Uznanie genocídy Rómov počas druhej svetovej vojny, ktoré vyjadrila EÚ
Predseda
Ďalším bodom programu je vyhlásenie predsedníctva, týkajúce sa uznania genocídy Rómov počas druhej svetovej vojny, ktoré vyjadrila EÚ.
Rómovia sú dnes najväčšou etnickou menšinou v Európskej únii. V súčasnosti sú tiež najutláčanejšou komunitou v Európe. Počas druhej svetovej vojny ich nacisti na základe rasy prenasledovali rovnako ako židov. Vyvraždené boli státisíce Rómov, ktorých predkovia boli po celé generácie európskymi občanmi. 66. výročie oslobodenia koncentračného tábora Osvienčim-Brezinka, ktorý sme si pripomenuli 27. januára tohto roku, nám pripomína, že Rómovia boli treťou najväčšou skupinou spomedzi obetí tohto tábora. Bohužiaľ, nie všetci európski občania si to uvedomujú. Iba zopár členských štátov EÚ oficiálne uznalo genocídu Rómov. Je načase postarať sa o to, aby si európski občania uvedomili, že Rómovia, ktorí medzi nami žijú, prežili kolektívnu traumu spojenú s genocídou. Vzdelávanie je najlepším spôsobom boja proti diskriminácii. Európsky parlament verejne vyjadruje postoje EÚ v oblasti boja za ľudské práva. Dnes pozdvihneme hlas v mene svojich rómskych bratov a sestier. Chceli by sme, aby sa na ich utrpenie pamätalo a aby ich situácia získala viac pochopenia.
Vážení kolegovia, nasleduje veľmi krátka diskusia o tejto téme, takže neopúšťajte rokovaciu sálu. Najskôr je na rade vyhlásenie Rady, a ako viete, integrácia Rómov je jednou z priorít maďarského predsedníctva. Po ňom bude nasledovať vyhlásenie podpredsedu Komisie a potom stručné vyhlásenia v mene politických skupín.
Enikő Győri
úradujúca predsedníčka Rady. - (HU) Dovoľte mi na úvod zacitovať slová Frideriky Kolompárovej, ktorá prežila rómsky holokaust (tzv. Porajmos): "Otca sme našli 2. augusta 1994 alebo 1995, keď sme šli do Osvienčimu. Ich mená boli zoradené na veľkej pamätnej tabuli. Vedeli sme, že ich odvliekli do Nemecka, nepoznali sme však presné miesto. Ak by ma nezadržal Cigán z Fehérváru, siahla by som do pece a kúsok by som z nej vybrala. Myslela som si, že ho vyberiem a vezmem domov na pamiatku. V tej chvíli môj syn Józsi povedal:
'Nedotýkaj sa toho, mama, môžeš sa nakaziť.'
'Je mi to jedno, syn môj,' povedala som.
Položil mi otázku: 'Ako vieš, že to patrilo tvojmu bratovi alebo otcovi?' Omdlela som a z krematória ma vyniesli."
V mene maďarského predsedníctva by som sa chcela pripojiť k ušľachtilej iniciatíve, prostredníctvom ktorej si Európsky parlament a pán predseda Buzek osobne chcú na tomto rokovaní pripomenúť obete rómskeho holokaustu (Porajmos). Prečo je dôležité nezabúdať? Nemali by sme sa namiesto toho zaoberať budúcnosťou? Americký historik George Santayana v roku 1905 napísal: "Kto nepozná svoju minulosť, je odsúdený na to, aby si ju zopakoval."
Aj podľa tých najnižších odhadov bolo počas druhej svetovej vojny a tesne po nej zavraždených 220 000 Rómov a Sintov. Zavraždení boli iba preto, že patrili k týmto dvom etnickým skupinám alebo z hľadiska ich prenasledovateľov k tejto rase. Mali maďarskú, českú, rumunskú, francúzsku, nemeckú, poľskú, srbskú a ktovie ešte akú inú štátnu príslušnosť. Muži a ženy, starší ľudia a deti. Veľa, veľa detí. Ak by boli nažive, mnohí z nich by dnes boli občanmi EÚ. Pri spomienkových slávnostiach sa nám neustále pripomína, že na rozdiel od židovských zajatcov mohli rodiny v cigánskom tábore Osvienčim-Brezinka zostať spolu. Ako spomína maďarský občan, ktorí prežil holokaust: "... dokonca aj SS vedela, že cigánske rodiny nemožno rozdeliť. Mohli spolu zostať až do noci z 2. na 3. augusta 1944, keď boli tí zajatci, ktorí z 30 000 obyvateľov tábora prežili, zavraždení a ich baraky spálené."
