Изкореняване на насилието спрямо жените (разискване) 
Председател
Следващата точка е разискването относно:
въпрос, изискващ устен отговор, зададен от г-жа Svensson, от името на комисията по правата на жените и равенството между половете, към Съвета относно Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените (B7-0220/2009),
въпрос, изискващ устен отговор, зададен от г-жа Svensson, от името на комисията по правата на жените и равенството между половете, към Комисията относно Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените (B7-0221/2009).
Напомням ви, че днес е Международният ден за изкореняване на насилието спрямо жените и възможността за провеждане на това разискване е от особено значение за нас.
Eva-Britt Svensson
Г-жо председател, днес е 25 ноември - датата, на която отбелязваме десетата годишнина от обявяването от ООН на Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените. През целия си живот след навършване на пълнолетие съм била активист в политически женски организации и в мрежи за борба срещу насилието спрямо жените. Смятам, че по време на работата си съм използвала всички възможни думи, за да опиша тази ситуация. Мисля, че съм използвала изключително много слова - правили сме го заедно в тази борба. Сега считам, че вече трябва да предприемем конкретни действия.
Това е вид насилие, което ограбва жените, лишава ги от човешките им права. То засяга и определя ежедневния им живот. Това е вид насилие, което определя хода на живота и положенията, в които се озовават жените и младите момичета.
Наша отговорност, на всички, е да се наруши мълчанието и - както в Парламента, така и извън него - да си сътрудничим с всички сили, за да спрем завинаги това насилие. То включва насилие в интимните взаимоотношения, сексуален тормоз, физическо и психическо насилие, изнасилване, убийство, търговия с роби за сексуални цели и генитално осакатяване на жени. По време на войни и въоръжени конфликти и пo време на възстановяването след конфликти жените са подложени в по-голяма степен на насилие както индивидуално, така и колективно.
Някои хора твърдят, че насилието в интимните отношения е личен или семеен въпрос. Това не е така. То представлява структурно насилие и е социален въпрос. Обществото трябва да поеме отговорността за прекратяването му.
Това е структурен проблем, широко разпространен във всички райони, страни и континенти. Прекратяването на всички форми на насилие въз основа на пола е основополагащ елемент на едно общество на равенството. Насилието на мъжете над жените според мен е ясен знак за неравнопоставените отношения на власт между мъжете и жените. В същото време то спомага за поддържането на този властов ред. Работата по прекратяване на насилието на мъжете над жените и децата трябва да се основава на разбирането, че то е свързано с власт, контрол, схващания за пола и сексуалността и е преобладаваща структура на обществото, в която мъжете се считат за по-висшестоящи от жените. Насилието на мъжете над жените е недвусмислен признак за неравнопоставени отношения на власт между мъжете и жените.
Това е проблем, свързан с общественото здраве. Това е социален проблем, който - съвсем отделно от всички лични страдания - включва огромни разходи за обществото. Преди всичко обаче това е проблем, свързан с равенството. Ето защо трябва да атакуваме проблема за насилието срещу жените от гледна точка на равенството. Това също така означава, че ЕС има властта да предприема действия и именно за такива действия от страна на ЕС призоваваме аз и колегите ми от комисията по правата на жените и равенството между половете.
В рамките на ЕС имаме програмата "Дафне", по която се предоставя известна икономическа помощ на различни инициативи за борба срещу насилието. Това е полезно и необходимо, но далеч не достатъчно. Ето защо комисията по правата на жените и равенството между половете отправя запитване към Комисията и Съвета дали се планира държавите-членки да разработят национални планове за действие за борба с насилието срещу жените. Планира ли Комисията да внесе предложения за насоки за по-последователна стратегия на ЕС и ще бъде ли тя подкрепена от Съвета? Действащите разпоредби на Договора съдържат задължението да се работи за постигане на равенство между жените и мъжете.
Кога възнамерява Комисията да проведе Европейска година срещу насилието спрямо жените? Това е нещо, за което е била многократно запитвана от страна на Парламента от 1997 г. насам. Би трябвало вече да е настъпил моментът за нея.
Аса Торстенсон
Г-жо председател, уважаеми членове на Европейския парламент, уважаемият член на Парламента и председател на комисията по правата на жените и равенството между половете повдигна сериозен и неотложен въпрос. Най-напред искам много ясно да заявя, че насилието срещу жените няма място в едно цивилизовано общество.
Тази година честваме десетата годишнина от резолюцията на Организацията на обединените нации, с която 25 ноември беше обявен за Международен ден за изкореняване на насилието спрямо жените. Днес мислим за безбройните жени и момичета, които са подложени на насилие в зоните на военни действия и в конфликтните области. Осведомени сме за страданията, които сполетяват жени по целия свят - жени, които биват изнасилвани, малтретирани, подлагани на тормоз или които стават жертви на вредни традиционни практики. Изразяваме солидарността си с жертвите на принудителните бракове и на насилието под формата на престъпления на честта, което може да включва всичко от гениталното осакатяване на жени до убийство. Осъзнаваме обезпокоителната степен на извършване на множество различни видове насилие срещу жени в Европа всеки ден.
Насилието срещу жените е проблем, който е свързан с множество различни области от политиката. Това е ясно посочено в предложението за резолюция относно премахването на насилието срещу жените, което ще гласувате утре. Насилието над жените е не само въпрос на престъпни деяния и несправедливост спрямо жените, но и на това, че извършителите са мъже, то опира и до въпроса за равенството. Най-добрата стратегия за борба срещу това насилие е да се възприеме холистичен подход и да се работи, като се изхожда от широка дефиниция на насилието срещу жените.
В своята цялостна работа по насърчаване на равенство Съветът се ръководи от принципа за интегриране на равенството. Съгласно членове 2 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, Съветът следва да насърчава равенството между мъжете и жените във всички дейности.
Съветът е поставял проблема с насилието над жените на няколко пъти и в няколко различни контекста. Искам да започна с нещо положително. Един от най-успешните досегашни примери за интегриране на равенството в ЕС е в областта на жените и въоръжените конфликти, където започва да се оформя по-всеобхватна политика за борба срещу насилието спрямо жените.
Разбира се, възможностите на Съвета за предприемане на действия в тази област се свеждат до правомощията, предвидени в Договора, а държавите-членки отговарят за въпросите, които попадат в техните сфери на компетентност, и по-специално за въпросите, свързани с правосъдието и вътрешните работи, както и за здравните въпроси.
Държавите-членки имат право да изготвят свои собствени планове за борба с насилието срещу жените, но сътрудничеството също ще им бъде от полза. Мерки обаче се вземат и на европейско ниво. Изкореняването на насилието въз основа на пола и въз основа на трафика на хора е една от шестте приоритетни области, формулирани в Пътната карта на Комисията за равенство между жените и мъжете за периода 2006-2010 г. Под това заглавие Комисията подпомага държавите-членки при генериране на сравними статистически данни, повишаване на осведомеността, обмен на добри практики и сътрудничеството в изследователската дейност. Сега с нетърпение очакваме новия план на Комисията за равенството за периода 2011-2015 г.
