Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Consiliului)
Preşedinta
Urmează timpul afectat întrebărilor (B7-0002/2010).
Doresc să urez bun venit dlui ministru în prima parte a timpului alocat întrebărilor în cadrul Preşedinţiei spaniole.
Următoarele întrebări sunt adresate Consiliului.
Întrebarea nr. 1 nu va fi luată în considerare pentru că subiectul la care se referă apare deja în agenda acestei perioade de sesiune.

Subiect: Restrângerea creditării/Împrumuturi pentru afaceri
În luna decembrie, ministrul german al economiei a declarat că Germania se va confrunta cu o nouă restrângere a creditării, în cazul în care băncile nu vor acorda mai multe împrumuturi, îndeosebi întreprinderilor mici și mijlocii. Această problemă ar putea deveni predominantă pe tot cuprinsul UE.
Ce măsuri concrete intenționează Consiliul să adopte pentru a se asigura că băncile acordă împrumuturi pentru afaceri, astfel încât întreprinderile să se poată susține, generând locuri de muncă și creștere și să poată contribui la relansarea economică?
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului. -(ES) Problema asigurării accesului suficient al societăţilor comerciale la capital şi, de asemenea, la acţiunile întreprinse de statele membre în respectivul scop a reprezentat un motiv de îngrijorare de ceva timp, după cum ştiţi.
În luna ianuarie anul trecut, Consiliul a constatat că statele membre au acţionat ferm şi decisiv pentru a elibera pieţele de credit, printre alte lucruri. În această primăvară, Consiliul European a menţionat importanţa continuării aplicării măsurilor de redresare economică şi a solicitat Comisiei şi Consiliului să evalueze eficacitatea măsurilor adoptate şi să raporteze Consiliului European în luna iunie.
Consiliul European din luna iunie, de fapt, a evaluat eficacitatea măsurilor adoptate de statele membre pentru sprijinirea sectorului financiar şi situaţia referitoare la stabilitatea şi funcţionarea pieţelor financiare. Aceste rezultate au fost prezentate, sub forma unui raport, Consiliului European. Prin urmare, raportul a trecut de la Consiliu, cu alte cuvinte Consiliul de miniştri, la Consiliul European. Raportul a fost pozitiv, indicând existenţa garanţiilor şi mecanismelor de recapitalizare în cadrul statelor membre şi a concluzionat că statele membre joacă un rol crucial în oprirea spiralei descendente. V-aş reaminti că întreg sistemul financiar a fost în pericol de prăbuşire la finalul anului 2008.
Prin urmare, au existat repercusiuni pozitive prin permiterea accesului băncilor la finanţarea globală, la rândul lor, sprijinind fluxul de credit către economia reală. Consiliul a apreciat faptul că măsurile adoptate de state au fost semnificative pentru a menţine canalele de credit deschise.
În prezent, sectorul bancar este chiar şi acum sub o anumită presiune cu privire la recapitalizare şi Consiliul a solicitat, prin urmare, statelor membre să recapitalizeze individual sau să restabilească bilanţurile lor pentru a reduce nesiguranţa şi pentru a simplifica acordarea creditelor.
Luna trecută - decembrie - Consiliul a putut observa că statele membre au aplicat o gamă largă de măsuri de susţinere în scopul restabilirii stabilităţii financiare. Cu toate acestea, a fost subliniat faptul că redresarea lor a fost oarecum fragilă şi s-a solicitat Comitetului european al inspectorilor bancari să ofere informaţii în mod regulat despre valoarea capitalului disponibil pentru împrumuturi suplimentare.
În prezent dispunem de o serie de măsuri: monitorizarea de către Consiliu, pe de o parte, şi îndrumarea din partea Consiliului European, pe de altă parte. Rezultatul a fost o îmbunătăţire, Banca Centrală Europeană acţionând, în mod normal, pentru a garanta lichiditatea bancară, în primul rând, şi accesul la credite al societăţilor comerciale.
Gay Mitchell
Doamnă preşedintă, pot să îi spun dlui ministru că, din experienţa mea, unele bănci - în niciun caz toate băncile, doar unele bănci, probabil chiar multe bănci - s-au comportat iresponsabil în timpul creşterii pieţei financiare şi unele bănci - probabil, din nou, nu toate băncile, însă multe bănci - continuă să se comporte iresponsabil în perioadele de creştere şi lunile de redresare.
Sunt conştient, de exemplu, de o anume societate din Dublin, foarte bine condusă, unde omul este meticulos în îndeplinirea angajamentelor sale şi banca este departe de a-l ajuta. A profitat de ocazie pentru a-i reduce descoperitul de cont şi s-a pus presiune asupra afacerii sale - o afacere care este viabilă, o afacere care va supravieţui acestei recesiuni.
Vă rog, domnule ministru, luaţi aceste bănci şi spuneţi-le că noi le dăm banii contribuabililor şi ne aşteptăm ca ei să ţină cont de interesul public, nu numai de interesele acţionarilor lor - unii dintre ei acţionari foarte bogaţi.
Diego López Garrido
Mai trebuie să vă spun că eu cred în faptul că instituţiile europene şi Consiliul îşi îndeplinesc rolul cu succes. Consider că şi-au îndeplinit rolul cu succes şi şi-au adus o mare contribuţie la prevenirea unui colaps în ceea ce priveşte disponibilitatea lichidităţilor în întreaga economie.
Ecofin a urmat şi continuă să urmeze măsurile care au fost adoptate de statele membre. Procedează astfel în mod sistematic. De exemplu, Ecofin are ca sarcină urmărirea felului în care garanţiile acordate băncilor sunt puse la dispoziţie, dacă se aplică sau nu restricţii societăţilor din sectorul financiar şi a modului în care se desfăşoară finanţarea creditelor de către Banca Centrală Europeană.
Aş dori doar să spun că, la 7 decembrie 2009, dl Trichet, preşedintele Băncii Centrale Europene, a declarat că nu există nicio restricţie în ceea ce priveşte aprovizionarea băncilor pentru a împrumuta bani de la Banca Centrală Europeană. Nu există nicio restricţie de aprovizionare. Dacă există bănci care nu se folosesc de acest lucru, este o problemă a fiecăreia dintre aceste organisme financiare; cu toate acestea, nu există nicio formă de restricţie din partea Uniunii Europene sau a Băncii Centrale Europene.
În orice caz, Consiliul, alături de Parlamentul European, este, desigur, mai mult decât bucuros să examineze directivele prezente de dezbătut în relaţie cu sistemele de supraveghere financiară sau orice altă iniţiativă pe care Comisia o poate prezenta în această privinţă.
Catherine Greze
(FR) Doamnă preşedintă, una dintre priorităţile Preşedinţiei Consiliului este să crească influenţa UE pe plan internaţional şi, mai precis, în America Latină.
Dar, despre ce tip de influenţă discutăm noi? Conceptul actual al relaţiilor internaţionale acordă foarte puţin loc democraţiei şi drepturilor omului. Doreşte Consiliul să folosească acordurile de liber schimb pentru a sprijini regimurile care încalcă în mod constant drepturile omului în America Latină?
Aş dori să menţionez exemplul din Peru, unde actele de violenţă comise în Bagua sunt o ilustrare îngrozitoare a modului în care guvernul colaborează cu companiile multinaţionale prin confiscarea terenului de la populaţiile indigene în scopuri financiare. Deja, aproape 70 % din teren este deţinut de multinaţionale şi de societăţile miniere.
Un alt exemplu faimos este cel din Columbia, care este cea mai periculoasă ţară pentru sindicalişti, având în vedere sutele de oameni asasinaţi acolo. Întrebarea mea este următoarea: intenţionaţi să puneţi problema drepturilor omului din nou în centrul politicii externe a UE în America Latină?
