Prezentarea programului preşedinţiei spaniole (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct este declaraţia Consiliului privind prezentarea programului Preşedinţiei spaniole.
José Luis Rodríguez Zapatero
Domnule Preşedinte, domnule Barroso, doamnelor şi domnilor, permiteţi-mi să adresez primele mele cuvinte unei ţări cutremurate de durere şi tragedie: Haiti.
Ştiu că împărtăşim cu toţii preocuparea, solidaritatea şi angajamentul tuturor instituţiilor Uniunii Europene, începând cu Preşedinţia prin rotaţie, Comisia, Consiliul şi Parlamentul, faţă de o ţară care suferă, faţă de un popor sfâşiat de moarte, distrugere şi violenţă, care se adaugă la un trecut marcat de sărăcie şi de conflicte.
Sunt puţine ocaziile în care putem arăta ce putem face ca europeni în modul în care o vom face ca reacţie la tragedia din Haiti. Vom face dovada angajamentului nostru faţă de ceea ce se întâmplă în lume şi de ţările care suferă cel mai mult.
Chiar din primul moment, deţinând Preşedinţia prin rotaţie, şi împreună cu Comisia şi cu Înaltul Reprezentant, am căutat să reacţionăm în faţa tragediei din Haiti. Lunea trecută, s-a reunit Consiliul de Miniştri pentru Dezvoltare, iar lunea viitoare se va reuni Consiliul pentru Afaceri Europene pentru a planifica o reacţie rapidă în ceea ce priveşte ajutorul şi cooperarea umanitară pe toate fronturile, pentru viitorul statului Haiti. Sunt absolut convins că reacţia comunităţii internaţionale va fi una puternică, solidară şi că Uniunea Europeană se va ridica la înălţimea aşteptărilor. Ca răspuns la tragedia din Haiti, singurele personajele principale ar trebui să fie cei care suferă acolo şi sper şi cred că vom face tot ce ne stă în putinţă pentru a contribui la iniţierea unei redresări complete. Atât societatea europeană, cât şi cele mai profunde convingeri ale noastre, mai presus de toate, cer acest lucru.
Domnule preşedinte, este o onoare pentru mine să mă prezint în faţa domniilor voastre pentru a prezenta priorităţile Preşedinţiei spaniole prin rotaţie pentru următoarele şase luni. Este mai mult decât o onoare, este o mare onoare. Este o mare onoare pentru că vorbesc în numele unei ţări care, în următoarele şase luni, va sărbători 25 de ani de la aderarea la ceea ce se numea atunci Comunităţile Europene.
Vorbesc în numele unei ţări europene şi pro-europene, o ţară care, în ultimii 25 de ani, a trecut printr-o transformare majoră din punct de vedere al progresului şi al bunăstării, în mare parte datorită apartenenţei la Uniunea Europeană. Europa a fost visul unor generaţii întregi, a multor generaţii de spanioli. A fost visul democraţiei, al deschiderii către lume, al progresului, al bunăstării, al statului social şi al libertăţii. Asta este ceea ce am văzut noi în Europa, ce ne-a adus Europa şi ce am dat noi Europei.
Douăzeci şi cinci de ani mai târziu, ne simţim loiali Europei şi angajaţi faţă de Uniune şi nu există un mod mai puternic de a demonstra loialitatea şi angajamentul nostru faţă de Europa decât prin exercitarea responsabilităţii de a ne asuma angajamente, de a prelua iniţiativa şi de a face propuneri. Asta dorim să facem în următoarele şase luni.
Acestea vor fi şase luni de schimbări, pentru că preluăm Preşedinţia prin rotaţie într-un moment de schimbări economice provocate de cea mai gravă criză financiară care a avut loc în optzeci de ani. Este un moment al schimbărilor politice datorită Tratatului de la Lisabona, care schimbă modul de guvernare al Uniunii Europene. Este un moment al schimbării din punctul de vedere al relaţiilor internaţionale, deoarece fenomenul globalizării se află în expansiune şi există noi ţări emergente. Este un moment al schimbărilor şi în ceea ce priveşte relaţia pe care Europa trebuie să o aibă cu cetăţenii europeni, pentru a se pune în aplicare toate prevederile Tratatului de la Lisabona. Prin urmare, va fi un moment al schimbării în special în privinţa a două aspecte: primul, grava criză economică prin care trecem, şi, al doilea, Tratatul de la Lisabona şi noile sale relaţii instituţionale.
În ceea ce priveşte criza economică, aş dori să spun următoarele. Suntem conştienţi că este o criză mult mai gravă decât cele prin care am trecut în ultimii optzeci de ani şi ştim, la fel ca atunci, că nu a mai existat vreodată un astfel de declin al producţiei globale şi al comerţului internaţional. Suntem conştienţi de gravele efecte pe care le-a avut asupra lumii şi Uniunii Europene. Numărul şomerilor a crescut cu opt milioane, mulţi din aceştia fiind chiar în ţara mea. A existat un efect asupra finanţelor publice, deci şi asupra perspectivelor de stabilitate financiară, care ne-a obligat şi încă ne obligă să luăm măsuri de cooperare urgente. De asemenea, ne-a forţat să ne orientăm către realizarea de schimbări ale economiei europene şi ale capacităţii de producţie a acesteia şi către îmbunătăţirea competitivităţii în întreaga Uniune.
Trebuie să continuăm să menţinem stimulentele fiscale până când redresarea devine realitate. Trebuie să ne angajăm să menţinem Pactul de stabilitate şi să respectăm indicaţiile Comisiei pentru 2013. De asemenea, trebuie să conturăm o strategie economică pentru 2020, strategie pe care o Comisia o pregăteşte în prezent şi care, din punctul de vedere al Preşedinţiei spaniole prin rotaţie, trebuie să fie un subiect-cheie în următoarele şase luni.
Ştim care sunt punctele forte şi slăbiciunile Uniunii Europene. Ştim că de la jumătatea anilor '90 ne-am pierdut capacitatea de creştere economică, potenţialul nostru de creştere economică. Ştim că, de la jumătatea anilor '90, ne-am pierdut productivitatea faţă de marile economii cu care concurăm. De asemenea, ştim că întâmpinăm dificultăţi în anumite domenii specifice care vor determina viitorul dezvoltării, competitivităţii şi inovaţiei noastre într-o lume globalizată.
Cu toate acestea, avem şi puncte forte şi ar trebui să ni le aducem aminte. Punctele noastre forte sunt clare: reprezentăm aproape o treime din PIB-ul global. Suntem, fără îndoială, cea mai mare putere exportatoare şi a doua din punct de vedere al importanţei, după Statele Unite, în domeniul cercetării, dezvoltării şi inovaţiei. Reprezentăm cca 60 % din ajutorul global pentru dezvoltare, fapt care este un mare atu al Uniunii Europene.
Care sunt pentru Spania priorităţile fundamentale în vederea reafirmării puterii economice a Europei şi în vederea creării unei economii sustenabile din punct de vedere concurenţial, ecologic şi social? Voi menţiona patru teme principale pe care doresc să le promovez şi care ar trebui să fie incluse în Strategia 2020. Le-aş rezuma spunând că, în ceea ce priveşte economia, Uniunea Europeană trebuie să parieze pe ea însăşi. Trebuie să avanseze cu solidaritate şi cooperare economică, plecând de la simţul responsabilităţii statelor membre, dar asigurându-se, de asemenea, că instituţiile comunitare, şi în special Comisia, au noi prerogative de conducere şi de realizare a obiectivelor.
Doamnelor şi domnilor, în ultimii zece ani, dependenţa noastră energetică a crescut cu nouă procente, iar acesta este unul dintre domeniile principale în care trebuie să acţionăm şi să facem schimbări. Dependenţa energetică a crescut de la 44 % la 53 % în întreaga Uniune Europeană. Aceste nouă procente însumează exact 64 de milioane de euro pe care îi trimitem altor ţări la niveul Uniunii Europene. Ştiţi ce reprezintă această sumă? Reprezintă practic aceeaşi sumă pe care toate ţările Uniunii Europene o cheltuiesc pentru investiţii publice în cercetare, dezvoltare şi inovare. Trebuie să schimbăm dependenţa noastră energetică şi să o reducem, deoarece, altfel, fragilitatea noastră economică va spori.
Ce trebuie să facem? S-au făcut progrese în domeniul energetic, însă nu progresele pe care le dorim. Trebuie să creăm permanent o piaţă comună a energiei care va consolida întreaga Uniune şi economia Uniunii. Există două elemente-cheie de care avem nevoie pentru a face acest lucru: interconexiuni energetice, deoarece aşteptările pentru 2002 nu s-au concretizat, şi un cadru de reglementare comun pentru consolidarea unei pieţe energetice comune.
Dacă realizăm interconexiunile energetice din sudul, estul şi nordul Europei, dacă facem din acest obiectiv o prioritate majoră, acordând autoritate Comisiei, vom vedea cum dependenţa noastră energetică scade şi vom încuraja dezvoltarea surselor de energie regenerabilă care, prin natura lor, solicită versatilitate în materie de distribuţie a energiei.
Doamnelor şi domnilor, Europa nu va deveni un actor principal în ceea ce priveşte competitivitatea economică până când nu va lua măsuri clare pentru abordarea tuturor aspectelor decisive ale interconexiunilor energetice şi ale problemei pieţei comune.
Al doilea obiectiv principal: ce anume generează cea mai mare creştere şi inovaţie într-o societate modernă? Investiţiile în societatea informaţională şi în noile tehnologii care au schimbat aproape totul în lume. Patruzeci la sută din creşterea productivităţii economiei europene se datorează tehnologiilor informaţiei şi comunicaţiei, TIC. Suntem lideri în acest domeniu ca europeni, deoarece avem companii de vârf, însă nu avem o piaţă digitală internă. Dorim să luăm măsuri pentru stabilirea unei pieţe digitale. Ce implică acest lucru? Implică înlăturarea barierelor, înseamnă angajarea faţă de reţelele de nouă generaţie şi facilitarea comerţului electronic, care este într-o dezvoltare continuă în toate ţările, însă care nu face progrese din punctul de vedere al desfăşurării între mai multe ţări.
Dacă facem progrese în privinţa pieţei digitale, vom facilita crearea de conţinut şi vom consolida proprietatea intelectuală. De asemenea, ne vom asigura, datorită inovaţiilor aduse de către tehnologia informaţiei şi comunicaţiilor în toate domeniile economiei, că rezultatele se vor concretiza într-o perioadă foarte scurtă de timp prin productivitate. Aş dori să evidenţiez că acesta este sectorul care are în prezent cel mai mare potenţial de inovaţie, de creştere a productivităţii şi de creare a unor locuri de muncă stabile.
Al treilea domeniu este economia sau industria sustenabilă. Nu vă voi da decât un exemplu pentru ceea ce înţelegem ca fiind prioritar în contextul combaterii schimbărilor climatice. Dorim să lansăm şi să promovăm împreună cu Comisia un plan pentru dezvoltarea de vehicule electrice. Industria vehiculelor va trece printr-o transformare majoră care a început deja. Dacă ne luăm un angajament integrat în acest domeniu al industriei, ca europeni, în direcţia unei viziuni comune, partajate şi a unei strategii comune pentru maşinile electrice, vom contribui la reducerea dependenţei noastre energetice. În plus, vom contribui la combaterea schimbărilor climatice şi la inovaţii tehnologice care vor fi posibile, fără îndoială, datorită maşinilor electrice şi vor fi, de asemenea, asociate în mod direct cu industria tehnologiei informaţiei şi comunicaţiilor.