Програмата от Стокхолм, която трябва да бъде приета през идния месец, осигурява рамка за преодоляване на много от опасенията, свързани с насилието срещу жените, изразени от Европейския парламент. С нетърпение очакваме постигането на съгласие по програмата и последващото й изпълнение.
Междувременно много неща вече се случват на ниво ЕС по-специално във връзка с повишаването на осведомеността, събирането на информация и обмена на добри практики. Някои от вас присъстваха на неотдавнашната конференция на председателството в Стокхолм, посветена именно на стратегиите за борба с насилието на мъжете над жените, която предостави възможност на участниците да споделят опит и да обсъдят бъдещата политика.
Решението от 2007 г. за създаване на програмата "Дафне III", която е толкова важна за борбата с насилието срещу децата, младите хора и жените, също е от голямо значение. Приветствам влиянието, което програмата "Дафне" оказа и продължава да оказва върху нашите общества.
Във вашата резолюция вие съвсем правилно подчертавате, че липсват редовни и сравними данни за различните видове насилие срещу жените. Съветът също така много добре съзнава, че събирането на точни и сравними данни е важно, ако искаме да сме в състояние да вникнем по-добре в проблема с насилието срещу жените на европейско ниво. Надявам се, че Европейският институт за равенство между половете, който беше създаден съвместно от Съвета и от Европейския парламент, може да допринесе значително в тази област. Самият Съвет вече взе конкретни мерки за подобряване на достъпа до статистически данни във връзка с насилието срещу жените. Съветът работи в рамките на Платформата за действие от Пекин и прие специални показатели в три области, които имат отношение към темата: 1) домашно насилие срещу жените; 2) сексуален тормоз на работното място; и 3) жените и въоръжените конфликти. Постигнахме напредък, но има още много работа.
Много от най-уязвимите жени в света живеят в развиващите се страни. Съветът, който разполага с тази информация, прие поредица от заключения относно равенството между половете и овластяването на жените в сътрудничеството за развитие, в които наблягаме на голямото значение на борбата с всички форми на насилие въз основа на пола, включително с такива вредни практики и обичаи като гениталното осакатяване. Не бива обаче да се задоволяваме с това. Гениталното осакатяване на жени, така наречените престъпления на честта, и принудителните бракове също са реалност в рамките на ЕС.
Европейският парламент последователно заема видно място, когато става въпрос за призиви за мерки срещу вредни традиционни практики. В съответствие с този подход Съветът потвърди своята ангажираност със закрилата на онези, които са най-уязвими, в заключенията относно положението на малките момичета, които прие миналата година. В заключенията Съветът подчерта, че премахването на всички форми на насилие срещу малките момичета, включително трафика на хора и вредните традиционни практики, е решаващо за овластяването на момичетата и жените и за постигането на равенство между жените и мъжете в обществото.
Както изтъкна уважаемият член на Парламента по време на въведението към своя въпрос, насилието срещу жените оказва отрицателно влияние върху способността на жените да участват в социалния, политически и икономически живот. Жените, които в резултат на насилие са изключени от социални дейности, включително трудова заетост, са изложени на риск от маргинализация и бедност.
Така отново се връщаме към холистичния подход, който споменах в началото, и към структурния характер на насилието, който беше акцентиран във въпроса към Съвета. Проблемът с насилието срещу жените е част от по-общ проблем - липсата на равенство. По-широката кампания за насърчаване на овластяването на жените спомага за борбата с насилието. Жените, които имат свободата да оползотворят целия си потенциал, са по-малко податливи на насилие, отколкото жените, които са изолирани. Съветът също така многократно е разяснявал, че е необходимо да облекчи положението на бедните жени. Често трудовата заетост е най-добрият начин да се загърби бедността. Трябва да се направи повече за улесняване участието на жените на пазара на труда. Икономическите и социални кризи увеличават уязвимостта на жените. Очаква се, че по време на своята среща на 30 ноември 2009 г. Съветът ще приеме редица заключения относно равенството между половете: увеличаване на растежа и заетостта - принос към Лисабонската стратегия за периода след 2010 г. Целта е да се гарантира централно място в бъдещите стратегии както на интегрирането на равенството, така и на специалните мерки за равенство.
Сега, когато честваме десетата годишнина от резолюцията на Организацията на обединените нации за обявяване на Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените, отчитаме сериозността на проблема. В същото време ние приветстваме и факта, че страните работят заедно за прекратяване на насилието. Голяма част от нашата работа по противодействие на насилието срещу жените тук, в Европа, се извършва на международно ниво.
По време на следващата си среща през март 2010 г. Комисията на ООН за положението на жените ще направи преглед на петнадесетгодишното изпълнение на Платформата за действие от Пекин. Шведското председателство вече изготви доклад за напредъка, постигнат в Европейския съюз, и за предизвикателствата, които продължават да съществуват. Очаква се Съветът да приеме набор от заключения по въпроса на 30 ноември. Платформата за действие от Пекин ни осигурява структура и дългосрочен план за международна политика за равенство между половете. Съветът участва активно в дейността, като значителна част от нея е посветена на борбата с насилието срещу жените.
Проблемът с насилието срещу жените не се влияе от националните граници. Трябва да се борим с него на международно ниво - както в рамките на Европа, така и извън нея. Трябва да засилим борбата срещу насилието въз основа на пола в задграничните ни мисии и не трябва да си затваряме очите пред насилието, което се упражнява у дома срещу собствените ни граждани.
Г-н председател, уважаеми членове на Парламента, ще повторя това, което казах в началото: насилието срещу жените няма място в едно цивилизовано общество. Благодарна съм на Парламента, че повдигна въпроса днес. Имате пълната подкрепа на Съвета, на настоящото председателство и на всички онези, които отстояват това, в което вярват, и защитават принципите на правосъдието, равенството и солидарността.
Карел де Гухт
Г-жо председател, по повод на Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените Комисията иска да потвърди силната си политическа ангажираност с борбата срещу насилието спрямо жените. Тази ангажираност е отразена в съобщението относно Програмата от Стокхолм, чиито приоритети включват необходимостта да се отделя специално внимание на правата на детето и на закрилата на хората, които са особено уязвими като жените, жертви на насилие, и хората в напреднала възраст.
Чрез своята Пътна карта за равенство между жените и мъжете за периода 2006-2010 г. Европейската комисия се ангажира да спомогне за изкореняването на сексуалното насилие и насилието, свързано с трафика на хора. Борбата с насилието срещу жените ще бъде важен приоритет и в новата стратегия, която ще бъде в съответствие с пътната карта и която се изготвя в момента.
Жизнено важно е обаче и да се финансират практическите мерки по места. Комисията вече направи много, за да подпомогне борбата с насилието в Европа чрез програмата "Дафне". Сега нейният отклик в областта на предотвратяване на насилието и подкрепа на жертвите трябва да бъде разширен чрез по-практични мерки.
На първо място, Комисията определи мерки във връзка с програмата "Дафне III" с цел изпълнение на по-последователна стратегия на ЕС за борба с насилието срещу деца, млади хора и жени. Благодарение на годишния бюджет за 2009 г. в размер на приблизително 17 млн. евро, Комисията се ориентира директно към рисковите групи. Средствата бяха в допълнение към помощта, предоставена по линия на националните програми.