Preşedinta
Îmi pare foarte rău, însă întrebarea dvs. nu pare să fie legată deloc de ultima chestiune. Nu sunt sigur dacă aţi mai participat sau nu înainte la timpul alocat întrebărilor, dar vi se permite să adresaţi o întrebare suplimentară care se referă la chestiunea principală. Îmi pare rău, dar trebuie să exclud întrebarea dvs. de pe ordinea de zi. Vă sugerez să citiţi Regulamentul de procedură.
Din câte observ, nu au mai fost întrebări suplimentare în momentul în care am închis ultima întrebare. Prin urmare, voi continua cu excepţia cazului în care există o altă întrebare referitoare la criza creditelor/împrumuturilor pentru întreprinderi.
Domnule Zemke, dacă întrebare dvs. se referă la acest lucru, atunci aveţi 30 de secunde.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Da, exact la acest lucru se referă întrebarea mea.
Ştim foarte bine că situaţia este foarte diferită în diversele state membre. În raport cu aceasta, dacă discutăm despre sprijinirea afacerilor, aş dori să întreb despre situaţia din Grecia, deoarece criza din această ţară este mai puternică decât oriunde acum - se preconizează măsuri speciale în această privinţă?
Diego López Garrido
Cred că va fi o întrebare mai târziu care abordează exact aceeaşi chestiune. Aş solicita deputatului să rămână până când răspund la această întrebare şi, prin urmare, voi răspunde atât la aceasta, cât şi la întrebarea care se află pe ordinea de zi despre exact acelaşi subiect.
Mă refer la întrebarea cu numărul 9 de pe lista pe care o am, sau numărul 8 de pe lista curentă, de la dna Kratsa-Tsagaropoulou: Situaţia economică din Grecia.
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului. (ES) Mă refer la întrebarea cu numărul 9 de pe lista pe care o am, sau numărul 8 de pe lista curentă, de la dna Kratsa-Tsagaropoulou: Situaţia economică din Grecia.
Subiect: Integrarea Kosovo în UE
Ce măsuri intenționează să ia Consiliul pentru a răspunde dorinței Parlamentului European de a include Kosovo în programele UE, în strategiile de preaderare și în procesul de la Salonic, indiferent de problema statutului?
Diego López Garrido
Consiliul a reiterat mereu perspectiva de aderare la UE a Balcanilor de Vest. A fost fără îndoială o parte a politicii externe, în acest caz, a politicii de vecinătate, şi chiar a politicii de extindere a Uniunii Europene.
Prin urmare, recent, reuniunea Consiliului din decembrie 2009 a confirmat necesitatea respectării anumitor condiţii corecte, în contextul procesului de stabilizare şi asociere pentru Balcani.
În privinţa Kosovo, Consiliul a observat deja că, în acest caz, statele membre au hotărât în conformitate cu practica naţională şi legislaţia internaţională.
După cum ştiţi, declaraţia de independenţă unilaterală de la Kosovo este subiectul actual în acţiunile în instanţă de la Curtea Internaţională de Justiţie. În orice caz, Consiliul a ţinut mereu cont de Kosovo în relaţiile sale politice cu Balcanii şi a existat un consens între statele membre şi guverne în această privinţă, de exemplu în ceea ce priveşte liberalizarea vizelor, de care Kosovo trebuie să beneficieze, aşa cum a sesizat mereu Consiliul. În plus, comunicarea Comisiei cu privire la mijloacele de consolidare a dezvoltării politice şi socio-economice din Kosovo a fost salutată.
Consiliul a invitat Comisia să ia măsurile necesare pentru sprijinirea progresului Kosovo către Uniunea Europeană în conformitate cu perspectiva europeană din regiune, la care am făcut referire anterior.
Consiliul a încurajat Comisia, şi acest lucru a fost realizat cu un consens, desigur, să se iniţieze participarea Kosovo la programele Uniunii Europene, încorporând Kosovo în supravegherea economică şi fiscală, punând în mişcare a doua componentă a ajutorului de preaderare şi consolidându-se dialogul referitor la procesul de stabilizare şi asociere.
Aceste concluzii au fost susţinute în cadrul ultimului Consiliu European din 10 şi 11 decembrie 2009.
Bernd Posselt
(DE) Domnule Preşedinte în exerciţiu, am două întrebări suplimentare specifice. În primul rând, credeţi că, în timpul Preşedinţiei spaniole, vom reuşi să realizăm progrese cu privire la regimul vizelor pentru Kosovo, astfel încât Kosovo să nu rămână o închisoare într-o regiune liberă în Balcani? În al doilea rând, ce veţi face în timp pentru a încerca să determinaţi statele membre care în prezent nu recunosc Kosovo să îl recunoască? Prin urmare, aşa cum am spus, punctul principal este regimul vizelor.
Diego López Garrido
Am făcut referire la sistemul vizelor anterior.
Consiliul şi-a exprimat permanent dorinţa sa legată de Kosovo, care trebuie să beneficieze de sistemul vizelor şi de o posibilă liberalizare a vizelor în toată regiunea. După cum ştiţi, Comisia lucrează la detaliile referitoare la această chestiune. În primul rând, cu privire la facilitarea vizelor şi chiar liberalizarea vizelor, pentru a putea prezenta o propunere Consiliului. Desigur, anumite cerinţe mai trebuie încă să fie realizate în această privinţă, şi pentru aceasta, Comisia lucrează cu ţările în cauză. În acest caz, lucrează cu Kosovo şi informează Consiliul periodic.
Ideea liberalizării vizelor care se poate extinde la zonele vecine cu Uniunea Europeană este o idee împărtăşită de Consiliu şi Preşedinţia spaniolă şi cred că este una dintre orientările politice pe care trebuie clar să o încurajăm în Europa în lunile următoare, în privinţa mobilităţii şi a unei capacităţi de comunicare şi deplasare nu numai în Uniunea Europeană, dar şi în toate zonele de la frontierele Uniunii Europene. Consider că este o atitudine de pe urma căreia vor beneficia ambele părţi: Uniunea Europeană, care acordă aceste vize, şi aceste ţări, care trebuie în mod natural să procedeze la fel pe bază de reciprocitate.
Andreas Mölzer
(DE) Domnule Preşedinte în exerciţiu, în toate iniţiativele pe care Consiliul le ia în privinţa Kosovo, vor fi luate în considerare în mod adecvat şi opiniile despre Serbia şi informaţiile pe care le oferă? Indiferent de chestiunea teritorială cu privire la Kosovo, Serbia este, desigur, un stat-cheie în ceea ce priveşte integrarea Balcanilor de Vest în UE şi un stat pe care trebuie să îl implicăm în toate etapele pe care le parcurgem.
Nikolaos Chountis
(EL) Doamnă preşedintă, domnule López Garrido, apreciez atitudinea luată de ţara dvs., Spania, care nu a recunoscut independenţa Kosovo, şi decizia dvs. recentă de retragere a trupelor spaniole care au servit în Kosovo până acum.
Având în vedere faptul că suntem într-o perioadă de criză economică, vă voi adresa următoarea întrebare prozaică: cât a costat Spania menţinerea trupelor acolo? Puteţi comenta poziţia luată de ţara mea, Grecia, care are aceeaşi forţă în Kosovo şi, după cum ştim cu toţii, are probleme economice? Este corect să menţinem trupe în Kosovo?
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului.- (ES) În legătură cu prima întrebare referitoare la Serbia, desigur Serbia este cea mai puternică ţară din Balcanii de Vest, pe care trebuie permanent să o luăm în considerare în orice politică, în acest moment, politica privind perspectiva europeană, care este politica Uniunii Europene referitoare la Balcanii de Vest.