Al patrulea element central al acestei economii sustenabile şi al regenerării economice este educaţia de care are nevoie Uniunea Europeană, mai ales educaţia superioară, care este forumul cercetării.
În ultimii zece ani, Europa nu a făcut progrese în privinţa numărului de universităţi aflate în topul excelenţei celor mai bune 100 de universităţi. Trebuie să încheiem Procesul Bologna. Trebuie să promovăm, să facilităm şi să deschidem orizonturile unor universităţi din ce în ce mai europene şi a unei cercetării din ce în ce mai europene, deoarece acestea sunt, fără îndoială, forţa propulsoare a viitorului. Nu mai concurează o ţară împotriva alteia, ci concurăm ca europeni, ca Europa, deoarece ceilalţi actori sunt de dimensiunea Chinei, a Indiei, a Statelor Unite şi a ţărilor emergente.
Dacă nu exploatăm la maxim sinergia pe care o reprezintă cei 500 de milioane de cetăţeni din economie, însemnând zeci de mii de întreprinderi cu o capacitate imensă şi milioane de lucrători, care au nevoie de instruire din ce în ce mai bună, nu vom fi actorii principali ai viitorului în ceea ce priveşte prosperitatea economică obţinută prin inovaţie şi tehnologie, în acest scenariu al globalizării. Vom fi spectatori, nu actori principali. Calea de urmat este Uniunea: o politică economică mai unitară, o mai mare integrare, o viziune mai unitară, o Europă mai unită. Nu prin impunerea mai multor bariere, ci prin eliminarea barierelor, nu divizând, ci unind, având o viziune a Uniunii care promovează competitivitatea, integrarea şi inovaţia.
Suntem încrezători în Comisie în privinţa acestei Strategii 2020, care trebuie să includă şi o discuţie despre viitorul politicii agricole comune, care este o politică fundamentală pentru protecţia mediului, siguranţa alimentară şi veniturile multor cetăţeni europeni. Suntem convinşi că dezbaterea care va avea loc în cadrul Consiliului European şi în Comisie şi, bineînţeles, dialogul cu Parlamentul European, trebuie să genereze o Strategie 2020 care implică o guvernare serioasă, exigentă în privinţa obiectivelor sale şi concentrată pe domeniile pe care tocmai le-am menţionat.
Schimbări economice şi politice, dar şi schimbarea guvernării Uniunii. Tratatul de la Lisabona stabileşte noi instituţii: Preşedintele permanent al Consiliului şi Înaltul Reprezentant pentru afaceri externe. El consolidează Parlamentul, inima democraţiei europene, şi consolidează şi Comisia.
Îmi pot lua un angajament în faţa Parlamentului, care reprezintă toţi cetăţenii europeni, că Preşedinţia spaniolă prin rotaţie va fi loială şi va coopera cu noile instituţii. Dorim ca aceste instituţii să aibă semnificaţia stabilită în tratat, şi anume, nevoia ca Uniunea Europeană să funcţioneze astfel încât Preşedintele permanent al Consiliului să poată reprezenta Uniunea Europeană şi să îşi exercite toate funcţiile, împreună cu Înaltul Reprezentant.
Suntem conştienţi că această perioadă de şase luni va fi prima dovadă a modului în care funcţionează noua structură instituţională şi vom susţine, de asemenea, o Comisie şi un Parlament mai puternic, care devine treptat centrul politic al Uniunii Europene. Vom face acest lucru şi sper că vom fi evaluaţi în mod satisfăcător la sfârşitul acestei perioade, pentru că angajamentul nostru este foarte ferm. Există mai multe puteri care guvernează Uniunea Europeană şi acestea au nevoie de un pilon comun, care este loialitatea în cooperare. Acesta este modul în care vom lucra.
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, trecem, de asemenea, prin schimbări în domeniul relaţiilor externe, nu doar datorită existenţei Înaltului Reprezentant şi lansării Serviciului european pentru acţiune externă. Vor exista schimbări şi pentru că, în acest context al globalizării şi al schimbării, avem o agendă decisivă pentru şase luni. Vă voi spune care sunt obiectivele noastre privind relaţiile externe pentru toate întâlnirile la nivel înalt pe care le vom ţine.
În primul rând, securitatea comună, în al doilea rând, energia, în al treilea rând, promovarea şi extinderea deschiderii comerţului şi transferului de tehnologie şi, în al patrulea rând, ajutorul pentru cooperare în vederea dezvoltării, în cadrul căruia Uniunea Europeană este un lider etic major în lume.
În următoarele şase luni, vom purta un dialog despre aceste obiective cu America de Nord şi America de Sud, în Mediterana, în Africa şi Asia şi cu celelalte ţări europene care nu fac parte din Uniune. Vom avea un dialog cu o mare parte din continente şi zone prin intermediul unui calendar intens de întâlniri internaţionale la nivel înalt în care, desigur, vom lucra cooperând îndeaproape cu preşedintele Consiliului, cu Comisia - deoarece vom încheia acorduri importante în următoarele şase luni - şi cu Parlamentul.
Schimbări economice, politice şi schimbări de viziune, schimbări ale perspectivei noastre externe, ca urmare a apariţiei noilor actori şi a globalizării. Pe lângă economie, am spus acum câteva minute, Europa trebuie să parieze pe sine însăşi în domeniul politicii externe. Trebuie să spun că Europa trebuie să parieze pe sine însăşi, că politica externă trebuie să ţină cont de interesele europene şi de modul în care vor fi apărate acestea. Problema relaţiilor de vecinătate trebuie să reprezinte o prioritate. În opinia mea, trebuie să stabilim obiective mai ambiţioase şi să închegăm relaţii mai intense, deoarece aici vor fi hotărâte, fără îndoială, o mare parte din interesele europene.
Schimbările prin care trecem şi pe care dorim să le punem în practică prin reformă şi reînnoire afectează, de asemenea, cetăţenii europeni. Tratatul de la Lisabona, conform dorinţei europenilor, a fost creat pentru ca cetăţenii să se simtă mai aproape de instituţiile europene. A fost creat pentru ca Uniunea să fie văzută ca fiind "Uniunea lor”, iar Europa, ca un guvern mai apropiat de ei. Pentru a realiza acest lucru, există noi instrumente pe care le vom lansa şi promova în următoarele şase luni.
Primul dintre acestea este iniţiativa legislativă a cetăţenilor, care este atât de importantă pentru Parlament. Al doilea este faptul că dorim, în cooperare cu Comisia, ca în această perioadă să facem prioritară realizarea de progrese în domeniul unuia dintre cele mai importante drepturi ale cetăţenilor asupra căruia se poate concentra Uniunea Europeană: egalitatea între bărbaţi şi femei. Cele mai avansate şi mai apropiate de perfecţiune societăţi în care sunt reprezentate cel mai bine drepturile omului şi prosperitatea sunt cele care au făcut posibilă, într-o măsură mai mare, egalitatea între bărbaţi şi femei. Acestea sunt cele mai active şi mai angajate societăţi în lupta împotriva violenţei bazate pe gen şi a tratamentului neadecvat aplicat femeilor, care sunt improprii şi inacceptabile într-o societate avansată precum Uniunea Europeană. Prin urmare, propunem lansarea de noi sisteme de protecţie juridică printr-un ordin de protecţie european şi extinderea maximă a protecţiei împotriva flagelului violenţei bazate pe gen de care suferă o mare parte din societăţile europene.
De asemenea, cetăţenii europeni trebuie să ştie, pe baza deliberărilor, propunerilor şi iniţiativelor noastre, că includerea şi coeziunea socială ca reacţie la sărăcie în Europa sunt aspecte inalienabile ale Uniunii şi că, pe lângă democraţie, cele mai importante elemente ale identităţii Europei sunt protecţia şi coeziunea socială. Strategia 2020 pentru economie trebuie să fie, deci, după cum am mai spus, sustenabilă din punct de vedere economic, social şi din punctul de vedere al protecţiei mediului.
Pentru a obţine această sustenabilitate socială, propun să încheiem un pact social nou în Europa între întreprinderi şi lucrători, un pact social major în dezvoltarea Strategiei 2020. Dialogul social şi acordul social au făcut Europa puternică la început, în perioade de slăbiciune şi acum, în această perioadă de reînnoire şi de schimbare, după o criză economică gravă; acordul social - şi anume pactul social - ar putea fi o forţă propulsoare majoră pentru obiectivele pe care ni le propunem în sensul guvernării eficiente.
Domnule preşedinte - voi încheia acum - doamnelor şi domnilor, aş vrea să exprim încă o dată recunoştinţa Spaniei faţă de toate ţările Uniunii Europene, mai ales faţă de cele care au susţinut integrarea noastră şi au contribuit la dezvoltarea noastră. Aş dori să reiterez angajamentul nostru faţă de Europa şi de Uniunea Europeană, angajamentul nostru pentru un stil de viaţă, dar şi pentru un mod de a gândi şi de a simţi. Aceasta implică un mod de gândire care favorizează democraţia, egalitatea, drepturile omului, pacea, iar sentimentul de a trai împreună, unindu-ne popoarele, unindu-ne aspiraţiile şi istoria, ne permite să trăim în pace cu noi înşine, şi azi, şi mâine, ne permite să continuăm să trăim în mare regiune a prosperităţii, bunăstării şi idealurilor.
José Manuel Barroso
Domnule preşedinte al guvernului spaniol, în următoarele şase luni, Spania va deţine Preşedinţia prin rotaţie a Consiliului. Este o ţară cu o solidă tradiţie europeană şi cu un ferm angajament european, din punctul de vedere al guvernării sale, al tuturor forţelor sale politice, dar şi al opiniei publice, şi cu un preşedinte, José-Luis Rodríguez-Zapatero, al cărui profil european este neîndoielnic.
Motoarele instituţionale ale integrării europene vor funcţiona la capacitate maximă odată ce votul de încredere al Parlamentului în noua Comisie va oferi acestor două instituţii o bază puternică, solidă pentru a merge înainte cu o agendă politică ambiţioasă. Sper că votul va avea loc foarte curând.
În primul rând, în acest moment foarte tragic pentru Haiti, aş vrea să reafirm solidaritatea noastră absolută şi dorinţa de a ajuta populaţia şi toate victimele cutremurului. Cutremurul devastator a fost în centrul atenţiei noastre de pe 12 ianuarie şi s-au făcut eforturi imediate pentru a oferi toată asistenţa de care suntem capabili. Comisia se află în prezent pe punctul de a mobiliza 130 de milioane de euro, iar eforturile totale ale Uniunii Europene pentru asistenţă imediată, inclusiv cel al statelor membre, depăşeşte 222 de milioane de euro, fără a mai socoti asistenţa pentru protecţie civilă. Comisia ar putea mobiliza încă 200 de milioane de euro sub formă de ajutor pe termen lung. Vă pot asigura că Uniunea Europeană şi Comisia fac dovada valorilor şi principiilor solidarităţii prin acţiune.