EÚ sa po druhej svetovej vojne znovu zrodila z tejto tragédie; z pekla Šoa a Porajmos. Sen otcov zakladateľov bol, aby všetky európske národy spoločne odmietli všetko, čo viedlo k takej krajnej ľahostajnosti voči ľudskému životu, k Osvienčimu a Brezinke. Európske národy spoločne vrátane momentálne 10- až 12-miliónového rómskeho obyvateľstva v Európe. Mohli by sme povedať: "Aj tak je to len minulosť." "Kde je v tom budúcnosť?" Maďarské predsedníctvo je presvedčené, že o minulosti a budúcnosti musíme naozaj hovoriť jedným dychom. Keď maďarský premiér Viktor Orbán 19. januára predstavil Európskemu parlamentu program maďarského predsedníctva EÚ, povedal: "Rómska stratégia je prioritným aspektom maďarského predsedníctva, lebo Európa nemôže byť múdra bez toho, aby mala srdce. Európa však bude mať srdce iba vtedy, ak vytvorí príležitosti na sociálne začleňovanie najväčšmi znevýhodnených sociálnych skupín."
Osobne by som bola veľmi hrdá, ak by sme všetci spoločne pred skončením tohto predsedníctva prijali európsku rámcovú stratégiu pre rómsku otázku. Vďaka záväzku Európskeho parlamentu a Európskej komisie práca napreduje. Rada a maďarské predsedníctvo by k nej radi prispeli. Chceli by sme prispieť k posilneniu vedomia, že Rómovia rovnako ako všetky európske národy a etnické skupiny a celý svet nepredstavujú problém, ale hospodársky, kultúrny a ľudský zdroj.
Maroš Šefčovič
podpredseda Komisie. - Pred pár dňami sme si v Európskom parlamente spolu s tými, ktorí prežili holokaust, pripomenuli Pamätný deň holokaustu. V mene Komisie vysoko oceňujem to, že si dnes pripomíname aj obete genocídy Rómov.
Po návšteve Osvienčimu, pamätníku Jad Vašem alebo Múzea holokaustu vo Washingtone je človek vždy šokovaný neľudskosťou páchateľov holokaustu. Tí z vás, ktorí navštívili detský pavilón v Jeruzaleme, by so mnou súhlasili v tom, že človek z pavilónu odchádza otrasený a nemôže uveriť, že sa to mohlo stať v Európe, a to iba pred 60 či 70 rokmi.
Musíme preto o tom hovoriť. Svoje deti musíme o tejto smutnej časti dejín poučiť, pretože, ako vieme, história sa často opakuje. Musíme preto skutočne zabezpečiť, aby sme na tieto hrozby nikdy nezabudli a aby sa nikdy nezopakovali. Bojujme všetci spolu proti duchom minulosti.
História nám uštedrila trpké ponaučenie o tom, čo môže spôsobiť rasová nenávisť a neznášanlivosť. Európska únia je preto vybudovaná na základných právach a hodnotách, medzi ktoré patrí ochrana menšín, zásada voľného pohybu a zákaz diskriminácie, pričom všetky tieto práva a hodnoty sa v plnej miere vzťahujú na Rómov.
Je neprijateľné, aby Rómovia v 21. storočí ešte stále museli čeliť diskriminácii na základe svojho etnického pôvodu. Priveľa Rómov je ešte stále obeťou rasizmu, diskriminácie a sociálneho vylúčenia. Priveľa rómskych detí je ešte stále na ulici namiesto toho, aby chodili do školy. Príliš veľkému počtu Rómov sa ešte stále upierajú spravodlivé príležitosti na trhu práce a priveľa rómskych žien je ešte stále obeťou násilia a vykorisťovania.
Začlenenie Rómov je prioritou EÚ a vyžaduje si záväzok a spoločné úsilie vnútroštátnych a miestnych orgánov, občianskej spoločnosti a inštitúcií EÚ. Komisia je hlboko oddaná cieľu zlepšiť situáciu Rómov, a najmä ich sociálnu a hospodársku integráciu.