Desigur, există un acord recent, pe care îl veţi cunoaşte, despre liberalizarea vizelor pentru Serbia şi recent, ca o consecinţă a depăşirii impasului din cadrul acordului interimar de asociere cu Serbia, Serbia a adresat o cerere oficială de aderare la Uniunea Europeană.
Dacă acest lucru va avea loc, suntem în favoarea aplicării reglementărilor comunitare, a investigării de către Comisie, a acordării unui aviz tehnic şi a luării unei decizii adecvate dacă este realmente posibil să se înceapă negocieri în privinţa aderării prin îndeplinirea criteriilor de la Copenhaga. Prin urmare, desigur, Serbia este o ţară evident importantă în regiune, care are o perspectivă europeană, în opinia noastră. Majoritatea din Consiliu, care este în prezent unanimă, a fost în favoarea deblocării acordului interimar şi s-a poziţionat în centrul asocierii cu Serbia.
În ceea ce priveşte Kosovo, m-aţi întrebat o chestiune, onorabili membri, care se referă la politica internă şi la deciziile interne ale guvernului spaniol. Ştiţi că, în acest caz, reprezint Consiliul, nu o anumită ţară, ci Consiliul, şi prin urmare, în acest caz, indiferent dacă am date specifice aici, care abia dacă se referă la aspectul la care mă refer, simt că, în acest caz, îmi este imposibil să vorbesc în numele unei ţări, pentru că vorbesc în numele Consiliului European, un organism al Uniunii Europene, care reprezintă 27 de ţări.
Subiect: Distrugerea pădurilor tropicale
În perspectiva rezultatului dezbaterilor la nivel mondial pe tema schimbărilor climatice, care vor avea loc în luna decembrie, la reuniunea de la Copenhaga, este de acord Consiliul că, deși agricultura europeană contribuie la producerea emisiilor de dioxid de carbon, distrugerea pădurilor tropicale amazoniene are efecte mult mai grave în ceea ce privește emisiile de dioxid de carbon decât producția agricolă europeană?
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului.- (ES) Consiliul este de acord cu dvs., domnule Higgins, că agricultura şi despădurirea sunt factori care afectează emisia de CO2 în atmosferă.
Este dificil să ştim care dintre aceşti doi factori au un efect mai mare. Aceasta este o dezbatere mai degrabă ştiinţifică, decât una politică. Aşadar, în orice caz, trebuie acţionat în ambele zone în acelaşi timp şi acesta a fost întotdeauna cazul.
Cât despre agricultura durabilă, am realizat progres în ambele zone. Acest lucru a dus chiar la schimbarea politicii dezvoltării rurale a Uniunii Europene. Ca parte a revizuirii reforme PAC, se ia în considerare pentru abordarea schimbărilor, cum ar fi atenuarea efectelor şi adaptarea la schimbările climatice şi, după cum ştiţi, în cadrul dezvoltării politicii europene, politica agricolă comună este considerată un factor important de luat în calcul în relaţie cu o politică mai largă de abordare a schimbărilor climatice.
În 2008, Consiliul a sprijinit propunerile Comisiei privind despăduririle şi Comisia a propus ca pierderea zonelor împădurite, care dispar mereu din ce în ce mai mult, să fie oprită până în 2030 cel târziu şi ca despădurirea tropicală în masă să fie redusă cu cel puţin 50 % până în 2020, în comparaţie cu nivelurile prezente.
Prin urmare, am nevoie de ajutor pentru promovarea managementului durabil al pădurilor. Când abordăm despădurirea, distrugerea pădurilor, aceasta face parte în mod clar din obiectivele Preşedinţiei spaniole şi înţelegem că este necesar să aplicăm unele instrumente pe care Uniunea Europeană le are la dispoziţie, de exemplu, instrumentul facultativ, la toate tipurile de pădure, şi planul de acţiune comunitar privind aplicarea legislaţiei, guvernanţa şi schimburile comerciale în domeniul forestier, care, de exemplu, stipulează crearea unui cadru legal pentru împiedicarea tăierii ilegale a lemnului.
Poziţia Uniunii Europene a fost conformă cu aceste linii şi, în ciuda gradelor diferite de dezamăgire care apar din neîndeplinirea unor obiective de la Copenhaga, anumite chestiuni tehnice referitoare la importanţa despăduririi tropicale, care trebuie să preocupe ţările în curs de dezvoltare, ca factor-cheie în împiedicarea emisiilor de CO2, au fost clarificate.
În plus, trebuie spus că la conferinţă s-a adoptat o decizie cu privire la măsurile de reducere a despăduririi şi distrugerii pădurilor, stimulându-se sprijinul pentru îmbunătăţirea capacităţilor ţărilor în curs de dezvoltare.
Jim Higgins
Aş dori să urez numai bine Preşedinţiei spaniole. Cred că aveţi un început foarte bun săptămâna aceasta. Aşadar, ¡viva España!
În ceea ce priveşte problema în sine, permiteţi-mi să spun că arborii oferă un rezervor de carbon prin absorbţia emisiilor de CO2. Tragedia în ceea ce priveşte bazinul Amazonului, 60 % din acesta aflându-se în Brazilia, constă în faptul că distrugerea nemiloasă a mirificii păduri amazoniene este evidentă: de exemplu, 4,1 milioane de km2au fost distruse până acum. Se distruge rezervorul de carbon; distruge un mod de viaţă, prin faptul că amerindienii amazonieni sunt şterşi de pe faţa Pământului; în al treilea rând, din punctul de vedere al producţiei agricole, ştim că standardele producţiei nu îndeplinesc în niciun fel standardele de conformitate UE.
Într-un final, putem face ceva cu adevărat sau doar discutăm?
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului.- (ES) Domnule Higgins, aş dori să vă spun că suntem de acord cu reflecţiile dvs. şi, de asemenea, cu faptul că adevărul este că, în privinţa biodiversităţii, obiectivul Preşedinţiei spaniole este să intensifice conservarea şi utilizarea durabilă, cu alte cuvinte, să aibă o viziune avansată, profundă în contextul biodiversităţii. Va fi unul dintre punctele focale, una dintre priorităţile Preşedinţiei noastre.
Apreciez evaluarea pe care aţi făcut-o de la începutul Preşedinţiei noastre şi, în continuare, trebuie să vă spun că această Comisiei are intenţia de a prezenta o Carte verde la începutul acestui an despre protejarea pădurilor. Ar putea fi o iniţiativă foarte importantă şi se vor depune eforturi pe acest front pentru a răspunde fenomenelor care distrug aceste zone. Aţi menţionat unele dintre aceste elemente, dar mai sunt şi altele, de exemplu daunele cauzate de incendiile forestiere.
Sunt multe alte elemente de considerat, dar este sigur că acesta va fi un moment important pentru lupta împotriva distrugerii copacilor noştri, că această concentrare se încadrează foarte bine în strategia biodiversităţii şi că va fi, fără îndoială, unul din elementele-cheie de acţiune luate de Uniunea Europeană în acest an.
Chris Davies
Salut faptul că unul din puţinele rezultate reuşite ale Conferinţei de la Copenhaga a fost acordul general asupra unui mecanism care va permite ţărilor dezvoltate să contribuie financiar la împiedicarea distrugerii pădurilor tropicale.
Aşadar, este de acord dl ministru că unul dintre obiectivele Preşedinţiei spaniole trebuie să fie să dea conţinut acestui acord şi să garanteze o indicaţie bună din partea Europei despre cât de mult suntem pregătiţi să ne angajăm pentru a împiedica distrugerea pădurilor tropicale?