Haiti este o ţară caraibă. Prin urmare, aş vrea să evidenţiez faptul că există un program foarte ambiţios privind relaţiile externe pentru cele şase luni ale Preşedinţiei spaniole a Consiliului. Aş vrea să subliniez în special faptul că America Latină şi Caraibele reprezintă o prioritate pentru Preşedinţia spaniolă. Sunt sigur că putem conta pe vocaţia specială a Spaniei pentru a ne asigura că reuniunea la nivel înalt cu ţările Americii de Sud şi Caraibelor din Madrid, care va avea loc în luna mai, va fi un succes pentru America de Sud şi pentru Europa.
preşedintele Comisiei - Permiteţi-mi să mă refer la priorităţile politicii pentru următoarele săptămâni şi luni.
Toate semnele indică în direcţia unei acţiuni europene ferme şi solidare. Atacul eşuat asupra zborului către Detroit a fost un semnal care ne-a adus minte că trebuie să acţionăm împreună dacă vrem să facem faţă ameninţărilor la adresa securităţii. Copenhaga ne-a adus aminte că nivelul ambiţiei Europei nu este împărtăşit în mod automat de comunitatea globală: aşa cum am făcut în cursul discuţiilor G20, trebuie să continuăm un proces internaţional pozitiv şi orientat către viitor. Putem modela globalizarea doar cu ajutorul unei Europe unite.
Însă trebuie să ţinem cont de situaţia economiei noastre. Ştim cu toţii că economia europeană trece printr-un moment delicat. Acţiunile ferme au reuşit să prevină ce a fost mai rău. Însă încă trebuie să facem faţă riscului escaladării şomajului şi trebuie să luăm o hotărâre privind momentul când trebuie să începem să ne concentrăm asupra refacerii finanţelor noastre publice.
În acelaşi timp, trebuie să învăţăm din criză. Am înţeles că globalizarea este o realitate şi că trebuie să o folosim în avantajul nostru. Am dovedit că sistemele noastre de protecţie socială sunt capabile să reacţioneze în situaţii excepţionale, oferind noi măsuri de siguranţă. Însă am văzut, de asemenea, limitele clare ale statelor membre care acţionează singure şi faptul că acţiunile coordonate ale Uniunii Europene nu numai că au adus rezultate numai Europei, ci au determinat şi o reacţie globală fără precedent din partea G20.
Acum trebuie să croim viitorul corect pentru Europa, pentru economia şi pentru societatea ei. Provocările cu care ne confruntăm în contextul crizei sunt încă prezente, mai mult, sunt mai intense: cum să facem faţă consecinţelor îmbătrânirii, demografiei noastre, cum să rămânem competitivi într-o lume globală, cum să asigurăm tranziţia către o economie mai sustenabilă, pentru a numi doar câteva dintre acestea.
Totuşi, am încredere în capacităţile Europei. Consider că o economie care îşi reconstituie punctele sale forte are o şansă reală să îşi recanalizeze energia. O societate care s-a dovedit solidă în faţa crizei economice este o societate care poate construi pentru viitor cu încredere. Şi un sistem economic european a cărui rezistenţă este dată de piaţa sa unică, de regulile sale pentru concurenţă şi de euro va avea acum nevoie de aceste active ca motoare pentru redresare.
Văd următoarele şase luni ca pe o trambulină pentru stabilirea unor obiective ambiţioase, obiective pe care le-am prezentat în orientările mele politice şi pe care le-am dezbătut toamna trecută aici, în Parlamentul European.
Acestea vor constitui strategia "Europa 2020”. Avem nevoie de o revizuire profundă a economiei noastre pentru a ne ridica la înălţimea provocărilor viitorului. Trebuie să convenim asupra unui program al transformării împreună cu Parlamentul European, statele membre, partenerii sociali şi societăţile în general. Trebuie să oferim o direcţie clară către o economie de piaţă competitivă, inovatoare, sustenabilă, bazată pe incluziune socială şi capabilă să prospere în cadrul pieţei globale.
Strategia Europa 2020 trebuie să ofere atât o perspectivă pe termen mediu, cât şi acţiuni pe termen scurt. Cu cât putem modela măsurile noastre imediate pentru a urma calea către obiectivele noastre pe termen mai lung, cu atât vom porni dintr-o poziţie mai avantajoasă către creştere şi ocuparea forţei de muncă din viitor, prioritatea noastră absolută.
Strategia de la Lisabona revizuită a reuşit să contureze modul în care reforma structurală se traduce direct în creştere şi în locuri de muncă. Însă haideţi să fim sinceri: criza a volatilizat o mare parte din câştiguri şi au existat şi unele deficienţe. Adevărul este că încă suntem cu mult în urma adversarilor noştri în ceea ce priveşte eforturile pentru cercetare, investiţiile în educaţie şi partea noastră de înaltă tehnologie.
Acum trebuie să folosim strategia Europa 2020 pentru a crea noi surse de creştere, pentru a elibera potenţialul pieţei interne de lansare a economiei noastre. Acest lucru înseamnă să folosim cunoştinţele şi creativitatea pentru a genera valoare reală în economiile noastre, să deblocăm inovaţia şi să promovăm acceptarea acesteia pe piaţă, de la TIC până la noile energii şi tehnologia verde, de exemplu. Înseamnă să permitem oamenilor să dezvolte pentru viitor aptitudinile potrivite şi o piaţă a muncii pregătită să exploateze oportunităţile de creare a locurilor de muncă; înseamnă, de asemenea, canalizarea acţiunilor către marile probleme, precum şomajul în rândul tinerilor.
Este evident că acum ne confruntăm cu o situaţie de urgenţă din punct de vedere social şi din punctul de vedere al şomajului. Acest lucru necesită atenţie sporită din partea Uniunii Europene. Trebuie să definim împreună acţiuni la nivelul Uniunii Europene pentru a completa acţiunile la nivel naţional cu impact social pozitiv.
De asemenea, înseamnă o economie pregătită pentru viitor - o economie sustenabilă şi eficientă din punct de vedere al resurselor - care este productivă şi inovatoare. Imensele active industriale ale Europei trebuie redirecţionate către exploatarea avantajului primei mutări pe pieţele zilei de mâine. Însă Europa trebuie să fie capabilă să menţină o bază industrială solidă, modernă şi competitivă. Criza înseamnă că trebuie să folosim mai mult ca oricând fiecare euro investit pentru obţinerea celor mai bune rezultate. Şi, desigur, trebuie să finalizăm reforma pieţelor financiare pentru ca acestea să lucreze din nou în folosul economiei, şi nu în defavoarea ei.
Acest lucru include şi abordarea noastră în favoarea IMM-urilor. IMM-urile sunt sectorul care poate crea mai multe locuri de muncă în Uniunea Europeană şi le vom face, lor şi lucrătorilor acestora, un mare serviciu dacă vom reduce povara birocraţiei şi dacă vom aplica o abordare mai bună şi mai inteligentă a reglementării.
În cadrul economiilor noastre interconectate ne interesează pe toţi ceea ce se întâmplă - la nivel naţional şi la nivelul Uniunii Europene, de la un stat membru la altul. Actuala criză ne arată nu doar consecinţele interdependenţei globale, ci şi efectele negative pe care le poate avea o situaţie specifică dintr-o anumită ţară asupra întregii zone euro.
Prin urmare, Europa 2020 trebuie să aducă mecanisme de coordonare mai puternice, o viziune comună şi o conducere europeană eficientă. Vreau să îi mulţumesc prim-ministrului Zapatero pentru angajamentul clar faţă de această abordare europeană în ceea ce priveşte discutarea politicilor economice, pentru angajamentul domniei sale faţă de problemele comunitare şi faţă de rolul Comisiei Europene în această viziune şi în implementarea acesteia. Doar cu ajutorul unei abordări europene, al unei viziuni europene şi al unor instrumente europene putem oferi rezultate cetăţenilor noştri europeni.
Aceasta va fi una dintre caracteristicile distinctive ale strategiei Europa 2020: o coordonare susţinută a politicilor economice, în care Comisia va folosi la maxim noile posibilităţi oferite de tratat, inclusiv cele privind zona euro.
Aceasta este viziunea pe care aş dori să o dezbat cu dumneavoastră în săptămânile următoare, pentru că am învăţat un lucru din Strategia de la Lisabona, şi anume că o strategie economică europeană are nevoie de angajamentul deplin al comunităţii politice europene şi al partenerilor sociali. Să clarificăm lucrurile: în trecut, unii politicieni naţionali au opus rezistenţă mecanismelor mai puternice de guvernare din cadrul Strategiei de la Lisabona. Am speranţa că, după lecţiile de interdependenţă nu numai la nivel global, ci şi la nivel european - toate lecţiile care ne-au fost date de criză - toate guvernele UE vor recunoaşte acum necesitatea asumării depline a strategiei Europa 2020 şi a unor acţiuni cu adevărat coordonate şi coerente în politica economică, după cum prevăd articolele 120 şi 121 din Tratatul de la Lisabona.
În sfârşit, permiteţi-mi să adaug că văd strategia Europa 2020 şi ca pe o metodă de a da încredere şi speranţă cetăţenilor noştri. Nu trebuie să ascundem faptul că Europa, la fel ca cea mai mare parte a lumii dezvoltate, va trece printr-o lungă perioadă de creştere lentă dacă rămânem inactivi. Probabil că am trecut de faza "situaţia se va înrăutăţi înainte să se îmbunătăţească”, însă îmbunătăţirea va fi lentă. Va trebui să abordăm problema reală a economiei, faptul că potenţiala creştere a Europei se poate reduce dacă nu acţionăm acum şi într-un mod coerent şi eficient. Cetăţenii noştri, fie ei lucrători sau întreprinzători, ar trebui să simtă că Uniunea Europeană face parte din soluţia la problemele şi la îngrijorările lor. Europa 2020 este pentru mine, mai presus de toate, şi o reacţie la acestea. Reprezintă legătura dintre proiectul european şi nevoile concrete ale cetăţenilor noştri.
De aceea, salut şi iniţiativa de a organiza o reuniune neoficială a Consiliului European pe 11 februarie, pentru a avea o primă discuţie la nivel de şefi de stat sau de guvern. De asemenea, cred că este crucial să se găsească oportunităţi pentru a discuta aceste aspecte cu această adunare - cu Parlamentul - atât înainte, cât şi după ce Comisia va prezenta în linii generale strategia Europa 2020. Din acest motiv, am discutat acest subiect cu Consiliul şi cu Preşedintele Consiliului Europei. Cred că ar trebui să avem cel puţin o abordare în trei paşi: la reuniunea neoficială a Consiliului European pentru şefi de stat sau guverne să se discute problema, la Consiliul European de primăvară să se facă primele propuneri importante, iar la Consiliul European din iunie să se aprobe orientările, astfel încât să avem timp să discutăm acest subiect pe larg şi cu o contribuţie foarte activă din partea Parlamentului European.
Astăzi m-am concentrat pe politica economică, deoarece consider că aceasta este prioritatea noastră numărul unu în ceea ce priveşte urgenţa. Însă, desigur, agenda noastră nu se epuizează cu aceasta. Provocările săptămânilor şi lunilor următoare sunt diverse. Permiteţi-mi să menţionez unul din multele exemple: discuţiile pe marginea conferinţei de la Copenhaga privind schimbările climatice. Deşi avem nevoie de ceva timp pentru a reflecta colectiv asupra orientărilor strategice corecte pentru viitorul procesului internaţional, nu ar trebui să coborâm ştacheta în privinţa angajamentelor deja luate de Uniunea Europeană.