Предвижда се създаване на експертна група за преглед като част от работната програма "Дафне III" за 2010 г. Тази група ще е в състояние да спомогне за определяне на необходимите мерки на ниво Общност и за насърчаване на общ подход сред държавите-членки.
Комисията ще започне работа и по важно проучване на възможностите за осъществяване в законодателството, чрез което ще се прецени дали е възможно и необходимо да се хармонизира законодателството относно сексуалното насилие и насилието срещу деца на ниво ЕС. Резултатите от това проучване ще бъдат представени през есента на 2010 г. Комисията възнамерява да събере представители на правителствата на държавите-членки, на институции на Общността, на политически групи, организации на гражданското общество, на международни организации и така нататък с цел съставяне на по-ясна политика на Общността.
Освен това размяната на добри практики, стандарти и модели за интервенция вече беше тема на дискусиите, организирани през декември 2007 г. под егидата на Европейската мрежа за предотвратяване на престъпността.
Накрая, важно е да се акцентира, че следва да се борим с крайните форми на насилие срещу жените като прилагаме най-суровите инструменти. За тази цел през март Комисията предложи изменение на европейската наказателно-правна рамка, свързана с борбата против трафика на хора и сексуалната експлоатация на деца, която засяга по-специално най-уязвимите - жени и момичета.
Във връзка с искането за организиране на европейски ден срещу насилието спрямо жените, въз основа на задълбочено проучване Комисията стигна до заключението, че би било прибързано да се предприеме такава инициатива преди да се изготви истинска стратегия за борба с насилието.
Сега искам да дам думата на моята колега, г-жа Фереро-Валднер.
Бенита Фереро-Валднер
Г-жо председател, уважаеми членове на Парламента, както всички знаете, аз - очевидно поради факта, че съм жена - винаги съм била ангажирана с борбата срещу насилието спрямо жените, но също така и с въпроса за овластяването на жените като цяло не само през последните пет години по време на мандата ми като член на Комисията, отговарящ за външните работи, но и преди това в качеството ми на министър. Поради тази причина искам да добавя няколко думи по темата.
Що се отнася до външния свят, освен конкретните интервенции в развиващите се страни, за които колегата ми ще говори малко по-късно, борбата с насилието срещу жените се е превърнала във важен център в политиката на ЕС за правата на човека като действията са подкрепени от конкретни насоки, приети през декември 2008 г.
Изпълнението на насоките е особено ярко изразено на местно ниво в трети страни, в които Европейският съюз има присъствие. В около 90 трети страни посолствата на държавите-членки на ЕС и делегациите на Европейската комисия са разработили свои собствени планове за действие, чиято цел е да се изпълнят въпросните насоки и да се изготви цялостен списък с инициативи, които да бъдат изпълнени в периода 2009-2010 г.
Систематично изпращаме ясно послание в това отношение: нарушаването на правата на жените не може да бъде оправдавано с културния релативизъм или традициите.
Във връзка с тези дискусии ще предложим и помощ под формата на сътрудничество, за да се изпълнят например препоръките на специалния докладчик относно насилието срещу жените, за да се укрепят националните институции, които отговарят за въпросите на равенството между половете, или действително да се подкрепят промените в законодателството с елементи на дискриминация срещу жените.
Темата "жените, мирът и сигурността", която е основна в Резолюции 1325 и 1820 на Съвета за сигурност на ООН, привлече цялото ни внимание. Освен това през декември 2008 г. Европейският съюз възприе глобален подход към изпълнението на резолюциите.
Считам, че това осигурява база от общи принципи както за дейностите във връзка с Европейската политика за сигурност и отбрана, така и за интервенции, включващи използването на инструменти на Общността. Тези дейности би трябвало да ни позволят да интегрираме по-ефективно "женското" измерение в целия цикъл на конфликтите - от предотвратяването, управлението и разрешаването на кризи до укрепването на мира и преустройството в дългосрочен план.
Лично аз потърсих подкрепата на 40 жени на ръководни позиции от целия свят с цел да се даде нов тласък на изпълнението на Резолюция 1325, като се предложи, както знаете, организирането на министерска конференция 10 години след историческото й приемане. Идеята беше одобрена от генералния секретар на ООН Бан Ки-Мун и аз съм много горда от този факт. Но може би още по-забележително е, че по време на подготовката за министерската конференция растящ брой държави и международни организации като Африканския съюз решиха да положат още по-големи усилия за популяризиране на Резолюция 1325 по-специално чрез разработката на национални планове за действие.
Г-жо председател, искам да завърша с нещо лично. Високо ценя възможностите, които политиките на ЕС, било то вътрешни или външни, предоставиха във връзка с борбата с насилието срещу жените и съм много доволна от подкрепата, която получиха като цяло. С радост наблюдавам как действия, които в миналото често биваха някак сведени до лична ангажираност, сега се превръщат в изцяло задружни усилия.
Barbara Matera
от името на групата PPE. - (IT) Г-н председател, госпожи и господа, премахването на насилието срещу жените е много важна тема, която изисква по-големи усилия и ангажираност от страна на всички ни: европейските институции, държавите-членки и гражданското общество.
Насилието срещу жените е не само нарушение на правата на човека - то също така води до значителни индивидуални и социални последици, които не могат да бъдат игнорирани. Ето защо проблемът трябва да се атакува по няколко линии.
В културен аспект трябва да се борим против идеята, че изобщо може да има някакво оправдание за насилието, основаващо се на културни, религиозни или социални аспекти. Трябва да организираме информационни и осведомителни кампании, които да са ориентирани и към младите хора, поради което да се провеждат в училищата. Организирането на европейска година, за което Европейският парламент призова неколкократно, би могло да доведе до подходящата степен на въздействие на европейско и международно равнище, за да се създаде по-последователна и ефективна политика.
В политически аспект е от съществено значение въпросът да се включи като приоритет в дневния ред на национално, европейско и международно ниво. Затова считам, че е целесъобразно да се създадат по-здрави връзки - на път съм да приключа - между Европейския съюз и ООН, за да можем всички да работим заедно в една и съща посока. В това отношение обръщението на заместник-генералния секретар на ООН Мигиро в Европейския парламент беше образцово. Затова моето желание е сътрудничеството между всички ни да се засилва все повече.
Britta Thomsen
Г-н председател, госпожи и господа, днес - 25 ноември - жени и мъже по целия свят отбелязват Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените, обявен от ООН.
Насилието срещу жените е основен социален проблем, който не може да се сведе просто до проблем на жените. Той по-скоро засяга нарушаването на правата на човека, на правото на живот и на правото на безопасност. По приблизителна оценка на ООН седем от всеки десет жени биват подлагани на насилие от мъже по време на живота си. Всъщност насилието, упражнявано от мъже, води до загуба на живота на повече жени, отколкото маларията, пътнотранспортните произшествия, тероризмът и войните взети заедно. Не можем просто да останем пасивни наблюдатели. От съществено значение е ние, в Европейския съюз, да предприемем действия СЕГА. Комисията трябва да представи план за европейска политика за борба срещу всички форми на насилие спрямо жените възможно най-скоро.