Franz Obermayr
(DE)Domnule preşedinte în exerciţiu, după cum ştim cu toţii, certificatele au fost introduse pentru a realiza o reducere a emisiilor de CO2, şi la acest lucru se referă întrebarea mea. Nu cu mult timp în urmă, s-a descoperit că au avut loc tranzacţii pe sub mână şi abuzuri ale sistemului asociate cu comercializarea emisiilor. În ce măsură au fost investigate acuzaţiile, sau au fost ele investigate, şi există planuri de schimbări în această privinţă?
Diego López Garrido
Sunt de acord cu primul discurs. Consider că acesta este în concordanţă cu cele declarate de noi. Trebuie să abordăm despădurirea tropicală în ţările în curs de dezvoltare. Acesta este un factor esenţial în îmbunătăţirea capacităţilor ţărilor în curs de dezvoltare, inclusiv în beneficiul lor, şi trebuie realizat cu participarea populaţiei indigene, a populaţiei locale şi prin înfiinţarea sistemelor naţionale de control silvic.
Aşadar, consider că s-au înregistrat progrese la Copenhaga în această privinţă şi nu se poate nega faptul că Uniunea Europeană menţine o poziţie de avangardă sau de conducere în acest sens şi în alte privinţe referitoare la lupta împotriva schimbărilor climatice. Critica pe care o putem aduce Uniunii Europene în ceea ce priveşte Copenhaga este că mai este un drum lung de parcurs dincolo de ceea ce s-a realizat acolo.
Uniunea Europeană doreşte să abordeze această chestiune mult mai în profunzime şi, aşadar, se ţine cont, bineînţeles, de chestiunile pe care le-aţi semnalat, care sunt în strânsă legătură cu acţiunea Uniunii Europene în ceea ce priveşte lupta împotriva schimbărilor climatice.
Cazul specific menţionat se încadrează, cu siguranţă, în domeniile care sunt puse în practică, implementarea măsurilor de combatere a schimbărilor climatice. O parte împiedică, în mod firesc, denaturarea acţiunilor prin abuzul în utilizarea instrumentelor individuale şi este partea dificultăţii care poate apărea din această măsură sau din oricare altele şi, desigur, face parte din obligaţiile pe care trebuie să le monitorizăm cu toţii cu mare atenţie.
Subiect: Acţiunea la nivel european de combatere a bolii Alzheimer
Se estimează că, în Europa, 8,6 milioane de persoane suferă de boli neurodegenerative precum Alzheimer, iar numărul acestora va continua să crească, pe fondul îmbătrânirii populaţiei Europei.
Ar putea Consiliul să prezinte detalii suplimentare cu privire la iniţiativa de programare comună anunţată recent privind combaterea acestor boli? Care sunt acţiunile coordonate la nivel european preconizate de Consiliu vizând reducerea dificultăţilor cu care se confruntă pacienţii, familiile şi îngrijitorii acestora?
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului.- (ES) Consiliul acordă o importanţă deosebită bolii Alzheimer şi bolilor neurodegenerative în general.
Controlul acestei boli trebuie să fie un obiectiv principal pentru Uniunea Europeană, având în vedere, de asemenea, că incidenţa acestei boli este în creştere la o rată exponenţială cu vârsta şi că se dublează la fiecare 5 ani de la vârsta de 75 de ani. Eurostat anticipează că numărul oamenilor afectaţi la vârsta de 65 de ani sau peste se va dubla în Uniunea Europeană între 1995 şi 2050.
Sunt două aspecte ale întrebării dvs., domnule Aylward. Pe de o parte, pentru bolile neurodegenerative şi în special boala Alzheimer este necesar un program-pilot de planificare comună, pe care Consiliul deja l-a început. Acest aspect este stabilit în programul Preşedinţiei spaniole cu care sunteţi familiarizat. Şi, pe acea bază, Comisia a prezentat o propunere, după cum ştiţi, care a fost adoptată, în concluziile Consiliului din decembrie 2009. În plus, Consiliul a luat în considerare o rezoluţie a acestui Parlament, Parlamentul European, referitoare la această iniţiativă pilot. Pe de altă parte, în privinţa coordonării acţiunii europene, Consiliul este în concordanţă cu această tendinţă de cooperare clară pe plan european pentru combaterea acestei boli şi a altora similare, mai presus de orice, deoarece trebuie să uşurăm povara pe care o suportă pacienţii şi familiile lor. Se calculează că pentru fiecare persoană care suferă de această boală, sunt trei membri ai familiei afectaţi, dat fiind faptul că aceştia trebuie să ofere serviciile de îngrijire. Prin urmare, este important să existe cooperare la nivel european în această privinţă.
În raportul comun privind protecţia şi incluziunea socială care a fost adoptat de Consiliu în 2008, statele membre şi-au asumat un angajament pentru creşterea accesului la serviciile de înaltă calitate, echilibrând competenţele publice şi private şi serviciile de îngrijire formală şi informală. Statele membre au simţit că furnizarea serviciilor într-un cadru rezidenţial sau unul comunitar este mai bine sau de preferat să fie în sarcina instituţională, cu toate că este adevărat că aceste servicii de înaltă calitate continuă să fie o provocare pentru multe state membre.
Consiliul şi Uniunea Europeană au prezentat aceste orientări referitoare la această boală.
Liam Aylward
După cum aţi declarat pe bună dreptate, se estimează că, până în 2050, numărul oamenilor cu demenţă s-a dublat în Europa.
În consecinţă, este important ca guvernele statelor membre să răspundă nevoilor specifice ale persoanelor cu demenţă şi să ofere sprijin esenţial pentru îngrijitori.
În prezent totuşi multe ţări ale Uniunii Europene nu au planuri naţionale de dezvoltare a strategiilor pentru demenţă; aşadar întrebarea mea este: cum va sprijini Consiliul în mod specific statele membre pentru a face din demenţă o prioritate a sănătăţii publice?
Diego López Garrido
Ceea ce avem în plan sub Preşedinţia spaniolă este să încurajăm o directivă, pe care o considerăm crucială, privind terapiile avansate şi asistenţa în cazul bolilor cronice şi transmisibile. Acest aspect trebuie abordat la cel mai înalt nivel şi, prin urmare, trebuie să fie în deplin acord cu promovarea iniţiativelor de îmbunătăţire a securităţii şi calităţii pacienţilor şi cu activitatea condusă de Grupul privind sănătatea publică.
Prin urmare, trebuie să oferim asistenţă - deoarece Uniunea Europeană adeseori nu are competenţele necesare pentru a putea realiza acest lucru - prin îndrumare, coordonare, producând o sinergie între acţiunile statelor membre în privinţa bolilor neurodegenerative, în special boala Alzheimer, şi prin ajutor indirect.
Este adevărat că statele membre sunt responsabile cu furnizarea celei mai directe asistenţe pentru familii, de exemplu, şi chiar pentru organizaţiile neguvernamentale, cu toate că, în cadrul Programului de sănătate publică al UE, este posibil să se obţină acces la fonduri speciale în numele organizaţiilor neguvernamentale de fapt, care este, de asemenea, un mijloc interesant, chiar dacă indirect, de ajutorare a celor afectaţi şi a familiilor lor, care sunt într-un mod foarte direct afectate de boala Alzheimer şi alte boli degenerative şi, în acest sens, sunt foarte dependente.
Jim Higgins
Doresc să mulţumesc Consiliului pentru răspuns. Pot întreba Consiliul care este atitudinea sa în legătură cu hrănirea artificială a pacienţilor cu Alzheimer, care este o practică răspândită în Regatul Unit şi Irlanda? Nu ştiu cum e în restul Europei.
Vorbim despre hrănirea printr-un tub introdus în abdomen. Consiliul a vorbit despre orientări. Orientările şi standardele sunt foarte importante, dar justificarea pentru această procedură particulară este aceea care oferă pacientului alimentaţia suficientă pentru a se asigura că, chiar dacă au demenţă - au refuzat hrana etc. - vor trăi, dar pentru mine, este ceva foarte bizar. Care este atitudinea dvs. în această privinţă şi intenţionaţi să stabiliţi standarde?