De asemenea, ar trebui să ne intensificăm eforturile, mai ales prin politicile noastre interne pentru promovarea modernizării şi actualizării bazei industriale a economiei, a inovaţiei şi dezvoltării de noi tehnologii nepoluante, a eficienţei energetice şi a programului privind securitatea energetică, şi prin plasarea acestei probleme pe prima pagină a agendei pentru transformarea Europei.
Acesta este felul în care putem susţine cel mai bine Uniunea Europeană pe scena globală: o Uniune Europeană gata de acţiune, cu o viziune clară pentru viitor şi cu fermitatea necesară atingerii obiectivelor. Cu cât suntem mai uniţi şi mai eficienţi acasă, cu atât vom avea mai mult succes pe plan internaţional.
Sunt foarte nerăbdător să lucrez cu acest Parlament pentru a transforma Preşedinţia spaniolă a Consiliului într-un succes şi pentru a ne asigura că următoarele şase luni ne vor conduce pe drumul către realizarea ambiţiilor noastre comune pentru Europa, o Uniune Europeană mai aproape de cetăţenii noştri şi concentrată asupra unor rezultate vizibile pentru Europa noastră.
(Aplauze)
Preşedintele
Vă mulţumesc, domnule Barroso. Înainte de a-i invita pe liderii grupurilor politice parlamentare să ia cuvântul, aş dori, încă o dată, să subliniez importanţa viziunii prezentate de dl Rodríguez Zapatero. Este o viziune a dezvoltării Uniunii Europene, bazată pe metoda comunitară. Vă mulţumesc şi dumneavoastră, domnule Zapatero, pentru că aţi evidenţiat rolul Parlamentului European, un rol care a crescut în mod semnificativ odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, această cooperare între Consiliul European, Consiliul de Miniştri şi Parlamentul European fiind cea care va sta la baza viitoarei structuri interinstituţionale şi a echilibrului din Uniunea Europeană.
Astăzi anticipăm rolul nostru pentru mulţi ani care vor urma. Tratatele nu sunt exhaustive. Prin urmare, ceea ce se va întâmpla în cursul Preşedinţiei spaniole este foarte important, deoarece va stabili uzanţele politice care determină modul în care lucrăm, cât şi eficienţa Uniunii Europene. Preşedinţia spaniolă are o însemnătate aparte aici şi sunt recunoscător pentru descrierea unei viziuni care coincide într-o mare măsură cu cea a Parlamentului European.
Aş vrea să-i mulţumesc dlui Barroso pentru prezentarea punctului de vedere al Comisiei Europene. Comisia încă lucrează în aceeaşi formulă ca înainte, însă aş vrea să evidenţiez foarte clar aici: chiar avem o Comisie Europeană, încă nu este noua Comisie, dar se lucrează în continuare la acest aspect. Aş vrea să-i mulţumesc în mod special dlui Barroso pentru prezentarea Strategiei 2020 şi a modului în care va fi coordonată. Aceasta este o problemă fundamentală: cum vom coordona Strategia 2020 în viitor - şi această activitate trebuie să se bazeze pe metoda comunitară. Vă mulţumesc foarte mult.
Acum, aş vrea să invit liderii grupurilor politice să îşi prezinte comentariile şi observaţiile.
Joseph Daul
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, economia, domeniul social, clima şi energia sunt priorităţile majore ale Preşedinţiei spaniole şi vor fi pe bună dreptate centrul atenţiei Europei. Iată de ce prima decizie a dlui Van Rompuy, şi anume convocarea unui Consiliu European dedicat economiei şi schimbărilor climatice şi acum, desigur, strategiei Haiti - aţi vorbit despre această problemă, în care consider că Europa trebuie să dovedească atât că are suflet, cât şi know-how şi trebuie să interveniţi pentru a asigura o prezenţă mai însemnată a Consiliului în Haiti - este, din punctul meu de vedere, un pas pozitiv.
Din acest motiv, dezbaterea pe care aţi lansat-o dumneavoastră, domnule Rodríguez Zapatero, despre o posibilă guvernare economică europeană este, de asemenea, binevenită, în ciuda şi poate datorită faptului că în prezent opiniile sunt divergente în această privinţă. Este normal; nu ar trebui să ne temem, doamnelor şi domnilor, să vorbim la nivel european de politică cu P mare şi trebuie să fim cinstiţi cu noi înşine.
Nu ar trebui să ne fie frică de marile dezbateri şi doresc să vă mulţumesc, domnule Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, pentru contribuţia adusă, deoarece politica economică şi socială reprezintă marea dezbatere, cea care îi preocupă cel mai mult pe cetăţenii noştri, cea care solicită reacţia noastră pe termen scurt, mediu şi lung. După cum a afirmat dl Barroso, acesta este momentul oportun să ridicăm problema obiectivelor economice ale ţărilor Uniunii. De fapt, este o problemă de supravieţuire pentru Europa şi pentru modelul său social.
Domnule Rodríguez Zapatero, ştiţi care sunt problemele economiei. Acestea sunt o rată record a şomajului de aproape 20 % şi un deficit public de aproape 11 % în Spania. Trebuie să spunem că ţara dumneavoastră are probleme. Prin urmare, salut obiectivul de a restabili creşterea şi de a spori gradul de ocupare a forţei de muncă ca element chintesenţial al Preşedinţiei dumneavoastră. Totuşi, ca să fiu sincer, domnule Zapatero - am afirmat că trebuie să spunem adevărul - nu sunt sigur că soluţiile pe care le oferiţi împreună cu familia politică de care aparţineţi pentru oprirea crizei şi pentru a transforma Europa socială în realitate sunt cele mai adecvate.
Pentru Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), oprirea crizei şi crearea de locuri de muncă nu pot fi obţinute prin mai multe cheltuieli publice, ci printr-un regim economic, fiscal şi de mediu favorabil întreprinderilor, în special celor mici şi mijlocii. Mă gândesc în mod special la întreprinderile mici şi mijlocii, la gradul de ocupare a forţei de muncă în ţările şi regiunile noastre. Coeziunea socială, care a fost greu pusă la încercare de criză şi de scandalurile bonusurilor şi premiilor pentru incompetenţa unor manageri, nu se poate construi pe inițiative minore, ci pe creştere de durată, care aduce beneficii unui mare număr de oameni.
Pentru a încheia, doresc să mă adresez Consiliului, Preşedinţiei prin rotaţie sau Preşedinţiei permanente, pentru a vă spune oficial că, odată cu Tratatul de la Lisabona, am întors o nouă pagină. Consiliul şi Parlamentul trebuie să lucreze acum cooperând îndeaproape şi de pe poziţie de egalitate. Evident, această nouă relaţie necesită un cadru legal - şi pentru aceasta, mă bazez pe experţii noştri în domeniul legal să aplice cu zel noul tratat - însă necesită şi încredere politică reciprocă şi gesturi simbolice. În această privinţă, reiterez dorinţa mea ca Preşedinţia Consiliului să participe în mod regulat la sesiunile de întrebări spontane şi răspunsuri cu deputaţii Parlamentului European, aşa cum face de mai multe luni Preşedintele Comisiei, dl Barroso, şi aşa cum aţi făcut şi dumneavoastră în această dimineaţă, domnule Rodríguez Zapatero. Aveţi la dispoziţie şase luni ca să stabiliţi acest principiu.
Prin urmare, îi transmit cele mai bune gânduri pentru următoarele şase luni Preşedintelui în exerciţiu al Consiliului şi sper ca împreună să putem reuşi să ajutăm Europa să depăşească acest moment. Toate cele bune vă urez.
Martin Schulz
Domnule preşedinte, Preşedinţia spaniolă are un program ambiţios, pe care dumneavoastră ni l-aţi descris, domnule Zapatero. Aţi menţionat cele patru priorităţi: sporirea securităţii energetice, investiţii mai mari în tehnologia informaţiei, educaţie şi instruire şi crearea unei forme de guvernare economice europene, menite să asigure implementarea acestor priorităţi. Aceasta este abordarea corectă, care va conduce Europa către o nouă etapă.
Provocările cu care se confruntă acest continent nu ţin de organizarea de şedinţe parlamentare sau de stabilirea de reuniuni la nivel înalt una după alta. Am organizat multe întâlniri la nivel înalt în trecut. Ele nu rezolvă problemele, ci le delimitează. Avem nevoie ca soluţiile la probleme să fie cu adevărat implementate în statele membre.
(Aplauze)
Aceste reacţii la propunerea dumneavoastră privind guvernarea economică indică exact unde se află problema. Unde a eşuat Strategia de la Lisabona? Nu se pune problema că ar fi fost imposibil de implementat. Nu, se putea implementa. Strategia de la Lisabona a eşuat din cauza ezitării statelor membre în a-şi ţine promisiunile. Această nouă abordare, această gură de aer proaspăt pe care doriţi să o aduceţi în politica europeană cu acest program ambiţios este, aşadar, cea corectă.
Vechile structuri pe care le-am avut până acum îmi amintesc întrucâtva de frumoasa iapă a lui Don Quijote, Rosinanta, pe care el o credea cal de curse. În realitate, era o mârţoagă bătrână. Nu vom reuşi să ajungem în secolul XXI călare pe Rosinanta. Pentru aceasta, avem nevoie de abordări noi şi, prin urmare, sunteţi pe drumul bun.
Europa are nevoie să adopte unele aspecte ale modelului spaniol. Motivul pentru care noi, ca socialişti, vă susţinem în mod special - şi voi spune acest lucru o singură dată - este pentru că suntem de părere că guvernul dumneavoastră din Spania este un guvern progresist. Deşi v-aţi confruntat cu o mare opoziţie, aţi avut foarte mult curaj şi aţi reuşit să daţi ţării dumneavoastră un avânt enorm către modernizare. Aveţi toată stima noastră pentru aceasta.
(Aplauze)
Dacă acţionaţi la nivel european cu aceeaşi energie şi cu aceeaşi fermitate, veţi aduce această tendinţă către modernizare şi în Europa. Consider că este un act de curaj pentru un şef de guvern să afirme, de exemplu, că violenţa conjugală nu este o problemă naţională, ci o problemă care afectează întreaga societate de oriunde şi că noi, în Europa, în societatea noastră foarte dezvoltată, civilizată, nu trebuie să considerăm violenţa împotriva femeilor un delict minor, ci o încălcare a drepturilor omului, şi asta este de fapt.
(Aplauze)
Reenergizarea politică de care avem nevoie în Europa este legată foarte strâns de aşteptările noastre de la Preşedinţie, domnule Rodríguez Zapatero. Aş vrea, de aceea, să adaug că avem nevoie, de asemenea, de mai mult control economic în Europa. Vă voi da un exemplu pentru a ilustra faptul că în societate coeziunea socială se distruge pentru că nu este exercitat destul control sau nu există destul curaj pentru a se exercita controlul.
Când vorbim despre reglementarea pieţelor financiare şi despre reglementarea sistemului bancar, trebuie să menţionăm, de asemenea, faptul că aceleaşi bănci care acum un an primeau sute de miliarde de euro sub forma fondurilor guvernamentale pentru a li se asigura supravieţuirea nu folosesc acum aceşti bani pentru a acorda credite, ci pentru a face speculă folosind banii contribuabililor, pentru a genera profituri imense. Asta înseamnă distrugerea încrederii oamenilor în sistemul economic. Înseamnă distrugerea coeziunii sociale. Partea din programul dumneavoastră care implică implementarea, în sfârşit, a controlului pieţelor financiare este, deci, un element important pe care noi, socialiştii, îl susţinem din toată inima.