Ако разгледаме инициативите, предприети от различните държави-членки, става пределно ясно, че някои страни се отнасят към проблема по-сериозно от други. Испания, която поема председателството на Съвета на 1 януари, е поставила борбата с насилието срещу жените на първо място в дневния ред на своето председателство. Испания е единствената държава-членка на ЕС, създала обсерватория за насилието, която всяка година представя доклад за развитието на насилието въз основа на пола и редовно актуализира възможно най-добрата си стратегия за борба с този вид насилие. Нека подкрепим инициативата на предстоящото испанско председателство за създаване на обсерватория за насилието, установена в ЕС, която ще бъде в полза на всички жени в Европа.
Антония Първанова
Г-н председател, не само заради Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените следва, когато разглеждаме резолюция по проблема, да се запитаме дали сме направили достатъчно. Днес в Европа една от всеки четири жени е жертва на насилие - домашно насилие, на изнасилване, сексуална експлоатация или генитално осакатяване.
Един от най-ужасяващите примери за насилие въз основа на пола е, когато изнасилването се използва като оръжие по време на война, какъвто е случаят в Конго. Време е за всеобхватна стратегия на ЕС, която да води до конкретен план за действие, насочен към борба с всички форми на насилие спрямо жените, включително трафика на жени.
Г-н член на Комисията, искам да Ви информирам, че днес гласувахме, по време на вота за резолюцията относно Програмата от Стокхолм, за изменение, съдържащо изискване за директива за Европейски план за действие относно насилието срещу жените, осигуряващ предотвратяване на насилието, защита на жертвите и наказателно преследване на извършителите.
Надявам се, че този път нашите колеги, Вие, а също и Съветът няма да цитирате принципа на субсидиарност и че много скоро ще станем свидетели на влизането в сила на директивата и на плана за действие. Повдигнахме въпроса и пред испанското председателство, което в голяма степен подкрепя такъв приоритет. Надявам се, че това ще е приоритет за всички нас.
Raül Romeva i Rueda
Г-н председател, наистина е необходимо да се създаде ясна правна основа за борба с всички форми на насилие срещу жените.
Призовавам също така Съветът и Комисията да вземат решение във връзка с все по-подчертан общностен характер на европейската политика. Никоя от държавите-членки на ЕС не успява сама да се пребори с проблема. Нулевата толерантност към всякакви форми на насилие срещу жените трябва да се превърне в главен приоритет за всички институции в Европа.
Искането на Парламента към Съвета и Комисията за целенасочен и по-ясен план за политика на ЕС за борба с всички форми на насилие срещу жените е стъпка в правилната посока, както и обсерваторията за насилие, която вече беше спомената.
Освен това искам да напомня на Комисията и на Съвета за своето искане за разглеждане на насилието срещу жените от гледна точка на свързаното с пола нарушаване на правата на човека в международен план по-специално във връзка с двустранните споразумения за асоцииране и международна търговия, които са в сила или в процес на договаряне, както е посочено в моя доклад относно феминицида, и също искам да попитам члена на Комисията дали може да даде малко по-конкретна информация по въпроса.
Искам да завърша с приветствие към присъстващите в галерията - нашите приятели от Конгоанската асоциация за мир и справедливост. Подариха ни тези цветя, за да ни напомнят всеки ден, че това е обща борба, че трябва да се борим заедно, а също и с хората, които страдат и се борят с проблема по места.
Marina Yannakoudakis
Г-н председател, насилието срещу жените, особено в домашна среда, е проблем, който трябва да бъде разискван. Поздравявам председателя на комисията по правата на жените и равенството между половете за извеждането на проблема на преден план.
Трябва обаче да признаем, че въпросът не е свързан единствено с половете. Той не е само въпрос, отнасящ се до равенството. Не е и само проблем, касаещ правата на човека - преди всичко това е наказателноправен въпрос. И тъй като е проблем на наказателното право, той е в компетенциите на суверенната държава и националната държава трябва да поеме инициативата.
Според Съвета на Европа една на всеки четири жени бива подложена на домашно насилие по време на живота си. ЕС може да поеме инициативата в тази област като осигури ресурси за просвета, за повишаване на осведомеността и като започне обсъждане за насилието не само срещу жените, но и спрямо мъжете: според Министерството на вътрешните работи на Обединеното кралство един на всеки шест мъже страда от домашно насилие.
Наскоро посетих "Elevate", убежище за жени в Лондон, за да поговоря с жертвите на домашно насилие. Те са от всички социално-икономически групи. Тук не може да става дума за никакъв стереотип. Насилието засяга жертвата, семейството и децата й. Последиците от него са както прикрити, така и ясно изразени и разрушават живота на хората. Пътят към възстановяването на тези животи е дълъг и за него е нужна подкрепа. Проектът "Elevate" предлага на жертвите сигурно убежище и им помага да възстановят самоувереността и способността си да функционират в обществото. Проекти като този се нуждаят от подкрепа, но и от финансова помощ.
ЕС може да поеме инициативата и като разбие някои от табутата, свързани с насилието срещу жените - и мъжете. Това е област, която ние като общество не можем повече да си позволим да пренебрегваме.
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Г-жа Svensson внесе въпрос, изискващ устен отговор, относно насилието срещу жените и представи проекторезолюция. В него тя твърди, че насилието срещу жените е структурен и широко разпространен проблем в цяла Европа и че то произтича от неравенството между мъжете и жените.
Въпреки че нидерландската Партия на свободата не може да се присъедини към действията за борба с този проблем на европейско ниво, ние въпреки всичко подкрепяме предложенията и призоваваме държавите-членки да предприемат обединени действия в индивидуален план. Партията на свободата заклеймява по възможно най-суровия начин всякакво насилие срещу жените. Но в Европа има и много насилие срещу мюсюлманки по-специално в домашна обстановка. Затова трябва да вземем под внимание и случаите на домашно насилие, на престъпления на честта и на генитално осакатяване на жени, които произтичат от мюсюлманското виждане за ролята на мъжете и на жените.
Въпреки че Партията на свободата счита всички видове насилие срещу жените за крайно осъдителни, тук искаме да насочим вниманието именно към конкретната форма на насилие. Нека отново подчертая: това е напълно неприемливо. Поради тази причина моята партия желае да отправи силен призив към държавите-членки да се борят с тези форми на насилие и да предприемат конкретни действия за разследване на насилието срещу жени, свързано с мюсюлманството.
Edit Bauer
(HU) Г-жо министър, уважаеми членове на Комисията, аз също искам да ви върна към онова, което каза министърът: насилието няма място в едно цивилизовано общество. Отбелязваме десетата годишнина от резолюцията, приета от ООН, за борба с насилието срещу жените. Докато слушах изказванията Ви и тези на моите колеги се питах дали и след 10 или 20 години нашите наследници в Парламента все още ще заявяват, че насилието няма място в цивилизованите общества. Вярно е, че времето не е на наша страна, тъй като ставаме свидетели на растяща агресия в обществата. Влиянието на медиите има известно отношение към това нарастване, но агресията се повишава и по време на криза. Психолозите казват, че агресията е много по-широко разпространена по време на криза, отколкото в други периоди. Насилието срещу жените определено представлява проблем, но за нас е проблем също така, както често казват колегите ни мъже, че мъжете също биват подлагани на насилие. За съжаление, статистическите данни все още показват, че 95% от жертвите са жени. При трафика на хора 80% от жертвите също са жени. Действително считам, че именно сега е моментът европейските институции да се заемат по-сериозно с проблема.