Na týchto cieľoch vytrvalo pracujeme: ide o náš trvalý a dlhodobý záväzok. Musíme však uznať, že zodpovednosť za integráciu Rómov nesú v prvom rade členské štáty, a preto sme im v oznámení, ktoré sme prijali minulý rok, poskytli konkrétny zoznam krokov, ktoré by mohli zefektívniť ich politiky v oblasti integrácie Rómov. Išlo o úplne prvý politický dokument venovaný výslovne Rómom.
Naše hodnotenie však ukazuje, že v členských štátoch je potrebné pokračovať v dôležitej práci, ktorou by sa zlepšila efektivita ich politík v oblasti integrácie Rómov. Z tohto dôvodu Komisia v apríli v úzkej spolupráci s maďarským predsedníctvom prijme európsky rámec pre vnútroštátne stratégie v oblasti integrácie Rómov, ktorý bude obsahovať návrhy na boj proti vylúčeniu Rómov.
Na záver mi v tejto slávnostnej chvíli dovoľte v mene Komisie znova zdôrazniť význam ochrany základných práv v Európe a zabezpečenia harmonickej integrácie všetkých občanov do spoločnosti. Je veľmi dôležité zabezpečiť, aby sa história skutočne už nikdy nezopakovala.
Lívia Járóka
V mene Poslaneckého klubu Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) by som chcela vyjadriť spokojnosť s tým, že Európsky parlament si po prvý raz pripomína rómske obete holokaustu. Som za to vďačná. Presne toto musíme my ako ich potomkovia urobiť: nezabúdať a poučiť sa. Musíme preukázať úctu pred utrpením obetí a tieto bolestné ponaučenia jednotne a pri vzájomnej tolerancii začleniť do svojich spoločných dejín a pamäti. Z tohto dôvodu je dôležité, aby sme podporovali univerzity, vedecké spoločnosti a výskumné ústavy, ktoré pomáhajú odhaľovať a zverejňovať útrapy, ktorým boli Rómovia vystavení a ktoré znášali v priebehu našej dlhej histórie. Podľa mňa by mali vnútroštátne učebné osnovy vo všetkých európskych krajinách predkladať stáročné spoločné dejiny väčšinových spoločností a Rómov.
Dnešok je tiež príležitosťou upevniť túto jednotu a znovu potvrdiť, že my Rómovia sme občanmi svojich krajín a štátotvorným faktorom; sme slobodní európski občania s rovnakými právami. Nemali by sme sa uspokojiť s ničím menším.
Za nami je sedemsto rokov spoločnej histórie; sedem storočí plných bojov, počas ktorých sme pri nespočetných príležitostiach preukazovali lojalitu domovským krajinám a Európe. Pri spomienke na temné doby segregácie a prenasledovania musíme z týchto povznášajúcich momentov spoločnej histórie čerpať silu a nádej, že zjednotením môžeme vytvoriť dôstojné a harmonické spoločenstvo. Rovnako ako máme spoločnú históriu, máme aj spoločnú budúcnosť, ako všetci vieme; a chcela by som dúfať, že spolu dokážeme všetko, pretože som si istá, že všetko môžeme dosiahnuť iba spoločne.
Oddané úsilie všetkých ďalších generácií bude potrebné, ak sa chceme všetci usilovať vybudovať prijateľnejší a lepší svet za svojho života a vo svojom vlastnom okolí. Naši predkovia nespočetnekrát preukázali, že naše národy sa dokážu zjednotiť, ak je v stávke náš osud. Pokiaľ ide o nás, situácia európskych Rómov je osudovou otázkou. Teraz je rad na nás a prvý krok musíme urobiť už dnes.
Ak mi dovolíte poslednú myšlienku, druhý krok bude potrebné podniknúť do dvoch týždňov na plenárnej schôdzi, keď bude možné konečne začať s európskou stratégiou riešenia rómskej otázky podľa očakávaní nás všetkých.