(Aplauze)
Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European va sprijini Preşedinţia dumneavoastră, domnule Zapatero. Consider că ceea ce aţi prezentat aici reprezintă o abordare care dă reale motive de optimism. Sper, de asemenea, că Comisia va acţiona cu aceeaşi intensitate şi în aceeaşi direcţie politică cu Preşedinţia. Vom face tot ceea ce ne stă în putinţă să îndreptăm Comisia pe calea cea bună în următoarele şase luni şi mai departe, deoarece sperăm ca, în urma celor trei Preşedinţii deţinute în comun timp de 18 luni, nu va exista un program complet diferit la fiecare şase luni, ci continuitate.
Prin urmare, în cele şase şi, ulterior, douăsprezece luni următoare ale acestui trio de Preşedinţii, veţi putea conta pe sprijinul socialiştilor şi democraţilor. Vă urez, aşadar, succes, domnule Zapatero.
(Aplauze)
Guy Verhofstadt
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, avem, de fapt, două priorităţi pentru Preşedinţia spaniolă. Consider că şi dumneavoastră aveţi, de fapt, două priorităţi. Oricât de multe probleme s-ar ivi pentru a fi rezolvate în următoarele şase luni, credem că există două probleme principale.
În primul rând, Strategia UE 2020 post-Lisabona. Consider, oricum, că acest nume este mai potrivit, deoarece, în cele din urmă, populaţia ajunsese să nu mai facă diferenţa între Tratatul de la Lisabona şi strategiile de la Lisabona. Prin urmare, este deja un avantaj major. Totuşi noi, în această adunare, trebuie să fim serioşi.
Întrebarea fundamentală nu este dacă există sau nu dorinţa de a se reduce şomajul sau de a se spori investiţiile în inovaţie. Suntem de acord cu toţii asupra acestui aspect. Am fost de acord în 2000, vom fi de acord în 2010 şi vom fi de acord din nou în 2020 şi în 2030. Nu, întrebarea ţine de o problemă diferită: pe scurt, sunt pregătiţi Consiliul şi statele membre să schimbe metoda care a eşuat în Strategia de la Lisabona? Mă refer aici la metoda deschisă de coordonare, o expresie minunată, care înseamnă că statele membre şi nu Uniunea sunt cele care vor decide şi că tot ce se face este să se compare rezultatele de la diversele state membre.
Este ca şi cum Uniunea a devenit OECD. Aceasta este realitatea: publicarea unei serii nesfârşite de documente.
(Aplauze)
Deja, domnule preşedinte, declaraţiile dumneavoastră m-au încurajat foarte mult: "da, ne vom schimba”, spuneţi. Situaţia trebuie să se schimbe; avem nevoie de beţe, avem nevoie de morcovi. Acolo unde este necesar, trebuie să avem sancţiuni. Dat, mai presus de toate, să nu vă lăsaţi descurajaţi - spun acest lucru cu francheţe atât dumneavoastră, cât şi dlui Moratinos - de către ministrul german pentru afaceri economice, care nu a ezitat nicio secundă să vă critice propunerile.
Acesta trebuie să fie un semn bun totuşi! Nu se poate spune, pe de o parte, de exemplu, că Grecia nu face destule eforturi, că alte ţări nu fac destule eforturi şi, în acelaşi timp, nu oferă Comisiei şi Uniunii Europene resursele şi instrumentele de care au nevoie pentru a interveni. Ori a albă, ori e neagră. Nu se poate şi aşa, şi aşa.
Prin urmare, vă încurajez să continuaţi pe această cale şi vă pot spune că întregul Parlament vă susţine, împreună cu Comisia, în demersul dumneavoastră de a-i confrunta pe cei care neagă în continuare nevoia de a intensifica această metodă de la Lisabona.
Ei bine, în ceea ce priveşte a doua mea prioritate, aceasta este încercarea de a găsi o altă strategie pentru problema schimbărilor climatice, post-Copenhaga. Trebuie să admitem că abordarea noastră a dat greş. Trebuie să o spunem, trebuie să o recunoaştem. Nu are niciun rost să spunem "da, dar am avut dreptate, era metoda potrivită” şi aşa mai departe. Nu, nu era metoda potrivită. Strategia nu a fost bună, pentru că rezultatul nu este bun. Deci, trebuie să se schimbe strategia.
Eu personal sugerez să adoptăm o strategie bazată pe trei componente. Primul dintre acestea este numirea de către Uniunea Europeană a unui "ţar” al schimbărilor climatice cu mandat pentru a negocia în numele celor 27 de state membre, spre deosebire de ce s-a întâmplat la Copenhaga, unde am avut pe prim-ministrul danez, prim-ministrul suedez, preşedintele Comisiei, dl Sarkozy, dna Merkel, dumneavoastră şi dl Brown.
Înseamnă că au fost cel puţin opt lideri politici europeni care au dorit să negocieze. Nu prea mai rămânea loc la masa negocierilor! Abia dacă era loc pentru dl Obama. Era reprezentantul sud-african, cel brazilian, cel indian, cel chinez, apoi dl Obama şi în plus, cei opt europeni. Vă aşteptaţi să se cadă de acord asupra unei poziţii şi să fim auziţi de ceilalţi în astfel de împrejurări?
Haideţi atunci să facem ca la OMC; metoda funcţionează pentru OMC. Acolo, există cineva responsabil, care negociază pentru întreaga Uniune Europeană, care dă rezultate. Avem nevoie de acelaşi lucru la nivel european dacă vrem să evităm ce s-a întâmplat la Copenhaga.
(Aplauze)
Mai mult decât atât, consider că trebuie să fim realişti. Trebuie să fim realişti în această privinţă. Avem nevoie de un acord trilateral între Statele Unite, Europa şi China. Acesta trebuie să fie obiectivul. Toate aceste strategii care constau în a spune "da, vom vedea”, care nu au susţinători în Naţiunile Unite, nu vor însemna nimic în viitor. Lumea de mâine este una a imperiilor şi noi trebuie să fim un imperiu.
Asta înseamnă că trebuie să fim prezenţi la masa negocierilor. Cu cine? Cu Statele Unite şi cu China. Noi trei trebuie să ajungem la un acord; haideţi să nu începem să visăm la nu ştiu câte ţări raliate în jurul programului. Într-un final, trebuie să creăm o alianţă cu Statele Unite. Cu Statele Unite trebuie să găsim puncte comune de discuţie. Astfel de puncte comune pot fi găsite, din punctul meu de vedere, în mecanismul de comercializare a cotelor de emisii. Îl avem şi ne vor susţine dacă putem ajunge la un acord pe marginea acestui subiect. Acest lucru ne va da o bază comună pentru a negocia împreună cu chinezii.
Acestea sunt, domnule preşedinte, cele două priorităţi majore ale mele pentru Preşedinţia spaniolă şi sunt convins că dl Rodríguez Zapatero, cu tenacitatea domniei sale, va face din ea o Preşedinţie foarte importantă şi eficientă.
(Aplauze)
Daniel Cohn-Bendit
Domnule Rodríguez Zapatero, domnule Barroso, în primul rând, aş vrea să răspund observaţiei dumneavoastră privind Haiti. Îmi aduc aminte că, în 2006, un comisar european pe nume Michel Barnier a propus crearea unei forţe de protecţie socială europeană, care urma să fie cunoscută sub numele de EuropeAid. Aceasta se întâmpla în timpul Comisiei dlui Barroso. Dacă am fi avut astăzi EuropeAid, europenii ar fi avut deja o prezenţă mult mai semnificativă în Haiti. Domnule preşedinte, acceptaţi propunerea dlui Michel Barnier. Vedeţi dumneavoastră? Eu nu sunt obtuz.
Aş vrea să mă refer acum la ceea ce aţi afirmat despre viitorul Europei. Aş vrea să continui cu un alt subiect, pe care l-a discutat dl Verhofstadt. Vorbiţi despre creştere, însă care creştere? Ce fel de creştere? Pentru că una dintre cauzele crizelor, ale crizei mediului - există mai multe crize, nu doar una - a fost creşterea producţiei, care a fost în acelaşi timp distructivă. Deci, dacă la nivel european nu discutăm calitatea şi conţinutul creşterii, vom repeta doar greşelile trecutului. Aceasta este deja o problemă la care trebuie să ne gândim.
A doua problemă pe care trebuie să o tratăm ţine de ceea ce aţi spus despre creştere şi un pact, de exemplu împotriva dependenţei energetice. Unul dintre pilonii luptei împotriva dependenţei energetice este economisirea energiei. Noi, în Europa, trebuie să încheiem un pact major pentru investiţii europene în domeniul economisirii energiei. Protecţia mediului înseamnă economie energetică, înseamnă miliarde investite şi, în acelaşi timp, înseamnă crearea de locuri de muncă. Deci, nu uitaţi: surse de energie regenerabile, însă surse care economisesc energia. În această privinţă, rog Uniunea Europeană să hotărască acum să facă economii de energie nu de 20 %, ci de 30 % până în 2020. O putem face, dacă avem voinţă.
Iar acum, cea de-a doua problemă; aţi vorbit despre vehiculele electrice. Foarte bine! Mai există însă încă un aspect. Mobilitatea nu ţine doar de maşini. Există un proiect major care ar putea fi dezvoltat în Europa. Aţi avut Airbus, aveţi TGV-uri. De ce să nu dezvoltăm un mare proiect european pentru tramvaie? În toată Europa, este nevoie de o renovare şi de o modernizare a tramvaielor, în Europa Centrală, în sud, în America de Sud, pretutindeni, de fapt. Aceasta este o sursă de locuri de muncă şi există o parte a industriei auto pe care nu veţi putea să o salvaţi. În acest mod, veţi putea să îi conferiţi o altă funcţie, legată de mobilitate. Un proiect european pentru tramvaie este, de asemenea, o soluţie pentru problemele de climă ce ţin de trafic.
În altă ordine de idei, aţi vorbit corect despre educaţie şi despre Procesul Bologna. Foarte bine! Problema cu Procesul Bologna este însă că a fost deturnat de la scopul său iniţial. În loc să ducă la o Europă a unui învăţământ superior egal, învăţământul superior în Europa s-a transformat în educaţie şcolară, unde universităţile nu mai sunt aşezăminte de cercetare şi de reflecţie, ci unităţi de producţie pentru învăţare. Au fost create programe şcolare pe care studenţii nu le pot urma. Prin urmare, dacă doriţi să continuaţi Procesul Bologna, trebuie să facem mai întâi un pas înapoi şi să punem sub semnul întrebării programele legate de Procesul Bologna. Reacţia poate fi observată pe străzile oraşelor universitare din toată Europa, unde studenţii nu protestează împotriva ideii de educaţie europeană, ci împotriva deteriorării învăţământului superior, superficial, în numele unei idei europene.
Aş vrea să închei prin a vorbi despre pactul social european. Un pact social european şi un pact social şi de mediu. Aduceţi companiile, sindicatele şi marile asociaţii de mediu în jurul unei mese a negocierilor. Protecţia socială nu va funcţiona fără protecţia mediului. Aceasta este noua idee şi, pentru membrii de dreapta, aceasta este una dintre ideile bune pe care le-a avut dl Sarkozy în Franţa; se numea Grenelle, sau masa rotundă, privind mediul. Consider că este timpul să avem un Bruxelles pentru mediu, reunind toţi partenerii sociali şi marii reprezentanţi ai organizaţiilor de mediu în jurul aceleiaşi mese. Dacă urmăm această cale, vom fi de acord, iar Europa este soluţia. În ceea ce priveşte instrumentele, va trebui să le dezvoltăm împreună.