Iratxe García Pérez
(ES) Г-н председател, днес милиони хора и милиони жени по целия свят протестират срещу насилието въз основа на пола. Днес не можем да си затворим очите пред това голямо социално бедствие, което илюстрира властовите отношения, при които в исторически план е имало неравенство. Не може да има причина, аргумент или възможност за разбиране. Някои жени биват убивани само защото са жени.
Изправени пред това положение на нещата, наше задължение е да използваме всички средства, с които разполагаме, за да изкореним насилието въз основа на пола и да продължим напред като изградим по-равнопоставено общество чрез смели и решителни правни мерки. Това задължение е вменено на всички ни - на европейските институции, на държавите-членки и на организациите.
Страни като Испания са поели ясни ангажименти в това отношение. Законът срещу насилието въз основа на пола е необходим документ от съществено значение. Затова той трябва да служи за пример за останалата част от Европа. Мога да спомена и просветата по въпросите на равенството, борбата срещу стереотипите и правната помощ за жертвите. Сигурна съм, че можем да споменем и много други необходими политики в тази област. Бъдещото испанско председателство определи борбата срещу насилието въз основа на пола като една от приоритетните си цели. Считам, че това е много важно, и вярвам, че Парламентът решително ще подкрепи всяка една инициатива в това отношение.
Трябва да положим съвместни усилия и да работим заедно. Само тогава ще можем да подкрепим милионите жени, които са жертви на насилие и които не могат да си позволят да чакат нито минута повече.
Corina Creţu
(RO) Както вече беше изтъкнато в залата, насилието срещу жените е действително изключително сериозен въпрос, на който не винаги посвещаваме необходимото внимание. Проблемът е достигнал ужасяващи размери в развиващите се страни, особено в страни, опустошени от войни и конфликти. Изнасилванията и сексуалното насилие спрямо момичета, жени и деца са достигнали епидемични размери в африканските страни, раздирани от войни, и по-специално в Конго, Сомалия, Бурунди и Либерия. За съжаление, огромната честота на актовете на насилие не е типична само за страни в състояние на конфликт. Тя е очевидна и в голям мащаб дори в най-мирните и демократични страни в света.
Наш дълг е да съсредоточим вниманието и усилията си върху санкционирането на онези, които са виновни за нарушаването на правата на човека, като същевременно полагаме усилия и за повишаване на безопасността на жените, и за осигуряване на подходяща помощ на жертвите на сексуална агресия, която да обхваща целия диапазон от медицинска помощ до повторното им интегриране в техните семейства и в обществото.
Накрая, като член на комисията по развитие, искам да ви напомня за събитията, които бяха проведени и които бяха посветени на Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените, а също и да благодаря на члена на Комисията Де Гухт за присъствието му на събитията и за интереса, който прояви към проблема, както и на члена на Комисията Фереро-Валднер за присъствието й на настоящото разискване.
Silvia Costa
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, искам да посветя Международния ден за изкореняване на насилието спрямо жените на паметта на Анна Политковская, журналистът и жената, която заплати с живота си своята любов към истината, както и на африканските жени, които живеят в конфликтни райони, и на многобройните форми на страдание на жени в Европа, които често остават незабелязани.
Тези примери са в противоречие с принизяващия и консуматорски образ, който медиите често свързват с женската идентичност, като по този начин спомагат за създаването на култура, в която жените са потискани и унижавани. Това също е сериозна форма на насилие, срещу която Европа трябва да издигне глас и в която следва да се намеси.
Спешно трябва да създадем съгласувана европейска система за статистически записи - това беше споменато неколкократно - със специално внимание към непълнолетните, трафика на хора, физическото и сексуално насилие и жените от уязвимите категории, като например имигрантите. И още, искаме също така да видим осезаеми резултати от насоките на Европейския съюз относно жените в условия на въоръжени конфликти, което членът на Комисията също вече спомена, най-малкото чрез предоставяне на финансова и друга подкрепа за проекти, които често се организират от малки сдружения, местни неправителствени организации, включително в страни, загрижени за реинтеграцията и подкрепата на жени, които са жертви на насилие.
Съзнаваме, че днес имаме нова възможност, предоставена ни от Договора от Лисабон и Програмата от Стокхолм, да закрепим превантивната дейност в Общността.
Трябва обаче да осъдим и един друг аспект на насилието: обстоятелствата, при които се извършва то. Нараства насилието сред младите хора, непълнолетните и малолетните лица, свързано с алкохол и наркотици, и може би не споменаваме това достатъчно често, когато обсъждаме насилието срещу жените.
Joanna Senyszyn
(PL) Г-н председател, милиони жени биват пребивани, малтретирани, купувани, продавани, изнасилвани и убивани само защото са жени. Повече жени умират в резултат на агресия, насочена срещу тях, отколкото от рак. Трябва да накараме хората, определящи общественото мнение, да разберат, че в едно съвременно демократично общество няма място за насилие срещу жените. Нека започнем с просвещаване на политиците и с освобождаване на политиката от влиянията на онези религии, които насърчават господството на мъжете. Това е условие от съществено значение за постигане на действително равенство и за прекратяване на насилието.
В моята страна консервативната десница, която е силно повлияна от духовенството, отказва да предостави на жените пълния набор от права на човека. Те насърчават патриархалното семейство, в което ролята на жената се свързва с кухнята, бебешката люлка и църквата. Жените нямат право на аборт и има планове да им се отнеме правото на оплождане ин витро. Идеализираната "полска майка", която храбро носи кръста си под формата на биещ съпругата си мъж, е абсурд, на който трябва да се противопоставяме на социално и правно ниво.
Искам да ви поканя сърдечно на конференцията относно премахването на насилието срещу жените, която ще се проведе на 10 декември в Европейския парламент и ще бъде организирана по инициатива на Центъра за правата на жените в Полша.
Pascale Gruny
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, всеки ден в Европа една от всеки пет жени става жертва на насилие. Насилието срещу жените е неприемливо, независимо каква форма приема. Въпреки това много жени и млади момичета в Европа продължават да живеят в сянката на агресията или експлоатацията.
Цифрите са тревожни. Насилието срещу жените се проявява в много форми и се случва навсякъде: битово насилие в дома, сексуално посегателство, сексуален тормоз на работното място, изнасилване, включително в рамките на интимните взаимоотношения, а също и като военна тактика извън Европа.
В Европа домашното насилие е главната причина за смъртта и осакатяването на жените на възраст от 16 до 44 години. Сега, докато разискваме тези изключително важни въпроси, биват нападани жени. Не е достатъчно да се говори за това. Време е за действия.