Hannes Swoboda
Vážený pán predseda, ďakujem vám za vyhlásenie. Tiež by som chcel poďakovať úradujúcej predsedníčke Rady a podpredsedovi Komisie. Chcel by som sa poďakovať všetkým, ktorí navrhovali túto rozpravu - z našej skupiny predovšetkým pani Gönczovej. Ako ste dnes uviedli, pán predseda, keď hovoríme o vyhladzovaní židov, vyhladzovanie Rómov sa často dostáva na okraj záujmu. Existovali však aj ďalšie obete nacistických zverstiev. V tejto súvislosti by som chcel spomenúť aj homosexuálov, o ktorých ste sa dnes zmienili v inom kontexte, pán predseda.
Súhlasím s úradujúcou predsedníčkou Rady a tiež s predchádzajúcou rečníčkou v tom, že najvhodnejšou formou, ako si tieto udalosti pripomínať, je myslieť na budúcnosť. So súčasným postavením Rómov na našom kontinente nemôžeme byť spokojní. Ešte stále sú diskriminovaní a ešte stále existujú predsudky. Keď teraz určitá krajina zvažuje, že s cieľom zabrániť všetkým nejasnostiam sa vráti k pomenovaniu "Cigáni" namiesto používania pomenovania "Rómovia", potom to určite nebudem kritizovať, chcem len poznamenať, že dôležitý je boj proti predsudkom a boj proti diskriminácii a nie prispôsobenie sa diskriminácii zmenou pomenovania.
O rómskej otázke vedieme v tomto Parlamente rozpravu už dlhé roky a musíme priznať - dokonca aj pri svojich návštevách v rozličných krajinách -, že ešte stále existujú veľmi veľké problémy, že cyklus diskriminácie a znevýhodňovania ešte stále nebol prelomený a že veľa detí dnes ešte stále navštevuje oddelené školy. Som preto veľmi vďačný maďarskému predsedníctvu za to, že sa touto problematikou zaoberá. Napriek všetkým našim názorovým rozdielom, pani Győriová, v tejto veci, dúfajme, dosiahneme spoločne významný úspech.
Naša skupina bola istú dobu prostredníctvom pána Schulza v kontakte s nemeckým spisovateľom Günterom Grassom, ktorý tiež vytvoril nadáciu venovanú Rómom a rómskej otázke. Günter Grass raz povedal: "Vy Rómovia v trvalom stave rozptýlenia ste - prísne vzaté - Európanmi v tom zmysle, ktorý by sme my, uväznení v hraniciach svojich národností, mali mať na pamäti, ak sa zo zjednotenej Európy nemá vyvinúť byrokratický administratívny a všemocný hospodársky kolos. Prinajmenšom v tomto jednom ohľade, svojou cezhraničnou mobilitou, nás ľudia, ktorých voláme Cigáni, predstihli. V prvom rade by mali mať možnosť preukazovať svoju totožnosť európskym pasom, ktorý im zaručí právo zdržiavať sa kdekoľvek od Rumunska až po Portugalsko." (Koniec citátu.)
Mali by sme vytvoriť podmienky, za ktorých sa budú všetci Rómovia cítiť doma tam, kde žijú. Tiež by sme mali vytvoriť podmienky, ktoré by im umožnili voľne cestovať po celej Európe bez toho, aby boli zase deportovaní. Keď sa táto predstava konečne naplní, potom sme skutočne urobili veľký kus práce pre Rómov a potom sa strašné veci, ktoré nacisti napáchali na Rómoch holokaustom počas druhej svetovej vojny, stanú minulosťou.
(potlesk)
Renate Weber
"Samudaripen" je slovo, ktorým sa v rómčine označuje "peklo na Zemi", inak povedané, genocída alebo holokaust. Peklo na Zemi je opis toho, ako európski Rómovia žili počas druhej svetovej vojny, keď boli státisíce z nich zavraždení iba z toho dôvodu, že sú Rómovia. Presné číslo vlastne nepoznáme. Múzeum holokaustu vo Washingtone odhaduje, že išlo o približne štvrť milióna ľudí. Ďalšie štúdie sa zmieňujú o vyše milióna Rómov zavraždených v tom období. Tieto neurčité údaje sú spôsobené tým, že Rómom, ktorí sa stali obeťami holokaustu, väčšinová spoločnosť nevenovala veľkú pozornosť. Je to ďalší dôkaz toho, že títo ľudia boli stáročia systematicky diskriminovaní alebo prehliadaní.