Timothy Kirkhope
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, sunt fericit că în acest moment crucial în activitatea Uniunii Europene, Preşedinţia Consiliului este preluată de Spania.
Împreună cu Grecia şi Portugalia, aderarea Spaniei la Comunitatea Europeană a fost un exemplu timpuriu al modului în care Europa poate să ajute la încurajarea şi sprijinirea unei noi democraţii - un drum urmat cu succes de mulţi alţii din 1989.
Deputaţii spanioli din toate partidele au adus contribuţii importante la activitatea acestei adunări, participând cu distincţie atât la lucrările Parlamentului, cât şi la grupurile noastre. Impactul lor a fost substanţial şi, în acest context, aş vrea să îi mulţumesc în special prietenului nostru, Jaime Mayor Oreja, una dintre personalităţile cele mai influente ale Parlamentului.
Preşedinţia începe într-un moment critic pentru Uniunea Europeană şi îi urez toate cele bune, însă mărturisesc că am îndoieli. S-a poticnit chiar din primele sale zile de mandat. Sugestia că Uniunea Europeană ar trebui să poată stabili politici economice obligatorii cu ajutorul sancţiunilor sau al acţiunilor corectoare împotriva statelor membre, şi nu prin simpla coordonare a planurilor de dezvoltare economică, este profund îngrijorătoare.
Aceasta reflectă o abordare arhaică socialistă de tip comandă şi controlează aplicată politicii economice care nu este relevantă pentru rezolvarea problemelor secolului XXI. Fără a ne amesteca în politica Spaniei, există un proverb în Regatul Unit care sugerează că mai întâi trebuie să ne facem ordine acasă. Socialismul nu face asta.
Ceea ce ne trebuie nouă sunt politici economice care respectă drepturile statelor noastre membre, stimulează schimbul de bune practici şi se concentrează asupra generării de valoare adăugată pentru Uniunea Europeană; politici care apără beneficiile pieţei interne şi le extind mai departe; politici care oferă un mediu în care întreprinzătorii şi oamenii de afaceri pot prospera pentru a crea locuri de muncă, pentru a îmbunătăţi nivelul nostru de trai şi pentru a contribui la o societate mai puternică.
Noi, cei din Grupul ECR, nutrim mari speranţe pentru iniţiativa Europa 2020 şi pentru rolul acesteia de cadru al unei economii europene sustenabile, competitive, şi am elaborat propriile noastre propuneri suplimentare, care sperăm că vor duce această dezbatere mai departe.
Aş vrea să fac referire la politica externă. Ştiu că i s-a acordat oarecare importanţă în programul Preşedinţiei, dar trebuie să vorbesc despre un aspect care este menţionat fără a fi evidenţiat, din punctul meu de vedere. Acesta este Iranul. Guvernul său nelegitim, brutal şi periculos trebuie să fie tratat cu fermitate. Dacă suntem serioşi în privinţa neproliferării nucleare, guvernul iranian trebuie să înţeleagă că, deşi are dreptul să dezvolte energie nucleară în scopuri paşnice, nu i se va permite să înşele lumea, materializându-şi ambiţia de a deţine arme nucleare. Un regim care recurge la crime şi violenţă pentru a-şi oprima propriul popor, un popor privat de o guvernare liber aleasă, practic nu poate fi crezut şi noi trebuie să acţionăm.
Preşedinţia spaniolă îşi începe activitatea cu un program încărcat. Grupul nostru îi va analiza propunerile şi iniţiativele în mod echitabil. Cu toate că propune politici avansate pentru a stimula creşterea economică, pentru a trata problema schimbărilor climatice, pentru a consolida libertatea şi responsabilitatea individuală şi pentru a încuraja cooperarea pe scena mondială unde avem interese comune, toate acestea sunt domenii în care Europa poate mai degrabă oferi un beneficiu, decât impune o povară.
Dacă va face acest lucru, atunci va avea sprijinul nostru.
Willy Meyer
Bine aţi venit, domnule Rodríguez Zapatero. Din nefericire, grupul meu simte că programul dumneavoastră nu rezolvă problemele fundamentale. Din punctul nostru de vedere, cerinţa fundamentală pentru această Preşedinţie ar fi fost să rectifice politica economică actuală prin intervenţiile publice în economie şi, desigur, prin reglementarea pieţei cu ajutorul unor politici fiscale avansate.
Recesiunea din Spania şi din Europa şi cifrele şomajului, a căror amploare nu s-a mai atins din anii '30, sunt consecinţele neintervenirii pe piaţă şi în sectoarele de producţie strategice, inclusiv în sectorul financiar. Din această perspectivă, din păcate, în programul dumneavoastră nu există nimic nou. Generarea de venit din ocuparea forţei de muncă se pedepseşte, iar veniturile din câştigurile de capital sunt favorizate, pentru că nu există o armonizare a politicilor fiscale şi, ca o parte a ceea ce se intenţionează prin liberalizarea serviciilor, se distruge modelul social european.
Articolele 43 şi 49 din tratat protejează un model care favorizează piaţa şi libertatea pieţei în defavoarea drepturilor lucrătorilor şi, după cum bine ştiţi, deja avem decizii ale Curţii Europene care legalizează dumpingul social. Aceasta este de fapt realitatea. Prin urmare, din nefericire, această parte a programului dumneavoastră, care pentru noi este foarte importantă, nu schimbă nimic şi nu aduce nimic nou. Cu alte cuvinte, contrazice sloganul pe care l-aţi folosit pentru Preşedinţia spaniolă: "Inovăm Europa”.
În privinţa acestui aspect specific, nu există inovaţie. Există continuitate, datorită alegerii dlui Barroso, la care ne-am opus - deşi dumneavoastră, desigur, i-aţi oferit sprijinul - şi credem că această continuitate este dăunătoare pentru modelul european.
În privinţa politicii externe, nu suntem de acord că trebuie să creştem capacitatea militară. Imaginile dezastrului din Haiti, unde sunt folosite elicoptere de luptă şi sunt desfăşurate forţele marinei, sunt dăunătoare pentru noi. Sunt dăunătoare! Nu de asta este nevoie când există dezastre precum cel din Haiti. Avem nevoie de protecţie civilă. Avem nevoie de doctori, arhitecţi şi de oameni care să aline durerea tragediei.
În sfârşit, domnule Zapatero, reuniunea la nivel înalt cu Marocul. Nu sunt de acord cu statutul avansat al Marocului atâta timp cât timp populaţiei sahariene nu i se permite să îşi exercite dreptul la auto-determinare şi se află sub persecuţie permanentă, repet, sub persecuţie permanentă din partea autorităţilor marocane. Nu suntem de acord cu această reuniune la nivel înalt. Considerăm că ar trebui să existe o reuniune la nivel înalt privind dreptul la auto-determinare al populaţiei sahariene.
În ceea ce priveşte statul Israel, trebuie să fim mult mai stricţi în privinţa politicii de vecinătate şi să ne asigurăm că articolul 2 din acest Acord de asociere, ca parte a politicii de vecinătate, este respectat, deoarece Israelul încalcă în mod sistematic dreptul internaţional.
Marta Andreasen
în numele Grupului EFD. - Domnule preşedinte, vă mulţumesc. Domnule Rodríguez Zapatero, am ascultat cu atenţie propunerile dumneavoastră pentru Preşedinţia spaniolă şi nu pot să vă urez decât succes. Acum mă voi referi la o realitate.
Eu reprezint sud-estul Angliei şi mulţi dintre alegătorii mei - împreună cu alţi cetăţeni europeni - suferă de mult timp de abuzuri ale urbanizării pe coasta Mediteranei şi în alte părţi ale Spaniei. Trei rapoarte au fost adoptate de către acest Parlament pentru a îndemna autorităţile spaniole să acţioneze, însă, pe lângă convingerea unor politicieni şi adoptarea unei noi legi funciare, nu s-a luat nicio măsură specifică pentru a-i apăra pe cei care suferă daune.
Problemele cu care se confruntă alegătorii mei merg de la dramatica situaţie a soţilor Len şi Helen Prior din Berkshire, care şi-au văzut casa demolată deoarece autorităţile au spus că a fost construită prin încălcarea legilor de coastă, până la cazuri precum cel al lui Doreen Snook, tot din Berkshire, în Alicante, şi a dlui Lohmann din Lanzarote, care nu pot să locuiască practic în casele pe care le-au cumpărat din cauza lipsei infrastructurii şi serviciilor adecvate.
Ca cetăţean al Spaniei, îmi este ruşine când văd ceea ce se petrece în propria mea ţară. Mă preocupă foarte mult viitorul turismului spaniol acum, când presa scrie despre ghinionul acestor oameni.
(ES) Domnule Zapatero, acum mă voi adresa dumneavoastră în limba maternă, care este şi a mea.
Persoanele afectate nu sunt oameni foarte bogaţi, sunt oameni simpli, care au folosit fructul muncii lor pentru a cumpăra o casă în această ţară cu climă blândă şi cu oameni buni, un loc în care să locuiască atunci când vor ieşi la pensie. Aceşti oameni trebuie să plătească pe nedrept onorarii avocaţilor şi altor experţi pentru a se apăra în instanţă, fără a avea prea mulţi sorţi de izbândă.
în numele Grupului EFD. - Uniunea Europeană a făcut eforturi să convingă populaţia că rolul ei este să menţină pacea în Europa. Situaţia aceasta pe care o descriu va aduce pacea în Europa?
Ne spuneţi că veţi scoate Europa din criză. Dacă nu puteţi rezolva problema la care mă refer, câtă credibilitate puteţi avea în ceea ce priveşte rezolvarea crizei financiare a Europei? Domnule Zapatero, vrem o soluţie acum. Vrem ca oamenii să poată locui în casele pe care le-au cumpărat. Dacă acest lucru nu este posibil, trebuie să li se acorde o compensaţie echitabilă, care să le permită să cumpere o proprietate similară.
Acest Parlament a ameninţat doar cu blocarea subvenţiilor acordate Spaniei, însă vă pot asigura că dacă această situaţie nu se rezolvă în cursul Preşedinţiei spaniole, voi face tot ceea ce îmi stă în putinţă pentru a transforma această ameninţare în realitate.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Sunt încântat că sunt prezent în acest forum deosebit, împreună cu preşedintele guvernului spaniol, o persoană pe care o stimez foarte mult, încă de pe vremea când era un promiţător student la Drept.
Cred că întâmplător, Preşedinţia prin rotaţie a Uniunii Europene a oferit ţării mele cea mai bună ocazie de a demonstra încă o dată că Spania doreşte să joace un rol decisiv în Europa.
După cum a spus dl preşedinte, aderarea a fost un vis pentru populaţia Spaniei în timpul lungilor ani ai dictaturii. Deci, suntem deosebit de fericiţi să fim aici şi ne bucurăm de această experienţă, deoarece ştim, doamnelor şi domnilor, că această uniune de state membre pe care o reprezentăm aici este unicul răspuns la problemele cu care se confruntă lumea, deoarece statele tradiţionale nu pot găsi soluţii eficiente.