Дълг на Европейския съюз е да защитава най-уязвимите си граждани. Борбата с насилието срещу жените е битка за основни права на човека и програмата "Дафне", която подкрепя действия, насочени към борба срещу всички форми на насилие, не е достатъчна.
Трябва да се обмислят нови мерки за изготвянето на съгласувани европейски планове. Подкрепям инициативата за организиране на Европейска година за борба срещу насилието спрямо жените, за каквато нашата институция призовава вече повече от десетилетие.
Licia Ronzulli
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, искам да повторя това, което вече беше казано от г-жа Matera и г-жа Stassen относно насилието поради културни и религиозни причини. Искам да използвам този кратък момент, за да ви разкажа една случка, която ми повлия в личен план по време на една от моите мисии като доброволец.
Това е историята на една жена, историята на Карин, историята на една жена, която не искаше да носи бурка. За да я накаже, съпругът й я залял с киселина. Направил го една нощ, докато тя спяла. Сега Карин носи бурка - не защото иска, а за да прикрие белезите от това трагично нападение.
Надявам се този ден да не остане просто поредната дата от календара, а да успее да помогне на всички онези жени, които са подложени на насилие всеки ден, а нашите думи да се претворят в осезаеми действия и дела.
Marc Tarabella
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, много жени в Европа и по целия свят се борят всеки ден за прекратяване на насилието срещу тях, но те не могат и не трябва да водят сами тази борба, защото актовете на насилие срещу жените, извършвани предимно от мъже, са и актове на насилие срещу цялото човечество.
Би било правилно мъжете също да се ангажират с тази борба. Затова ще участвам в кампанията "Бяла панделка". Първоначално създадена от мъже за други мъже кампанията води началото си от Канада от преди почти 20 години. Един ден група мъже решили, че е техен дълг да призовават настоятелно други мъже да протестират публично срещу насилието спрямо жените. Бялата панделка е символ, тя е символ и на карамфила, който помни борбата на конгоанските жени срещу страданията, на които биват подлагани всеки ден - до преди малко те бяха тук.
Затова призовавам възможно най-много от моите колеги да се присъединят към нас в тази борба срещу насилието спрямо жените, защото освен физическо насилие има и психическо такова, а често, както знаете, думите могат да причинят повече болка от ударите.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Насилието срещу жените, в разнообразните му форми, се променя в зависимост от общите икономически, културни и политически условия в обществото. То може да варира от психическо и физическо посегателство в семейството до принудителен брак в ранна възраст и други насилствени практики. Всички форми на насилие срещу жените представляват неприемливо нарушаване на правата на човека и възпрепятстват равенството между половете. Този вид насилие е преобладаващ и широко мащабен Жертвите му са по-многобройни от тези на рака и оставя дълбоки следи в психиката на хората и в структурата на обществата. Ето защо следва да увеличим усилията си в борбата срещу проблема.
Приблизителни оценки на ООН също така показват, че актовете на насилие не само продължават, но и се увеличават. За съжаление, в повечето случаи актовете не се признават или просто се пренебрегват. В Румъния подкрепям кампанията на Фонда на ООН за населението и на Информационния център на ООН под надслов "Жени в сянка". С нея се цели да се повиши осведомеността на обществото относно сериозността на проблема.
Gesine Meissner
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, насилието срещу жените е ужасно нарушаване на правата на човека независимо от формата, която приема, включително принудителния брак, побоя и изнасилването. Намирам фразата "убийство на честта" за особено отблъскваща, защото в нея няма никаква чест. Убийството на честта е отвратително престъпление и трябва да направим всичко по силите си, за да се преборим с него.
Предстои скорошното подписване на Договора от Лисабон и следователно Хартата на основните права като приложение към Договора ще е от особено значение. Поради тази причина ние, в Европейския съюз, сме длъжни да направим всичко възможно, за да се преборим с това насилие.
Вече беше споменато, че изнасилването може да се използва като оръжие по време на война. Посочено беше Конго, където ужасяващите актове се случват от години и където насилниците посягат дори на малки деца и на възрастни жени. Имаме няколко действащи програми и г-жа Фереро-Валднер спомена, че се е обръщала към жени на правителствени длъжности от всички краища на света. Очевидно това не е достатъчно. Това не е просто проблем на жените. Това е проблем на всички по света. Ние, в Европейския съюз, трябва да направим всичко, което е по силите ни, за да подобрим положението.
Małgorzata Handzlik
(PL) Г-н председател, през последните години инициативите за премахването на насилието срещу жените се умножиха. За съжаление, явлението продължава да съществува в Европа независимо от възрастта на жените, от тяхното образование или от социалното им положение. Ето защо трябва да продължим да наблягаме на това, че насилието срещу жените не е нито естествено, нито неизбежно. Насилието срещу жените, навсякъде по света, е чисто и просто престъпление и нарушение на правото на живот, на лично достойнство, на безопасност и на физическа и психическа неприкосновеност. Обсъждането на насилието е не само представяне на жените като жертви - то включва преди всичко необходимостта да се заклейми самият акт на насилие и неговият извършител, който не трябва да се измъква безнаказано. Нужно ни е дългосрочно възпитание на жените и мъжете, чрез което да се премахнат стереотипите и всички да осъзнаят необходимостта от борба срещу това явление.
Ilda Figueiredo
(PT) Надявам се, че Международният ден за изкореняване на насилието спрямо жените ще отбележи началото на разрушаването на стената от мълчание и безразличие, която все още съществува в нашето общество по отношение на този истински бич, който засяга милиони жени в Европейския съюз и по целия свят.
Насилието срещу жените е нарушение на правата на човека и препятствие за тяхното участие в социалния и политически живот, в обществения живот и на работното място, което не им позволява да бъдат пълноправни граждани. Въпреки че различните видове насилие варират и в зависимост от културата и традициите, както вече беше отбелязано тук, капиталистическите икономически и социални кризи увеличават уязвимостта на жените, задълбочават тяхната експлоатация и водят до бедност и маргинализация, което също допринася за трафика на жени и проституцията.
Ето защо е от решаващо значение да обединим финансовите ресурси и политиките, чието действително предназначение е да се засили ролята на жените в обществото и да се насърчи равноправието, както и да реализираме реални планове за борба срещу всички форми на насилие срещу жените, наред с премахването на все още съществуващата дискриминация и закрила на жертвите.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Г-н председател, в Европа първото десетилетие на ХХІ век се характеризира с разпространението на закони за сигурност: за наблюдение, за възпиране, за задържане и лишаване от свобода.
Рязко нараснаха бюджетите, свързани с тези политики. Въпреки това насилието срещу жените не намалява. Последиците са, че през 2008 г. 156 жени починаха от травми, причинени от съпрузите им във Франция, където приблизително една на всеки десет жени е жертва на семейно насилие. Въведените мерки за сигурност като видео наблюдение, картотекиране и въвеждане на биометрични данни не удовлетворяват реалните потребности на жените от защита.
Това насилие засяга всички жени във всички страни независимо от произхода им, от социалната им среда или от тяхната религия. То е свързано с дискриминацията въз основа на пола. Сексизмът, точно както расизма, се състои в отказа да се предостави на друг човек статут на alter ego ("друго Аз").