Silvia-Adriana Ţicău
Având în vedere că bolile neuro-degenerative afectează foarte mulţi oameni şi, din păcate, în unele ţări există insuficiente facilităţi pentru diagnosticarea şi tratarea acestor boli, aş dori să vă întreb dacă sunteţi în favoarea creării unor centre europene de tratament care, pe baza unui număr mai mare de pacienţi, să poată să încurajeze cercetarea în domeniu, pentru a descoperi remedii de prevenire şi tratare a acestor boli
Diego López Garrido
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului.- (ES) Aceste două chestiuni care au fost semnalate de doi deputaţi solicită categoric o opinie ştiinţifică, ca să spunem aşa. Consider că, în această privinţă, există grupuri şi iniţiative în cadrul Uniunii Europene care reprezintă forumul corespunzător de lucru pentru sugestiile şi observaţiile pe care le-aţi ridicat. De exemplu, programul-pilot pentru combaterea stărilor neurodegenerative şi, în special, a bolii Alzheimer, cu privire la care Comisia a prezentat o propunere de recomandare a Consiliului, care este în desfăşurare.
Pe de altă parte, după cum ştiţi, am menţionat anterior existenţa unui grup la nivel înalt pentru planificarea comună în conformitate cu aceste stări care, în acest caz, sunt cronice şi nu sunt contagioase. Acest grup desfăşoară o monitorizare strânsă a acestei iniţiative pilot, pentru a defini şi specifica anumite chestiuni şi, prin urmare, pentru a permite luarea unor decizii mult mai specifice, precum cele semnalate în intervenţiile dumneavoastră. Consider că este locul potrivit pentru a aborda această chestiune.
Până în prezent, acest grup la nivel înalt a convenit asupra unei abordări şi asupra unui program strategic de cercetare. Sunt 24 de ţări care participă şi, în acest moment, stabilesc structurile lor de management şi hotărăsc asupra planului lor de acţiune. Următoarea reuniune a acestui grup va avea loc în timpul mandatului Preşedinţiei spaniole şi consider că, de acum încolo, vor putea aborda chestiuni precum cele pe care le-aţi semnalat într-un mod foarte specific, direct şi imediat.
Consider că acesta este locul şi forumul. Acesta este scopul. Pentru aceasta a fost înfiinţat acest grup la nivel înalt: pentru a lucra şi pregăti deciziile ulterioare.
Preşedinta
Pot să înţeleg că dl Higgins nu va fi probabil fericit, dar consider că este o chestiune dificilă şi una care probabil merită o întrebare separată la un moment dat.
Subiect: Responsabilitatea socială a întreprinderilor
Cu ocazia conferinței "Protect, Respect, Remedy” de la Stockholm, din 10 și 11 noiembrie 2009, președinția actuală și viitoarea președinție spaniolă au solicitat Uniunii Europene și statelor membre să joace un rol de frunte în materie de responsabilitate socială a întreprinderilor (RSI). În martie 2007, Parlamentul a solicitat introducerea unui mecanism de facilitare a cererilor de despăgubire înaintate de victimele abuzurilor comise de întreprinderi către instanțele europene, extinderea obligației conducerii de a reduce la minimum impactul negativ al activităților acestora asupra mediului și drepturilor omului, precum și adoptarea unor norme specifice de raportare la nivel internațional. În declarația sa, Consiliul subliniază progresele realizate, însă recomandă totodată aplicarea unor cadre comune de lucru, care să definească datoria statelor de asigurare a protecției, garantarea respectării drepturilor omului de către mediul de afaceri și sancțiuni în cazul în care acestea sunt încălcate.
Care sunt instrumentele juridice obligatorii propuse de Consiliu pentru ca întreprinderile să respecte principiul precauției și pe cel al raportării și să fie sancționate în caz de încălcare a drepturilor omului și a celor legate de mediu în sfera lor de responsabilitate?
Diego López Garrido
Trebuie să mă refer la conferinţa pentru responsabilitatea socială a corporaţiilor care a avut loc la Stockholm în 10 şi 11 noiembrie 2009.
Preşedinţia suedeză, care a organizat conferinţa, şi atunci viitoarea şi acum prezenta Preşedinţie spaniolă a ajuns la concluzia legată de acest aspect, că Uniunea Europeană trebuie să preia conducerea globală şi trebuie să fie un exemplu pentru subiectul important pe care dl Désir îl ridică prin această întrebare. Acest subiect este răspunderea socială a firmelor în privinţa creării pieţelor, a luptei cu corupţia, a protejării mediului şi a apărării demnităţii umane şi a drepturilor omului la locurile de muncă, în special dat fiind faptul că Uniunea Europeană este cea mai mare economie din lume şi cel mai mare contribuabil la cooperarea pentru dezvoltare. Europa găzduieşte multe companii multinaţionale. Este un loc foarte potrivit pentru asumarea acestei conduceri.
Primordial, responsabilitatea socială are trei componente - protecţia, respectul şi măsurile corective. Statul trebuie să protejeze, şi acest lucru înseamnă legislaţie, reguli pentru dezvoltare în privinţa încălcărilor drepturilor omului, în special de către firme. Există o responsabilitate pentru firme de a respecta aceste drepturi ale omului şi există o responsabilitate pentru toate părţile implicate de a garanta accesul la măsuri corective adecvate, în scopul protejării şi îmbunătăţirii acestor drepturi ale omului.
Doresc să subliniez că, în prezent, avem un alt instrument disponibil, Carta Drepturilor Fundamentale ale cetăţenilor Europei, care este obligatorie din punct de vedere juridic şi care înseamnă că, pentru prima dată, inclusiv la un nivel european, există acea protecţie în privinţa chestiunilor la care se referă ideea de responsabilitate socială.
Este necesar ca toate părţile interesate să participe. Este necesar să se continue dialogul cu statele nemembre, cu societatea civilă, cu sindicatele, cu firmele, inclusiv cu întreprinderile mici şi mijlocii, pentru a produce acel concept, acel trio pe care l-am menţionat: protecţia, respectul şi măsurile corective. Preşedinţia spaniolă va continua să-l promoveze. În special, la 25-26 martie, va găzdui o conferinţă la Palma de Mallorca, unde se va dezbate chestiunea instituţionalizării responsabilităţii sociale a firmelor, din punctul de vedere al relaţiei pe care o are cu dialogul social.
Conferinţa va studia posibilitatea includerii acestui cadru în lista de instrumente pe care UE şi statele sale membre va putea să le folosească pentru îndeplinirea activităţilor sale, inclusiv în contextul unei chestiuni la care s-a făcut aluzie în această dimineaţă în prezentarea programului Preşedinţiei spaniole, care este Strategia UE 2020. Şi acolo obiectivul responsabilităţii sociale trebuie să fie prezent.
Harlem Désir
(FR) Vă mulţumesc, domnule ministru, pentru răspunsul dumneavoastră. Vă felicit pentru iniţiativa dvs. de organizare a acestei conferinţe la Palma de Mallorca în luna martie, aceasta va fi o urmare a conferinţei de la Stockholm.
Problema este că trebuie să ne obişnuim cu companiile multinaţionale; după cum aţi spus, Europa trebuie să preia conducerea în responsabilitatea socială a corporaţiilor, dar trebuie să preia conducerea şi în privinţa companiilor europene situate în afara Europei. Problema este că aceste filiale sunt persoane juridice separate. Sunteţi pregătit să creaţi un instrument legal prin care societăţile mamă ar fi obligate să îşi asume responsabilitatea pentru conducerea filialelor lor situate în alte părţi ale lumii, când acestea nu îşi îndeplinesc obligaţiile lor în relaţia cu mediul sau pentru respectarea drepturilor omului sau ale lucrătorilor? Întrucât, dacă această obligaţie nu este impusă, societăţile europene se vor strecura prin reţeaua acestei responsabilităţi sociale a corporaţiilor pe care Europa doreşte să o promoveze din cauza comportamentului filialelor lor situate în alt colţ al lumii.