Este foarte important pentru Europa să îşi găsească locul definindu-se şi definind valorile pe care le-a creat în leagănul revoluţiilor, în cărţile scrise de minţile sale luminate şi în strigătele popoarelor sale. Aceste valori sunt libertatea, supremaţia raţiunii, laicismul şi solidaritatea. Prin urmare, eu ştiu, domnule preşedinte, că doriţi să profitaţi la maxim de această oportunitate de a pune în aplicare Tratatul de la Lisabona.
Sunt de acord cu obiectivele pe care le-aţi propus, deşi unele dintre acestea sunt vagi şi nu reuşesc să facă distincţia între problemele mărunte şi cele fundamentale. Unul dintre obiective, care ţine de schimbările climatice, mă face să cred că politica europeană implementată de Comisie este cea corectă, chiar dacă a eşuat la Copenhaga. Ceea ce este important este ca risipa atâtor naţiuni să se oprească, deoarece miliarde de locuitori ai Pământului nu trebuie să sufere de pe urma consecinţelor egoismului societăţilor bogate.
De asemenea, aş evidenţia mai mult apărarea drepturilor omului în lume. Când Uniunea Europeană este acuzată că este o organizaţie birocratică fără suflet, oamenii uită că sufletul său este Carta drepturilor fundamentale. În această privinţă, cred că Preşedinţia spaniolă ar trebui să se implice în următoarele probleme: nu ar trebui să ţină reuniunea la nivel înalt în Maroc până ce Marocul nu se angajează să respecte hotărârile luate în legătură cu Sahara de către Naţiunile Unite, un organism pe care l-aţi invocat cu alte ocazii.
În Cuba şi Iran, ar trebui să promovaţi acţiunea comună pentru recunoaşterea organizaţiilor care se opun guvernelor, în aceeaşi direcţie cu dezbaterea care a avut loc aici ieri. Dacă drepturile sunt sufletul nostru, sufletul Europei, voi îndrăzni să vă amintesc faptul că aţi evidenţiat foarte mult, aşa cum aţi afirmat în discursul dumneavoastră, că politica energetică comună reprezintă coloana vertebrală a Europei. Fără aceasta, totul se opreşte şi chiar politica internaţională este în pericolul de a se risipi ca un fum.
În sfârşit, aş vrea să vă amintesc să nu uitaţi de angajamentul dumneavoastră de a acorda oraşelor Ceuta şi Mellila un statut similar celui al regiunilor celor mai îndepărtate.
Voi încheia: stimate preşedinte Zapatero, dragul meu prieten José Luis, vă doresc succes pentru binele acestei Europe puternice, federale, în care credem amândoi.
José Luis Rodríguez Zapatero
Domnule preşedinte, în primul rând, aş vrea să mulţumesc pentru tonul şi conţinutul discursurilor ţinute în numele diverselor grupuri parlamentare în această dimineaţă.
Voi vorbi despre chestiunile cele mai importante, începând cu dl Daul. Vă mulţumesc pentru cuvintele adresate în privinţa impulsului pozitiv pentru guvernarea economică, politica economică comună. Aţi ridicat problema obiectivului unei astfel de guvernări economice, al unei astfel de politici economice sau, dacă îmi permiteţi, o incursiune ideologică în posibilele postulate ale unei idei sau ale unui proiect social-democrat. În special, am auzit că v-aţi exprimat reticenţa în privinţa creşterilor nediscriminate ale cheltuielilor publice şi preferinţa dumneavoastră pentru un mediu favorabil întreprinderilor.
Aş dori să clarific un lucru. Acesta ţine în foarte mică măsură de discursul meu şi foarte mult de convingerile mele politice. Sunt un mare susţinător al Pactului de stabilitate. Sunt un mare susţinător al echilibrului fiscal în cadrul ciclului. Această situaţie a fost valabilă în primii patru ani, înainte de criza economică şi financiară, când guvernul al cărui preşedinte am fost şi încă sunt a avut un excedent al conturilor publice şi şi-a scăzut deficitul la 32 % din PIB. Aşadar, m-am convertit. Deficitul şi surplusul sunt instrumente, în funcţie de ciclul economic. Acum, ca majoritatea guvernelor europene, am fost în favoarea reacţionării cu un stimulent fiscal care duce la deficit public, şi cheltuielile publice au crescut uşor pentru că investiţiile private au încetinit. Aceasta nu este o problemă ideologică. Este o problemă de realitate. Criza financiară a însemnat că investiţiile şi creditele private au îngheţat şi s-au oprit. Pare rezonabil ca singurul mod de a compensa cumva această încetinire a economiei să fie printr-un stimulent public. Această situaţie trebuie să se corecteze, atât cât permit circumstanţele, şi trebuie să ne întoarcem la Pactul de stabilitate.
La fel ca alte ţări, ţara mea va avea şi, de fapt, are un mare deficit public. De asemenea, vă pot asigura totuşi că ţara mea îşi va îndeplini angajamentul faţă de Comisie pentru 2013 şi se va întoarce la calea stabilităţii reprezentată de deficitul de 3 %. Pentru a realiza acest lucru, după cum ştie Comisia, avem un plan de austeritate, un plan strict de consolidare fiscală. Este strict în ceea ce priveşte conturile noastre publice şi îl vom pune în aplicare.
Sunt de acord că trebuie să creăm un mediu care să fie favorabil întreprinderilor, activitate economică, iniţiativă şi concurenţă. De fapt, în discursul meu am susţinut cu tărie o piaţă a energiei comună şi o piaţă digitală europeană. Aceasta nu înseamnă nimic mai mult decât promovarea libertăţii economice, a iniţiativei şi a comerţului între europeni în domeniul energiei şi promovarea concurenţei, deoarece reduce preţurile şi stimulează inovaţia tehnologică. În domeniul digital, asupra căruia m-am concentrat foarte mult aici azi, pariem foarte mult pe viitor, în măsura în care promovăm comerţul electronic şi transferul tuturor produselor generate în prezent de tehnologia comunicaţiilor, care reprezintă un procent în creştere din produsul intern brut.
Propunerea noastră şi planul nostru este, deci, ca Strategia 2020 să favorizeze o Europă fără bariere în calea comerţului, să favorizeze competiţia, inovaţia şi mediul antreprenorial în Europa. De asemenea, ceea ce trebuie să facă guvernele, atât cât este posibil, nu este să corecteze mediile de pe fundalul activităţii de afaceri, ci să intervină pentru a corecta mediile care au favorizat specula, fie specula financiară sau cea cu proprietăţi. Acesta este un lucru diferit. Uneori, datorită unor idei aparte, se promovează specula, intenţionat sau neintenţionat, în domeniul financiar sau în cel al proprietăţilor. Spania este o victimă a acestui fenomen, aşa cum au fost unii cetăţeni, nu numai cetăţenii britanici. Aceasta este intenţia guvernului, în cadrul sferei sale de competenţă. Ar trebui să ştiţi că în Spania există o distribuire a competenţei, care nu aparţine doar guvernului central, ci şi comunităţilor autonome şi consiliilor. Desigur, există legi şi proceduri juridice, însă sunt conştient de ceea ce aţi afirmat şi vom acţiona în consecinţă.
Aşadar: un mediu economic care este favorabil activităţii de afaceri, iniţiativei şi inovaţiei, însă care nu este favorabil speculei financiare şi cu proprietăţi.
Bineînţeles, sunt în favoarea unei presiuni fiscale rezonabile, şi eu nu reprezint niciun model în opoziţie, deoarece, cât am fost la guvernare, am redus impozitele aplicate firmelor, impozitul pe venit aplicat lucrătorilor şi impozitele personale. Pe baza unei perspective intervenţioniste, sunt în favoarea a ceea ce reprezentă filosofia sa privind fiscalitatea şi poziţia fiscală.
În sfârşit, doresc să-i transmit dlui Daul că am luat act de poziţia grupului său, care este grupul majoritar în această adunare, în ceea ce priveşte rolul Preşedintelui Consiliului - Preşedintele permanent - şi al Parlamentului. Cred că aceasta este o chestiune foarte importantă. ţ Sunt în favoarea unei relaţii flexibile a tuturor instituţiilor europene, a marilor instituţii europene, cu Parlamentul. Desigur, în ceea ce priveşte extinderea Europei, trebuie să mergem în direcţia unui Parlament mai puternic. Aceasta este părerea mea.
Domnule Schulz, vă mulţumesc pentru intervenţia dumneavoastră. Sunt convins că principiile Uniunii Europene ţin foarte mult de principiile social-democraţiei şi că social-democraţia reprezintă o pârghie majoră care stă la baza ideii de Europa şi la baza idealurilor europene. Aş vrea să afirm - în ciuda forţei altor idei, care au întâmpinat multe probleme în materie de aplicare - angajamentul nostru faţă de o viziune de coeziune socială, o viziune în care este esenţial ca democraţia să aibă o natură socială.
Domnule Verhofstadt, sunt extrem de recunoscător pentru ceea ce aţi afirmat. Sunt de acord practic cu tot ce aţi afirmat. În ceea ce priveşte coordonarea şi eşecul Strategiei de la Lisabona, coordonarea deschisă a dat greş. Suntem conştienţi de acest lucru. Am revizuit-o în 2004 şi acum fie o luăm în serios, fie vom spune în 2020 încă o dată că nu a funcţionat. Guvernarea necesită o metodă comunitară. Nu ştiu de ce unii dintre dumneavoastră sunt surprinşi de cuvintele "sancţiuni” sau "cerinţe”. Există multe decizii în funcţionarea Uniunii Europene care implică sancţiuni. Dacă nu sunt respectate directivele, dacă nu este respectat Pactul de stabilitate, este normal să existe sancţiuni. De asemenea, acest sistem funcţionează. Ceea ce Parlamentul trebuie să exprime cu claritate, deoarece Uniunea Europeană trebuie să se exprime cu claritate, este faptul că lucrurile pe care le-am făcut împreună dau rezultate bune. Acestea sunt lucruri precum euro, Pactul pentru stabilitate şi piaţa internă, care trebuie dezvoltată şi aprofundată, pentru că este una dintre pârghiile majore ale creşterii şi competitivităţii.
Sunt absolut de acord cu ceea ce aţi propus în legătură cu Copenhaga şi cu strategia ulterioară, noua strategie. Consider că este o iniţiativă interesantă să existe o Înaltă Autoritate pentru această chestiune şi este adevărat că reuniunea de la Copenhaga nu a generat rezultatele pe care ni le-am fi dorit. Este adevărat că Europa a avut o poziţie pozitivă, însă nu acesta a fost rezultatul.
Domnule Meyer, cu tot respectul cuvenit, există nişte aspecte asupra cărora nu suntem de acord. Bineînţeles, exceptând faptul că Uniunea Europeană nu are competenţă, de exemplu, în domeniul politicii fiscale, nu am prezentat un program conservator, ci mai degrabă un program de reforme. Este, mai presus de toate, un program pentru a economisi timp în viitor, pentru a anticipa viitorul, care, din punctul meu de vedere, este cel mai bun mod de a avansa cu un program avansat. Un program avansat este unul care detectează schimbările, unul care le anticipează şi este capabil de inovaţie. Sper şi am încredere că Uniunea Europeană va ţine pasul cu el.