Как да се борим със сексизма? Това, от което се нуждаем, е силна политическа воля за информиране, за предотвратяване и закрила, политическа воля за премахване на всички форми на дискриминация, в които се корени насилието. Не си ли заслужава заради безопасността на повече от половината граждани на Европа - с други думи гражданите от женски пол - да се направи значителна политическа инвестиция?
Аса Торстенсон
Г-н председател, г-жо Svensson, уважаеми колеги, благодаря за това изключително важно разискване. Насилието на мъжете спрямо жените е многолико и може да приема много форми, но уязвимостта и болката си остават същите, независимо кой е потърпевш.
Хубаво е, че Комисията предприема толкова много инициативи в тази област, и се надявам, че европейското сътрудничество ще бъде силен фактор за борба с насилието и за укрепване на равенството и че ще действаме стратегически. За такава инициатива и дейност призоваха много от вас в Парламента.
Искам да повторя, че насилието срещу жените е приоритетна област за шведското председателство: 1. В рамките на Програмата от Стокхолм, която ще бъде приета следващия месец, ще има по-големи възможности за атакуване на онези от проблемите, свързани с подложени на насилие жени, които бяха акцентирани от Парламента.
2. На 9 ноември председателството беше домакин на конференция, на която държавите-членки и представителите на гражданското общество имаха възможност да споделят своя опит и информация, свързана с борбата срещу насилието спрямо жените. През есента председателството организира и конференция в Брюксел, посветена на жертвите на трафика на хора, с цел да се изтъкне необходимостта от мерки, насочени към засегнатите лица, и да се съсредоточи вниманието върху сътрудничеството със страните на произход при трафика на хора.
Искам да изразя своята благодарност за това изключително важно разискване. Пътят е дълъг и препятствията са многобройни, но нашата визия трябва да бъде прекратяване на насилието срещу жените.
Карел де Гухт
Г-н председател, имам само няколко заключителни бележки, но най-напред искам да благодаря на всички членове на Парламента, които се изказаха по време на разискването, което е от решаващо значение. Това е една от най-бруталните форми на злоупотреба с правата на човека, които са много широко разпространени не само в развиващите се страни. Говорим много за Конго, но би трябвало да говорим и за други развиващи се страни, като например Пакистан. Снощи, след заседание в Парламента, гледах телевизия и по 24/24 излъчваха предаване за насилието над жени в Пакистан. Беше ужасно, просто ужасно. Но същевременно това е истина. Един от членовете на Парламента даде пример за жена, която не е искала да носи бурка.
Очевидно е, че конфликтите задълбочават и увеличават тежестта на злоупотребите с жени, че сексуалното насилие се използва като оръжие по време война, че след време се вижда как се руши, как се разкъсва социалната тъкан и сплотеността на традиционните общности, как изчезва етиката и как попадаш в ситуация, в която не само бунтовници и войници, но и обикновени граждани извършват тези видове потресаващи нападения над жени и деца.
Няколко членове на Парламента попитаха дали е възможно да се приеме европейска директива относно насилието срещу жените, която би осигурила предотвратяване на насилието, закрила на жертвите и наказателно преследване на извършителите. За съжаление, смятам, че няма правно основание за това. Има правна основа в Договора от Лисабон за конкретни действия, които могат да се предприемат...
(FR) ...по-специално относно трафика на хора, сексуалната експлоатация на деца и детската порнография. Това се посочва ясно в Договора от Лисабон, но Декларацията за правата на човека, като такава, не е правна основа за изготвянето на директива.
Продължавам обаче да считам, че Комисията трябва да продължи да използва различни начини за атакуване на проблема по-специално чрез програми, които са насочени не само към развиващите се страни, но и към определени уязвими групи и към нашите държави-членки, защото и тук, в нашия Европейски съюз, който трябва да служи за пример на света по отношение на защитата на правата на човека и на правата на жените, все още има проблеми.
Можете да разчитате, че Комисията - както настоящата, така и следващата - ще се придържа към този курс и ще развива дейността поради простата причина, че смятаме това за необходимо. Не става въпрос за това, както отбеляза един от вас, дали държавите-членки, Комисията или Европейският съюз трябва да поемат инициативата. Смятам, че на всички нива и във всичките ни сфери на отговорност действително трябва да имаме предвид този проблем.
Председател
Внесено е едно предложение за резолюция на основание член 115, параграф 5 от Правилника за дейността от името на комисията по правата на жените и равенството между половете.
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе утре, четвъртък, 26 ноември 2009 г.
Писмени изявления (член 149)
Vilija Blinkevičiūt 
Съгласна съм с резолюцията и настоятелно приканвам Комисията да обяви година на премахването на насилието срещу жените. Считам, че тогава държавите-членки по-бързо ще усъвършенстват националното си законодателство относно борбата с насилието срещу жените по-специално по отношение на борбата с домашното насилие срещу жените и действително ще въведат национални програми за действие за борба с насилието срещу жените. Държавите-членки трябва да създадат единна система за намаляване на насилието срещу жените - за да се обединят мерките по предотвратяването, закрилата и оказването на помощ. Много е важно проблемът да е един от приоритетите, когато новата Комисия започне работа и Испания поеме председателството на Съвета.
Proinsias De Rossa  
Днес е Международният ден за изкореняване на насилието спрямо жените. Насилие срещу жените съществува навсякъде и във всички прослойки - богати и бедни, образовани и необразовани, при социално мобилните и при маргинализираните, но продължава да съществува широко разпространената и структурна слепота относно проблема. В резолюцията се призовава за целеви и последователен план на политиката на ЕС за борба с всички форми на насилие срещу жените, както се посочва в Пътната карта на ЕС за равенство между жените и мъжете. Националните закони и политики трябва да се подобрят чрез разработване на всеобхватни национални планове за действие за предотвратяване, защита и наказателно преследване. Миналата година в Ирландия са приети в убежища 1 947 жени и 3 269 деца. Над 120 жени, а това е голяма цифра, са убити от настоящия или бившия си партньор от 1996 г. насам. Проучвания на ЕС показват, че една на всеки пет жени страда от насилие, упражнено от партньора й от мъжки пол, и че 25% от всички отчетени в Европа престъпления с елемент на насилие включват нападение от мъж над съпругата или партньорката му. Чрез домашното насилие се цели контролирането и унищожаването на човешкия дух. Съобщенията за планирано намаление на някои услуги от страна на ирландското правителство с до 30% богато илюстрира липсата на истинска ангажираност с предотвратяването, защитата и наказателното преследване от негова страна.