Diego López Garrido
Consider că Uniunea Europeană trebuie să faciliteze bunele practici în Europa şi că acest lucru va produce propuneri legislative care pot îmbunătăţi această situaţie.
Trebuie să ţinem cont de faptul că partea responsabilităţii sociale, pe care o vom numi partea obligatorie din punct de vedere legal, care, mai presus de orice, trebuie să se ocupe de respectarea drepturilor omului. Există şi o parte voluntară formată din practici opţionale. Aşadar, este important să fie create forumuri la nivel european şi dincolo de acesta, care se să ocupe de aceste chestiuni. Unele dintre ele deja funcţionează. De fapt, de exemplu, grupul la nivel înalt al statelor membre se reuneşte la fiecare şase luni pentru a împărtăşi experienţele referitoare la responsabilitatea socială.
De asemenea, cred că în acest context al unei crize economice, este chiar mai important să lucrăm conform acestor direcţii şi pentru competitivitate şi protecţia mediului, conectând-o cu incluziunea socială. Acesta este cazul particular din 2010, care este Anul de luptă împotriva sărăciei şi excluziunii sociale.
Consider că acesta trebuie să fie un punct de plecare şi că est,e în acest context, în ceva ce este încă, într-o anumită măsură, pionierat, unde aceste forumuri trebuie să prindă formă, unde toţi cei implicaţi trebuie să ia parte la dialogul din care trebuie să rezulte măsurile ulterioare. Cu toate acestea, consider că trebuie să abordăm această etapă a dialogului, care este absolut fundamentală, prin acţiunea comună care, până în prezent, a fost practic fără precedent.
Ádám Kósa
(HU) Aş dori să salut sugestia dlui ministru privind evidenţierea celor mai bune practici. Suntem cu toţii conştienţi că UE are o mare parte din populaţie în curs de îmbătrânire şi companiile au o responsabilitate pentru menţinerea sănătăţii oamenilor care au un handicap pe termen lung. Plănuieşte Consiliul să pună presiune pe companii pentru a folosi expertiza pensionarilor în societate? Aceasta înseamnă să le permită să rămână activi şi nu să se oprească după pensionare.
Hans-Peter Martin
(DE) Domnule preşedinte în exerciţiu, chestiunea pe care aţi menţionat-o ne preocupă de foarte mult timp. Mult din ceea ce a fost spus s-ar fi putut spune cu 10 sau 15 ani în urmă. Am câteva întrebări specifice în această privinţă. Sunteţi de acord că, pentru a pune în aplicare corect şi pentru a face vizibilă adoptarea responsabilităţii sociale pentru corporaţii, ar fi necesare sancţiuni, dar şi stimulentele? Credeţi că poate fi introdus un sistem de numire şi condamnare publică de către Uniunea Europeană? Când avem în vedere etichetarea produselor, puteţi lua în considerare şi o referinţă clară pentru produsele companiilor în care să se precizeze dacă respectă aceste reguli de bază ale responsabilităţii sociale a corporaţiilor sau le încalcă? Ne-am obişnuit cu atât de multe alte tipuri de etichetare. De ce să nu folosim această metodă şi cu privire la chestiunile sociale?
Diego López Garrido
Sunt de acord cu primul discurs, cred că este baza pentru care am solicitat dialogul Uniunii Europene cu ţările terţe, societatea civilă, sindicatele, întreprinderile şi toate părţile interesate, şi, desigur, participarea oamenilor la care vă referiţi, onorabili deputaţi, este absolut esenţială.
Consider că este momentul să dezbatem acest lucru şi, de asemenea, subiectul la care aţi făcut referire, dar cred că trebuie să fie parte dintr-o abordare globală, cuprinzătoare a unei chestiuni pe care urmează să o abordăm, probabil pentru prima dată, sau aproape prima dată în grupul la nivel înalt la care am făcut referire şi la conferinţa care va avea loc în luna martie. În aceste locuri consider că discuţiile trebuie să aibă loc şi este cel mai bun mod de realizare a obiectivelor noastre.
Uneori este mai bine să urmăm calea stimulentelor, alteori este mai bine să urmăm calea sancţiunilor. Calea sancţiunilor nu este întotdeauna cea mai bună. Consider că este acest lucru necesită un studiu integrat, deoarece cred că avem nevoie de o viziune integrată şi o serie de măsuri, nu măsuri individuale repetate, dar în cele din urmă, o viziune integrată asupra întregii probleme, şi asupra chestiunii pe care o reprezintă, care este o mare oportunitate: responsabilitatea socială.
Subiect: Supravegherea financiară în cadrul UE
Luni, 7 decembrie 2009, referindu-se la supravegherea financiară în cadrul UE și la acordul dintre miniștrii finanțelor din statele membre ale Uniunii, dl Jean-Claude Trichet, președintele BCE, a afirmat în fața Comisiei pentru afaceri economice și monetare din cadrul Parlamentului European următoarele: "Aceasta nu este neapărat cea mai bună soluție”, întrucât, de exemplu, autoritățile UE propuse nu dețin autoritatea directă necesară.
Cum anume se va asigura Consiliul că băncile, companiile de asigurări, furnizorii de servicii financiare, fondurile de investiții și fondurile speculative transnaționale nu se sustrag unei supravegheri eficiente ca urmare a unei continue fragmentări a competențelor naționale?
Diego López Garrido
Domnule Martin, în mod clar, consider că UE abordează supravegherea corectă a sistemului financiar la nivel european, şi cu siguranţă, în acest caz, trebuie să ne salveze dintr-o criză gravă. Acest lucru se realizează din două dimensiuni esenţiale care sunt stabilite în directivele privind supravegherea financiară, şase directive pe care Comisia le-a propus anul trecut şi care, în acest moment, vor necesita acordul dintre Consiliu şi acest Parlament. Intenţionăm să finalizăm acest acord în timpul Preşedinţiei spaniole. Prin urmare, îl vom dezbate în acest Parlament, în principal.
Pe de o parte, este vorba despre ceea ce este cunoscut sub numele de supraveghere macro-prudenţială, prin Comitetul european pentru riscuri sistemice, care încearcă să împiedice crizele grave, pentru a garanta stabilitatea financiară şi pentru a reduce perturbări ale sistemului financiar. Şi, pe de altă parte, este vorba despre ceea ce este cunoscut sub numele de supraveghere micro-prudenţială, la care cred că s-a referit dl Martin în întrebarea sa.
Acestea sunt cele trei autorităţi europene în domeniul bancar, al asigurărilor şi al titlurilor de valoare. Scopul acestei supravegheri este supravegherea mai detaliată, iertaţi repetiţia, şi reducerea tulburărilor la nivelul entităţilor financiare individuale, prin urmare protejarea clienţilor acestor entităţi.
Consiliul, după cum am spus, a aprobat o poziţie comună în această privinţă, o dată pentru totdeauna. În primul rând, anul trecut în octombrie, Consiliul a afirmat politic şi a dat încredere politică pentru supravegherea macro, şi în decembrie, pentru supravegherea micro şi întregul pachet legislativ. Acest lucru, după cum spuneam, face obiectul procedurii legislative ordinare şi, prin urmare, al acordului dintre Parlament şi Consiliu.