Dnešné vyhlásenie Európskeho parlamentu z úst jeho predsedu preto predstavuje historickú chvíľu. Nemôžeme však zostať iba pri tom. Po tejto udalosti musia nasledovať konkrétne opatrenia na úrovni EÚ aj členských štátov. K takémuto uznaniu genocídy Rómov musí prikročiť každý členský štát a okrem toho je nutné šíriť medzi európskymi občanmi vedomie o tejto kapitole v našich dejinách.
Kým sa o tomto holokauste a o stáročiach, ktoré Rómovia prežili ako otroci v mnohých krajinách, ktoré sú dnes členskými štátmi EÚ, nebudú učiť deti v škole a kým si európska spoločnosť neuvedomí, že máme historickú povinnosť voči tomuto obyvateľstvu, naše kampane proti rasizmu budú nedostatočné a naše vnútroštátne či európske stratégie začleňovania Rómov nebudú veľmi úspešné.
Catherine Grèze
Dnes popoludní tu vystupujem v citovom pohnutí. V prvom rade by som sa vám, pán predseda, chcela osobne poďakovať za váš záväzok.
Uznanie genocídy Rómov je historickou chvíľou pre tie milióny Európanov, ktorí patria k skupinám Jenišov, Sintov, Rómov, Manušov a kočovníkov. Státisíce ich príbuzných prišli v tých temných dobách o život, pričom boli neraz hanebne ociachovaní za vydedencov spoločnosti.
Je to však aj historická chvíľa pre nás všetkých, občanov Európskej únie. Nezabúdajme, že Rómovia boli prvými, ktorí sa presúvali medzi rozličnými európskymi krajinami dávno predtým, ako sme vytvorili spoločný priestor. V súčasnosti sú pri počte obyvateľstva 10 miliónov najväčšou menšinou. Ich dejiny sú aj našimi dejinami.
Je najvyšší čas, dámy a páni, aby sme obnovili dôveru týchto európskych občanov v európske inštitúcie. Naše spoločnosti od nich bočili a oni sú ešte stále trestaní dvakrát. K hrôzam vojny sa pridalo prehliadanie, ľahostajnosť a mlčanie. Uznanie genocídy Rómov je preto skutočným spomienkovým aktom. Tento akt zjavne poskytuje možnosť pohľadu do minulosti, predovšetkým by však mal byť zárukou inej budúcnosti.
Poslanci Európskeho parlamentu a poslanci národných parlamentov tak z Východu, ako aj zo Západu minulý týždeň v dolnej komore nemeckého parlamentu (Bundestagu) prijali zodpovednosť voči histórii tým, že podporili uznanie tejto genocídy. Ide o prvý krok k zmene spôsobu, akým naši spoluobčania vnímajú týchto Európanov. Ešte máme pred sebou dlhú cestu. Zabezpečme, aby sa z Rómov stali plnohodnotní európski občania.
Marek Henryk Migalski
v mene skupiny ECR. - (PL) To, že Rómovia boli obeťami genocídy počas druhej svetovej vojny, je rovnako zrejmé ako to, že obeťami toho istého procesu boli židia. S každým, kto túto skutočnosť popiera, by sa malo zaobchádzať rovnako nekompromisne ako s tými, ktorí popierajú holokaust židov. Správne uvádzate, že Rómovia predstavovali tretiu najväčšiu etnickú skupinu z tých, ktoré boli hromadne vyvražďované v Osvienčime. Druhou najväčšou skupinou boli Poliaci. Pripomínať by sme si mali všetky národy a národnosti, ktoré boli počas druhej svetovej vojny obeťami holokaustu. Aby sa takéto udalosti nikdy neopakovali, pripomínať by sme si mali všetko, čo sa stalo v Osvienčime a v ďalších koncentračných táboroch, ako aj vraždy spáchané v Katyni a na ďalších miestach počas tých strašných piatich či šiestich rokov. Európsky parlament má morálnu a politickú povinnosť zabezpečiť, aby táto pamiatka pretrvala, a naša dnešná rozprava je jednou z ciest, ako to dosiahnuť.
Cornelia Ernst
Toto je skutočne významná chvíľa, pretože dnes si v Európskom parlamente po prvý raz pripomíname obete holokaustu z radov Rómov a Sintov.