Louis Grech  
Една от всеки пет жени в Европа е подложена на домашно насилие. В Малта се съобщава за 467 случая на домашно насилие за периода от януари до октомври 2009 г., но тези цифри вероятно не дават пълна представа за проблема в страната. Статистическите данни в други държави-членки са също така подвеждащи. Това е така, защото жените често се страхуват да не бъдат разбрани погрешно от властите и съдебните органи. В резолюцията се посочва, че освен престъпния характер на насилието, то също е въпрос, опиращ до дискриминация и неравенство - област от компетентността на ЕС. В предложението правилно се набляга на наказателното преследване на извършителите. Важно е да няма вратички в закона, които да позволяват на извършителите да се измъкнат безнаказано. От друга страна, трябва обаче да се помисли и за превъзпитанието на партньора насилник, за да се избегне повторното упражняване на насилие в бъдеще. Някои държави-членки не разполагат с достатъчно обучен персонал, който да предоставя адекватна подкрепа, помощ и съвети на жертвите. За жертвите не е достатъчно да се създадат приюти. Жени се нуждаят от помощта на държавата, за да се завърнат на пазара на труда и да придобият действителна икономическа независимост от насилника си. Програмите за обучение на жертвите трябва да се разширят, за да им се даде възможност за пълна реинтеграция в обществото, а ЕС трябва да използва властта си и да насочи пълен набор от мерки срещу такова отявлено неравенство.
Zita Gurmai  
Насилието срещу жените буди сериозна тревога в света. Жените и децата са най-уязвимата част от обществото, онези, които най-често са обект на насилие. Така например по приблизителни изчисления 20-25% от жените в Европа са жертва на физическо насилие по време на пълнолетния си живот, като 10% от жените дори трябва да търпят сексуално насилие. Що се отнася до домашното насилие, 98% от него се упражнява от мъже спрямо жени и следва да се счита, че това е проблем, свързан с пола. Когато говорим за насилие, имаме предвид не само психическо насилие - което означава, че цитираните по-горе резултати биха били много по-лоши.
Смятам, че не можем да приемем тези цифри, както и реалността, която засяга предимно жените. Европейските социалисти отдавна призовават за ефективна защита и за добри програми. Програмата "Дафне" е добро начало, но трябва да направим повече на ниво държави-членки на ЕС. Мисля, че е много важно, че испанското председателство реши да изведе борбата с насилието като приоритет. Никой социален проблем не може да бъде разрешен само за шест месеца. Затова ще направя всичко, за да се уверя, че белгийското и унгарското председателство ще продължат работата, започната от испанското председателство.
Lívia Járóka  
Принудителната стерилизация е една от най-тежките форми на насилие спрямо жените и недопустимо нарушение на правата на човека. В няколко държави-членки жени от ромски произход са били подлагани на принудителна стерилизация с цел да се намали "високата, нездравословна" раждаемост. Въпреки че няколко случая са били записани и се е стигнало да съдебни присъди в полза на жертвите, в повечето случаи все още не са изплатени адекватни компенсации и не са поднесени официални извинения. С настоящото искам да приветствам извиненията на министър-председателя Ян Фишер, както и неотдавнашното предложение на правителството на Чешката република, в което се изисква до 31 декември 2009 г. Министерството на здравеопазването да предприеме поредица от мерки, за да се гарантира, че подобни нарушения няма да се случват повече. Надявам се, че други страни като Словакия ще се присъединят към чешката инициатива и ще въведат механизъм за предоставяне на адекватна компенсация на жени, чиито репродуктивни способности са били унищожени без тяхното съгласие. Належащо е държавите-членки незабавно да разследват случаите на екстремни нарушения на правата на човека на жените от ромски произход, да накажат извършителите и да вземат мерки всички жертви да бъдат идентифицирани и обезщетени. Обща цел на европейските страни е да съхранят здравето и физическата цялост на всички жени на континента.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Изглежда, че в общата кампания за отстояване на правата на човека се отделя прекалено малко внимание на проблема с насилието срещу жените, включително домашното насилие. Кампанията на ООН от 2008 г. за прекратяване на насилието над жените по целия свят показа, че жените на възраст между 15 и 44 години са изложени на по-голям риск от изнасилване и домашно насилие, отколкото от рак, пътнотранспортни произшествия, война или малария. Беше съобщено за различни форми на сексуален тормоз на работното място от 40-50% от жените в самия ЕС. По приблизителни изчисления между 500 000 и 2 милиона души, повечето от които жени и деца, всяка година стават жертва на трафик на хора и биват заставяни да проституират, да упражняват принудителен труд, да живеят в робство или в насилствена връзка. Ето защо съм доволна, че проблемът е представен в резолюцията, изготвена от комисията по правата на жените и равенството между половете. Важно е да се хармонизира подходът към борбата с насилието над жените, в резултат на което следва да се повиши ефективността на действията. Важно е също така да се предостави подходящия вид помощ на жените и на хората, които вече са жертва на насилие. Не по-малко важно е обаче обществото да осъзнае, че домашното насилие не трябва да бъде неудобен проблем, който се държи затворен между четири стени.
Anna Záborská  
Днес, 25 ноември, е не само Международният ден на премахването на насилието срещу жените, но и денят, в който християнският свят си спомня за Света Екатерина от Александрия, която в началото на ІV век била хвърлена в затвора и превърната в жертва на насилие, в мъченица на съвестта и на свободата на изразяване. Някои хора толкова силно преувеличават проблема с насилието, че понякога имам чувството, че ние, жените, нямаме никакви други проблеми. Твърдо вярвам, че през далеч по-голямата част от времето жените са много по-загрижени за бедността, здравните проблеми, образованието, важността, която се определя на труда им в семейството, и други обстоятелства в живота им.
Въпреки това обаче следва да признаем, че насилието е проблем. То е проблем, който не приляга на едно цивилизовано общество, проблем, който накърнява човешкото достойнство. Аз обаче стигам до извода, че има политически коректно насилие и политически некоректно насилие в Европейския парламент, тъй като това е единствената възможна причина, поради която предложението ми за изменение, в което се осъжда насилствената стерилизация на жени, както и насилственото прекратяване на бременност, не беше прието от комисията по правата на жените и равенството между половете.
Zbigniew Ziobro  
Голям позор е, че все още има толкова много случаи на насилие срещу жени в Европа. Особено безпокойство би трябвало да буди фактът, че значителна част от случаите на насилие не се съобщават в полицията, особено като се има предвид, че това са случаи на такива тежки престъпления, каквото е изнасилването. Не може да има успешна стратегия за премахване на насилието спрямо жените, ако жертвите не съобщават факта, че е упражнено насилие, на съответните органи. Законът трябва да осигури решителна реакция в тази област, така че жертвите да могат да си възвърнат чувството за справедливост - както те, така и цялото общество да са защитени от подобни инциденти в бъдеще. Следва да сме обезпокоени от факта, че в няколко държави на ЕС, включително Полша, произнесените присъди за престъпления от сексуален характер са много леки, при това изпълнението на присъдите често се прекратява. Като пример можем да посочим факта, че 40% от постановените присъди за изнасилване в Полша са прекратени присъди за лишаване от свобода. Налагането на такива леки наказания е всъщност шамар в лицето на жертвите от страна на съдилищата, които гледат толкова леко на злодеянието срещу жертвите. Един сериозен подход към проблема с насилието над жените трябва да включва необходимостта от сурово отношение към извършителите на това насилие, за да се осигури справедлива отплата за извършената неправда, както и за да се гарантира безопасността на обществото в бъдеще.