Aceste trei comitete trebuie să fie funcţionale. Am dori ca directivele să fie adoptate, dacă este posibil, chiar în primul semestru al Preşedinţiei spaniole, dar în orice caz, să fie funcţionale la finalul anului 2010. Acesta este obiectivul Consiliului.
În consecinţă, ne aşteptăm la o cooperare profitabilă cu Parlamentul European, pentru ca să putem să facem acest pas important spre o concluzie, care consider că este istorică şi în concordanţă cu abordările care au apărut din exteriorul Europei, de la G20, în timp ce Statele Unite pregătesc un regulament similar. Considerăm că este una dintre provocările la care trebuie să facem faţă pentru a evita altă criză asemănătoare cu aceasta, care provine din sistemul financiar, prin lipsa regulamentului şi prin iresponsabilitatea, aşa cum a spus deputatul anterior, a anumitor lideri din sistemul financiar.
Hans-Peter Martin
(DE) Vă mulţumesc pentru declaraţiile dvs., domnule López Garrido. Aţi menţionat zona de supraveghere macro a Comitetului european pentru riscuri sistemice. Sunteţi cu siguranţă conştienţi că există multe critici în această privinţă, în primul rând legat de mărimea Comitetului, pentru că a fost, încă o dată, format conform unui sistem tipic al proporţionalităţii europene. Consideraţi că există un risc aici, la fel cum fac alţii, şi anume că nu va fi posibil ca acest Comitet să funcţioneze eficient?
A doua problemă în privinţa Comitetului european pentru riscuri sistemice este lipsa independenţei. Consideraţi că aţi putea să progresaţi în timpul Preşedinţiei spaniole şi să încercaţi să asiguraţi că are un grad mai mare de independenţă şi să faceţi orice progrese corespunzătoare cu privire la mărimea Comitetului, pentru că va fi cu greu posibil să funcţioneze într-un mod semnificativ pe această bază?
Diego López Garrido
Consider că există o propunere înaintată de Comisie. Există un acord, un acord a fost încheiat în cele din urmă, un consens în Consiliu, care nu a fost simplu. Preşedinţia suedeză şi Comisia au trebuit să lucreze din greu pentru a obţine prezentul acord în Consiliul Ecofin, şi iată-l. Iată-l aici, în Parlamentul European, şi Parlamentul este cel care trebuie să efectueze această abordare, după cum subliniaţi dvs. şi alţii.
Acesta este locul de realizare a respectivului acord între cele două sfere. Există un consens la nivelul Consiliului şi vom vedea dacă putem realiza consensul cu Parlamentul European.
Consider că aceste chestiuni pe care le-aţi ridicat sunt, ca altele, perfect discutabile şi sunt sigur că vom ajunge la un acord, deoarece este absolut necesar, între cele două organisme legislative ale Uniunii: Consiliul şi Parlamentul European.
Seán Kelly
Ca parte a supravegherii financiare propuse, are Preşedinţia spaniolă în vedere să formuleze recomandări în ceea ce priveşte bunele practici pentru limitarea salariilor directorilor executivi şi, de asemenea, limitarea culturii ridicole a bonusurilor care au alimentat multe dintre dificultăţi şi ne-au condus în situaţia foarte dificilă în care suntem în prezent?
Nikolaos Chountis
(EL) Doamnă preşedintă, domnule López Garrido, doresc să fac legătura dintre chestiunea supravegherii financiare de către Uniunea Europeană şi acţiunea speculativă a fondurilor mutuale, inclusiv a fondurilor din Uniunea Europeană, din Londra. Presa relatează că managerii fondurilor pariază pe o cădere euro, a guvernului din Grecia şi a altor obligaţiuni şi pe datorii şi deficit, ducând la exacerbarea împrumuturilor.
Prin urmare, sunteţi în poziţia de a-mi comunica măsurile specifice care pot fi luate pentru a proteja economiile statelor membre ale Uniunii Europene de atacurile speculative prin fondurile mutuale cu risc ridicat, inclusiv fondurile din Uniunea Europeană?
Diego López Garrido
Da, consider că este foarte posibilă analizarea bunelor practici în raport cu entităţile financiare. Deschidem o dezbatere care este centrată pe aceste sisteme de supraveghere financiară şi consider că este locul perfect de lucru în această direcţie şi pentru a putea contribui cu unele elemente la care v-aţi referit, domnule Kelly, chiar ca parte a directivelor.
De asemenea, consider că este loc pentru propunerea celui de-al doilea vorbitor în cadrul acestor directive, pe care o veţi putea dezbate în acest Parlament, de exemplu, în legătură cu regulamentul privind fondurile speculative, care se înscrie în cerinţele de supraveghere care au fost dezbătute sau ce a menţionat aici în această dimineaţă Preşedintele actual al Consiliului Uniunii, şi anume eradicarea paradisurilor fiscale.
Toate aceste idei care au fost precizate îşi au locul lor şi se vor potrivi perfect în dezbaterea care va avea loc în acest Parlament în următoarele câteva luni legat de reformă, aşa cum a numit-o Consiliul European în acel moment, o reformă completă şi reală a supravegherii sistemului financiar. Prin urmare, o reformă aprofundată şi importantă, în care toate chestiunile şi dezbaterile pe care le-aţi ridicat îşi vor găsi un loc.
Subiect: Rolul zonei euro în ceea ce priveşte situaţia financiară din Grecia
Declaraţiile făcute cu ocazia recentului summit european cu privire la gravitatea situaţiei financiare din Grecia, precum şi la sprijinul care trebuie acordat statelor care se află într-o situaţie similară au fost contradictorii. În timp ce dna Merkel a subliniat responsabilitatea comună a tuturor ţărilor din zona euro cu privire la ceea ce se întâmplă în unul din statele membre, dl Reinfeldt a declarat că situaţia Greciei constituie "o problemă internă a statului, care trebuie rezolvată prin decizii la nivel naţional”.
Cum percepe preşedinţia solidaritatea între statele membre, în special între cele care aparţin zonei euro, în cazul în care unul din membri riscă să ajungă în stare de faliment? Estimează preşedinţia că este oportun ca guvernele să beneficieze de garanţii şi împrumuturi din partea Băncii Centrale Europene pentru a se proteja împotriva speculaţiilor şi a consecinţelor nefaste ale unei eventuale degradări a capacităţii de împrumut a statelor membre, consecinţe care întreţin cercul vicios al datoriei publice?
Estimează preşedinţia că, în afară de sancţiunile prevăzute în Pactul de stabilitate şi de creştere, este necesară introducerea unor controale preventive intensificate şi a unor măsuri privind ocuparea forţei de muncă şi dezvoltarea statelor membre îndatorate înainte ca acestea să se găsească într-o situaţie financiară gravă?
Diego López Garrido
În tratatele Uniunii Europene, există o diviziune clară a competenţelor. Politicile economice ale statelor membre sunt de interes comun pentru Uniune, dar, în acelaşi timp, bugetele naţionale sunt de competenţa fiecărui stat membru.
Având în vedere faptul că există o singură monedă în 16 ţări ale Uniunii şi, în acelaşi timp, în vederea extinderii, întrucât ideea uniunii monetare apare în Tratatul de la Maastricht ca cel mai atotcuprinzător obiectiv posibil, trebuie, desigur, respectate normele statelor membre cu privire la bugetele lor, deoarece acest lucru afectează economia şi sistemul monetar în întregul lor.
Prin urmare, este necesară evitarea deficitelor publice excesive, care este ceva esenţial pentru funcţionarea uniunii economice şi monetare, şi, din cele două, cea care s-a dezvoltat cel mai mult, trebuie să recunoaştem, uniunea monetară, nu în aceeaşi măsură uniunea economică.
