiņām, kas sniegtu viņām vienlīdzīgas iespējas. Liels paldies!