Dovoľte mi začať rozlúčkovým listom, ktorý napísal 14-ročný chlapec Robert Reinhard v roku 1943 pred svojou deportáciou do Osvienčimu z detského domova v Nemecku. Napísal: "Opäť som našiel svojich rodičov. Prevážajú nás do koncentračného tábora. Po dlhom sebaskúmaní som dospel do bodu, keď môžem čeliť smrti. Ešte raz vám ďakujem za všetko, čo ste pre mňa urobili. Všetkých pozdravujem. Uvidíme sa v nebi. Robert."
Tento mladý chlapec sa rovnako ako 500 000 ďalších Rómov a Sintov nikdy nevrátil a napriek tomu, že Rómovia a Sintovia boli spolu so židmi prvými obeťami hromadného vyvražďovania, dnes - o 66 rokov neskôr - zostáva nevypovedaná celá pravda o tom, čo sa stalo. Často sa ignoruje aj kolektívna vina väčšinovej spoločnosti. Potrebujeme vedieť celú pravdu o tejto kapitole dejín.
Aby sme zabezpečili, že sa to nikdy nezopakuje, je namieste odplata za Rómov a Sintov a je potrebné uznať holokaust ako zločin proti ľudskosti. Musíme zápalisto bojovať za odstránenie predsudkov voči týmto ľuďom. Musíme skoncovať s rasovou neznášanlivosťou aj s násilím, napríklad takými, aké sme videli predminulý rok v Maďarsku, a mali by sme odvážne konať podľa svojho presvedčenia. Sloboda, rovnosť a solidarita nie sú výsadou niekoľkých vyvolených, ale právom pre všetkých, pretože ľudské práva a občianske práva sú nedeliteľné.
Niki Tzavela
Chcela by som podporiť doterajšie vyjadrenia. Rómovia rozhodujúcou mierou prispeli k rozvoju Európy, najmä k rozvoju jej kultúry. Chcela by som predniesť pripomienku, racionálnu pripomienku, že všetky programy týkajúce sa Rómov v Európskej únii, ktoré pochádzajú od Komisie, sú roztrieštené a často sú obsiahnuté v rámci témy sociálneho vylúčenia. Navrhovala by som racionálnejší prístup. Inak povedané, aby Komisia prijala mimo rámca sociálneho vylúčenia iniciatívu len pre Rómov, aby existoval program, ktorý sa bude týkať výlučne Rómov. Umožnilo by nám to účinnejšie pracovať v záujme Rómov na vnútroštátnej úrovni.
Predseda
Vážená pani úradujúca predsedníčka Rady, pán podpredseda Komisie, kolegovia, chcel by som vám všetkým poďakovať za pripomienky. Ide o veľmi dôležitú rozpravu pre nás všetkých a pre Európsky parlament ako celok.
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Cristian Dan Preda
S veľkou radosťou vítam výzvu, aby Európska únia uznala genocídu Rómov počas druhej svetovej vojny. Niektoré členské štáty tento krok už podnikli a ja verím, že ich bude nasledovať čo najviac ďalších členských štátov a aj Európska únia ako inštitúcia. Bohužiaľ, prevažná väčšina európskych občanov o genocíde Rómov nevie. Ako už zdôraznil aj rumunský prezident vo svojom prejave v októbri 2007, ktorým uznal genocídu Rómov, z tohto dôvodu sa nesmieme zastaviť pri symbolickom geste. Musíme podporovať začlenenie informácií o holokauste Rómov do učebných osnov pre európskych žiakov. Na druhej strane je neprijateľné, že 66 rokov po oslobodení zajatcov z koncentračného tábora Osvienčim čelí jedna etnická menšina takej rozsiahlej diskriminácii v celej Európskej únii. Som preto presvedčený, že sociálne začlenenie Rómov, ktoré je jednou z priorít maďarského predsedníctva, sa musí dostať do centra záujmu európskej politiky založenej na konkrétnych, účinných a merateľných opatreniach.