Prin urmare, Pactul de stabilitate şi, aşadar, în Maastricht la vremea sa, astăzi articolul 123 din Tratatului privind funcţionarea Uniunii Europene interzice deficitele sau acordarea creditelor pentru acoperirea acestor deficite de către Banca Centrală Europeană şi băncile centrale ale statelor membre a căror monedă este euro. De asemenea, se spune în tratat că nici Uniunea, nici statele membre nu îşi vor asuma sau nu vor fi răspunzătoare pentru obligaţiile guvernului central sau ale altor autorităţi publice ale altui stat membru.
Prin urmare, fiecare stat membru trebuie să subscrie la angajamentul său de datorie şi Consiliul a menţionat că toate statele membre trebuie să facă acest lucru şi este convins că Grecia şi alte state membre vor lua deciziile necesare pentru a corecta dezechilibrul lor economic pentru a păstra puterea mediului lor economic şi financiar naţional.
Trebuie să reamintim că o procedură de deficit excesiv anticipează supravegherea politicilor economice în cazuri justificate. Consiliul va dezbate cazul Grecia, sperăm, în luna februarie. Probabil că atunci, deşi depind de dreptul de iniţiativă al Comisiei, recomandările vor fi adoptate şi, prin urmare, strategiile stabilite în aşa fel încât Uniunea Europeană să poată să îşi exprime interesul şi implicarea sa în situaţii sau circumstanţe dificile pe care anumite state membre le pot experimenta.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Doamnă preşedintă, domnule López Garrido, ne-aţi reamintit articolele tratatului care vizează procedura deficitului excesiv. Parlamentul cunoaşte aceste articole. Cu toate acestea, am un sentiment că veţi putea să îmi oferiţi mai multe informaţii despre ce a vrut dl Zapatero să spună despre solidaritatea din zona euro, despre solidaritatea din ţările cu probleme financiare speciale. Există oare posibilitatea să dezbatem o mai bună coordonare financiară între centru şi regiuni în ceea ce priveşte subvenţiile? Există oare posibilitatea unei mai bune coordonări fiscale pentru a evita dumpingul fiscal şi social care împovărează deja Uniunea Europeană şi are consecinţe particulare asupra anumitor ţări? Îmi puteţi spune mai multe despre ce aţi declarat mai devreme în legătură cu la ce s-a referit dl Zapatero prin solidaritate?
Diego López Garrido
Uniunea Europeană este o regiune a lumii în care solidaritatea este practicată foarte vizibil. De exemplu, în cazul Greciei sau al ţării mele Spania, am experimentat o mare solidaritate din partea Uniunii Europene prin fonduri europene şi fonduri structurale, care sunt elemente esenţiale ale politicii de solidaritate europeană care va continua.
Nu au nicio comparaţie în altă parte din lume. Acest lucru a permis un progres semnificativ în multe ţări, lucru de care beneficiază ţările în întregul lor, în timp ce pieţele se deschid. În acelaşi timp, s-au transferat anumite sume pentru modernizarea unei regiuni. Acesta este un exemplu foarte clar de solidaritate. Acestea sunt fonduri care, în mod firesc, trebuie să fie folosite corect şi care sunt monitorizate de Uniunea Europeană, ceea ce este perfect logic. Aşadar, există solidaritate.
O altă formă de solidaritate este cea pe care o putem interpreta foarte clar din tratat. Aţi făcut referire în mod special la tratat. Tratatul stabileşte obligaţia statelor membre de coordonare a politicilor lor economice, sociale şi de ocupare a forţei de muncă. Articolul 5 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene stabileşte clar acest lucru, iar solidaritatea Uniunii Europene este exprimată acolo, de asemenea: în discuţia comună şi adoptarea comună a obiectivelor cu privire la o politică economică coordonată.
Multe probleme actuale ale diferitelor ţări europene cauzate de criză nu ar fi fost atât de acute, dacă ar fi existat mult mai devreme uniunea economică, dar uniunea economică a fost oprită. Uniunea monetară a progresat, dar uniunea economică a fost oprită şi aceste sinergii ale coordonării politicilor economice din Uniunea Europeană nu au ieşit la iveală, ceea ce, pe scurt, trebuie să se şi întâmple. Aceasta este propunerea tratatului în cele din urmă.
Strategia Europa 2020, obiectivele asupra cărora trebuie să convenim cu privire la investiţiile în educaţie, specializare şi diviziunea muncii şi la lupta împotriva schimbărilor climatice sunt, de asemenea, elemente asupra cărora trebuie să cădem de acord şi care vizează solidaritatea. De asemenea, este exprimată foarte clar solidaritatea într-un continent, într-o Uniune Europeană care trebuie să fie mereu cât mai unită posibil. Cu toate acestea, desigur, aceasta nu împiedică tratatul, destul de logic, să solicite şi responsabilitate din partea statelor membre la nivelul lor de datorie sau de creditare pe care şi-l asumă. Aceasta, desigur, este responsabilitatea fiecărui stat. Cu toate acestea, există un întreg context al pieţei, al politicilor sociale, al politicilor structurale, al politicilor regionale şi, în viitor, sper, al coordonării politicilor economice, sociale şi de ocupare a forţei de muncă care reprezintă, fără îndoială, un context al solidarităţii.
Aceasta este forma cea mai adecvată, cea mai profundă şi mai cuprinzătoare a politicii de solidaritate din Uniune.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Aş dori să mai adresez o întrebare, pentru că aţi spus, domnule ministru, că situaţia foarte gravă din Grecia va fi dezbătută la reuniunea Comisiei din februarie anul acesta. Este adevărat că în Grecia este o criză foarte gravă, dar cu toţii ştim că, din nefericire, ea se poate extinde. Aş dori să vă întreb următoarele: în afară de forumul Comisiei, nu veţi începe o discuţie de fond cu Banca Centrală Europeană? Consider că şi acesta este un organism important, care trebuie să fie mai activ aici, cu privire la situaţia din Grecia.
Diego López Garrido
Consider că fiecare organism are propriul său domeniu de activitate. Aceasta este una dintre cele mai importante caracteristici ale structurii uniunii economice şi monetare europene şi, în plus, cea care îi oferă credibilitate.
Este adevărat că va fi discutat cazul Greciei de către Consiliu, destul de logic, deoarece este unul dintre statele membre ale uniunii şi, evident, ce se întâmplă în altă ţară europeană ne afectează pe noi toţi. Suntem afectaţi de ce se întâmplă în ţările din exteriorul Europei, să nu mai menţionăm într-un loc unde există o piaţă unică şi o singură monedă pentru 16 ţări.
Este logic că dezbaterile au avut loc în limitele stabilite de tratat şi, în plus, în conformitate cu strategia economică şi bugetară considerată a fi corespunzătoare circumstanţelor prezente, care, în acest caz, este recomandă Greciei şi de care, fără îndoială, va beneficia.
Banca Centrală Europeană are propriile obligaţii în tratat, obligaţii cu privire la stabilitatea financiară şi a preţurilor, dintr-o poziţie independentă. Independenţa Băncii Centrale Europene este un principiu esenţial al Uniunii Europene care permite oferirea unei credibilităţi mari sistemului nostru economic şi financiar şi monedei noastre comune, euro. Acest criteriu al independenţei trebuie respectat, deoarece este un element fundamental al uniunii economice şi monetare pe care am adoptat-o cu câţiva ani în urmă în Uniunea Europeană.
Preşedinta
Domnule ministru, vă mulţumesc foarte mult pentru participarea dvs. la prima parte a timpului afectat întrebărilor cu Preşedinţia dumneavoastră.
Întrebările care nu au primit răspuns din lipsă de timp vor primi răspuns în scris (a se vedea anexa).
Timpul alocat întrebărilor s-a încheiat.
(Şedinţa a fost suspendată la ora 19.15 şi reluată la ora 21.00)