Jarosław Leszek Wałęsa
Záležitosti týkajúce sa obetí diktatúry tretej ríše počas druhej svetovej vojny sú ešte stále mimoriadne chúlostivou témou, ale aj témou, ktorú sa oplatí skúmať bližšie. Dnes chceme rozšíriť kontext, v rámci ktorého sa nazerá na pojem holokaustu, pretože široká verejnosť ho chápe ako hromadné vyhladzovanie židov. Nemali by sme zabúdať ani na "čistky" iných etnických, národnostných a sociálnych skupín počas druhej svetovej vojny a mali by sme si ich pripomínať. Primálo ľudí, predovšetkým mladých Európanov, vie, čo sa dialo. Práve z tohto dôvodu sa počas dnešnej rozpravy snažíme predniesť bolestnú a do istej miery zanedbávanú otázku vyhladzovania Rómov. Porajmos, čo je rómske označenie tohto vyhladzovania, si vyžiadalo životy 500 000 až 2 miliónov Rómov v celej Európe. Z hľadiska národnosti boli Rómovia po židoch a Poliakoch treťou najväčšou skupinou vyhladzovanou v Osvienčime. Tieto fakty nenechávajú nikoho na pochybách, pokiaľ ide o obrovské straty, ktoré Rómovia utrpeli, čo nás Európanov zaväzuje k tomu, aby sme si pripomínali tých, ktorí zažili príkorie a stali sa obeťou genocídy, a aby sme šírili vedomie o ich osude. Zvyšovanie informovanosti o týchto udalostiach je prioritou súčasných a budúcich generácií.
Elena Băsescu
Rómovia sú v súčasnosti najväčšou etnickou menšinou v EÚ, v dlhodobej histórii boli však aj najviac utláčanou skupinou. Počas druhej svetovej vojny prišli o život státisíce prenasledovaných Rómov. Bohužiaľ, iba niektoré členské štáty uznali, že vyhladzovanie Rómov bolo skutočne aktom genocídy. Rumunský prezident v roku 2007 na počesť pamiatky obetí a na znak hlbokej úcty voči tým, ktorí prežili rómsky holokaust, uznal zverstvá, ktorým boli vystavení Rómovia, a udelil Národný kríž za "vernú službu" 3. rádu trom Rómom, ktorí genocídu prežili. Rómovia sú súčasťou budúcnosti Rumunska, európskeho Rumunska. Tragédia spojená s holokaustom je teraz súčasťou našej kolektívnej pamäti. Túto príležitosť chcem využiť, aby som privítala jednu z priorít maďarského predsedníctva, konkrétne stratégiu pre integráciu Rómov. Najlepšou formou pripomienky je pohľad do budúcnosti. V každom členskom štáte musíme preskúmať tie storočia dejín, ktorých súčasťou boli Rómovia, a musíme posilniť rómsku iniciatívu v súčasnosti. Rómovia sú slobodní európski občania s rovnakými právami. Mali by sme tiež vytvoriť predpoklady na voľný pohyb Rómov bez toho, aby znovu dochádzalo k ich vyhosťovaniu. Potrebujeme komunitu, ktorá bude plne integrovaná do modernej spoločnosti.
Elena Oana Antonescu
Vítam iniciatívu predsedu Európskeho parlamentu Jerzyho Buzeka, ktorou od Európskej únie žiada oficiálne uznanie genocídy rómskeho obyvateľstva, ktorú počas druhej svetovej vojny spáchali nacisti a ich spojenci, pretože táto iniciatíva predstavuje krok vpred v boji za práva najrozšírenejšej etnickej menšiny v Európe.
Desiatky tisícov príslušníkov rómskeho obyvateľstva bolo mučených alebo zavraždených na okupovaných východných územiach a tisíce ďalších zomreli v koncentračných táboroch nacistického režimu. Historik Michael Billig zhrnul zásadu doktríny rasovej nadradenosti v tomto tvrdení: "Človek nie je zabitý pre to, čo robí, ale pre to, čím je." Túto vetu možno použiť na zhrnutie smutnej skutočnosti z doby útlaku vyše milióna Rómov, keď boli Rómovia zbavení všetkých slobôd vrátane slobody mať potomstvo.
Som presvedčená, že na boj proti rasizmu a sociálnemu vylúčeniu potrebujeme konkrétne opatrenia na úrovni EÚ. Zastávam názor, že potrebujeme lepšiu spoluprácu a výmenu osvedčených postupov na úrovni EÚ medzi vnútroštátnymi a európskymi stratégiami sociálneho začleňovania Rómov.