Vă respect poziţia în legătură cu Marocul, însă nu o împărtăşesc. Africa de Nord, în special Marocul, are o importanţă strategică pentru Uniunea Europeană. Haideţi să ne asigurăm că procesul său de modernizare evoluează prin dialog şi cooperare şi haideţi să lăsăm arbitrajul conflictului Sahara organismului corespunzător, Naţiunile Unite, care ia măsurile pe care Spania le susţine şi le respectă în mod firesc.
În ceea ce priveşte Haiti, este adevărat că vedem adesea elicoptere sau avioane de luptă care promovează conflicte şi care bombardează zone ale planetei, iar acestea au un loc sensibil în conştiinţa noastră. Este adesea dificil pentru conştiinţa şi pentru convingerile noastre, însă trebuie să spun că pentru mine personal, să văd elicoptere şi soldaţi de marină aducând alimente, instaurând ordinea şi salvând vieţi este ceva demn de laudă.
(Aplauze)
Pentru mine personal, este ceva demn de aplauze. Dacă Europa va constitui o forţă pentru acţiune rapidă, aşa cum sper să se întâmple, voi susţine propunerea dlui Barnier. După cum s-a spus aici, va trebui să fie alcătuită din componente civile şi militare, pentru a ne permite să acţionăm rapid în cel mai scurt timp posibil, cu resursele pe care le avem la dispoziţie.
Am luat act de sugestiile dumneavoastră, doamnă Andreasen. Desigur, aş vrea să îi confirm reprezentantului Grupului Verzilor/Alianţei Libere Europene că sunt de acord cu multe dintre sugestiile pe care le-aţi făcut în discursul dumneavoastră. În întregul meu discurs, am vorbit despre creştere durabilă, creştere durabilă din punctul de vedere al protecţiei mediului. Sunt de acord cu dumneavoastră că vehiculul electric este sau ar trebui să fie ceva care promovează un alt mijloc de transport. Am luat act de sugestia dumneavoastră potrivit căreia, în Pactul social, dimensiunea sustenabilităţii protecţiei mediului ar trebui să fie o dimensiune esenţială şi sunt profund convins, desigur, că viitorul inovaţiei, al competitivităţii şi al productivităţii stă în aşa-numita "economie verde”. Acesta stă şi în potenţialul tehnologiei comunicaţiilor şi, bineînţeles, într-o viziune comună sau unică privind energia, după cum a afirmat dl Sosa Wagner, pentru că aceasta este esenţială pentru viitorul existenţei Uniunii Europene.
Domnule Kirkhope, sunt de acord cu ceea ce aţi afirmat despre relevanţa personalităţii compatriotului meu, dl Mayor Oreja, însă nu sunt de acord cu dumneavoastră că a existat vreo sugestie referitoare la mai mult control sau la o mai mare centralizare în ceea ce reprezintă ideile, iniţiativele şi propunerea politică pe care am avansat-o în această Cameră. Nu, este o iniţiativă politică pentru extinderea pieţei interne în mai multe domenii, pentru a exista o competitivitate mai mare şi mai multă inovaţie. Este pentru ca noi să ne unim forţele. Unirea forţelor nu înseamnă control, unirea nu înseamnă conducere. Dimpotrivă, unirea forţelor este mai democratică, unirea promovează cooperarea.
Ceea ce consider că ar avea un efect puternic negativ este să continuăm să operăm 27 de sisteme de control mici, centralizate, într-o lume globalizată; asta ar însemna că actorii care concurează cu noi, care au pieţe interne şi politici comune, precum Statele Unite, China şi India, ar avea un avantaj faţă de noi. Vom vedea că dacă nu facem această schimbare majoră ca europeni şi nu implementăm această nouă politică economică orientată mai mult către Comunitate într-o perioadă foarte scurtă de timp, India sau China ne vor ajunge din urmă în ceea ce priveşte producţia şi inovaţia.
Nu, nu avem niciun interes - dacă îmi permiteţi să spun, cu tot respectul - faţă de control sau intervenţionism. Nu asta dezbatem aici. Când vorbim despre Strategia 2020 şi despre guvernare, vorbim despre capacităţile noastre colective, suma sinergiilor reprezentate de 500 de milioane de cetăţeni pe un continent care a reuşit să genereze şi să lanseze revoluţia industrială, cea mai bună utilizare a energiei şi cele mai mari progrese ştiinţifice. Dacă sunt unite toate aceste forţe, vom avea capacitatea să jucăm un rol principal, să menţinem modelul nostru economic, modelul nostru de prosperitate şi de bunăstare. Acestea sunt obiectivele.
Desigur - sunt complet de acord - consider că Uniunea Europeană are o poziţie clară faţă de Iran. Iranul trebuie să respecte regulile internaţionale şi comunitatea internaţională - şi, bineînţeles, Uniunea Europeană trebuie să afirme necesitatea respectării regulamentelor internaţionale privind proliferarea nucleară. Împărtăşesc preocuparea şi sentimentele dumneavoastră pe marginea acestui subiect.
Domnule Sosa Wagner, mă bucur să mă aflu aici cu dumneavoastră, în acest forum, în această mare instituţie, în acest moment şi în această dezbatere. Am luat act de sugestiile dumneavoastră. Sunt de acord întru totul cu ceea ce aţi afirmat despre energie, care a fost subiectul principal al discursului meu. Energia este cea care va defini în mare parte capacitatea Uniunii Europene de a fi un mare continent, atât din punct de vedere politic, cât şi economic. Fără îndoială, în măsura în care vom avea mai multe interconexiuni energetice şi mai puţină dependenţă energetică, vom fi mai puternici din punct de vedere economic şi politic.
După cum bine ştim, energia a determinat cursul istoriei. A determinat modul în care anumite puteri au dominat alte ţări. Acest lucru s-a întâmplat prin controlul şi utilizarea energiei însă, bineînţeles, acum ţine şi de economisirea energiei.
Uniunea Europeană promovează o politică, aşa cum va continua să o facă în următoarele şase luni, de apărare a drepturilor fundamentale. Face acest lucru într-un mod inteligent şi urmărind să se asigure că se fac progrese acolo unde sunt aşteptări şi există speranţe să fie posibil. Face acest lucru acolo unde simţim că a întinde o mână este mai bine decât a întoarce spatele. Prin urmare, vom menţine reuniunea la nivel înalt cu vecinul nostru, Marocul. Vom promova întotdeauna apărarea drepturilor omului.
Acestea fiind spuse, domnule preşedinte, sunt extrem de recunoscător pentru ceea ce au spus toţi purtătorii de cuvânt în numele diferitelor grupuri parlamentare. Aş vrea să-mi exprim stima pentru toate poziţiile domniilor lor. Am luat act de problemele cele mai directe, specifice, care au fost ridicate în legătură cu ţara mea, pe care o reprezint cu cea mai mare mândrie, având în vedere ceea ce am realizat în cei 25 de ani în care am făcut parte din Uniunea Europeană. De asemenea, îmi reprezint ţara cu cea mai mare modestie, deoarece noi suntem aici pentru a partaja şi cred că cel mai bun mod de a face acest lucru este să venim cu modestie, să venim pregătiţi să ne unim, să ne alăturăm şi să apărăm marele ideal al Uniunii Europene împreună.
(Aplauze)
José Manuel Barroso
Domnule preşedinte, consider că există un consens general asupra priorităţilor Preşedinţiei Consiliului, bineînţeles, cu câteva nuanţe, în funcţie de poziţia diferitelor grupuri politice, însă există o problemă care a apărut în mai multe discursuri şi la care doresc să mă refer, şi anume chestiunea coordonării europene sau a consecvenţei, în reacţia noastră fie la dezastrele naturale din afara Europei, fie în cadrul reacţiilor externe, de exemplu post-Copenhaga sau în legătură cu politica economică. Şi în privinţa acestui subiect, cred că avem o soluţie, care este aplicarea Tratatului de la Lisabona. Nu este necesar să mergem foarte departe.
Cât despre reacţia noastră la crizele umanitare, avem faimosul raport Barnier, care a fost deja menţionat azi. Acesta este un raport pe care eu şi Preşedinţia prin rotaţie la momentul respectiv, Preşedinţia austriacă, l-am solicitat colegului nostru deputat şi bunului meu prieten, Michel Barnier. La momentul respectiv nu era comisar şi eu am fost cel care i-am solicitat elaborarea raportului.
Am primit acest raport, care s-a bucurat de sprijinul meu şi de cel al Preşedinţiei Consiliului. Ulterior, acesta nu a fost aplicat, deoarece Consiliul nu a dorit aplicarea sa; să fim clari asupra acestui lucru. Din acest motiv, trebuie să ne ocupăm mai mult de aspectul consecvenţei în acţiunile umanitare externe ale Uniunii Europene.
Acum, consider că răspunsul se află în Tratatul de la Lisabona. Avem un Înalt Reprezentant care este vicepreşedintele Comisiei şi, în acelaşi timp, preşedintele Consiliului miniştrilor pentru afaceri externe.
De aceea, în noua Comisie, am creat un nou portofoliu "Cooperare internaţională, ajutor umanitar şi reacţie în situaţii de criză”. Acesta va fi un comisar, în acest caz probabil o doamnă comisar, pentru care aceasta va fi prima misiune şi care va trebui să lucreze în tandem cu Înaltul Reprezentant şi cu Consiliul, astfel încât, într-o zi, cred că vom avea un adevărat serviciu extern, însă şi competenţe în domeniul reacţiei în situaţii de criză şi al protecţiei civile. Toate acestea ţin de prima chestiune.
A doua chestiune ţine de negocierile internaţionale, de exemplu, după Copenhaga. Aici, trebuie să citesc din nou din Tratatul de la Lisabona, deoarece cred că multe persoane nu l-au citit. Articolul 17: "Cu excepţia politicii externe şi de securitate comune şi a altor cazuri prevăzute în tratate, aceasta asigură reprezentarea externă a Uniunii.”
Deci Comisia este cea care reprezintă Uniunea în afacerile externe, nu Consiliul European. Fără îndoială, vor exista şefi de stat sau de guvern care îşi vor reprezenta propriile ţări. Totuşi, cine reprezintă Uniunea în afacerile externe, cu excepţia PESC? Comisia.
De aceea, am creat un portofoliu al agendei în domeniul climei şi sper astfel că comisarul, în acest caz o doamnă comisar, se va bucura în viitor de tot sprijinul necesar pentru a reprezenta Uniunea în negocierile post-Copenhaga. Să fim clari şi asupra acestui lucru.
A treia problemă ţine de politica economică. Şi aici trebuie citit Tratatul de la Lisabona. Există cei care cred că politica economică este o chestiune pur naţională. Nu este aşa. Articolul 120: "Statele membre îşi consideră politicile economice ca fiind o chestiune de interes comun şi le coordonează în cadrul Consiliului.” Articolul 121 alineatul (2): "Consiliul, la recomandarea Comisiei, elaborează un proiect privind orientările generale ale politicilor economice ale statelor membre şi ale Uniunii şi prezintă Consiliului European un raport în acest sens” şi, mai departe - va trebui să citiţi articolul complet - "În scopul asigurării unei coordonări mai strânse a politicilor economice şi a unei convergenţe durabile a performanţelor economice ale statelor membre, Consiliul, în temeiul rapoartelor prezentate de Comisie, supraveghează evoluţia economică în fiecare dintre statele membre şi în Uniune.”
Deci, există o monitorizare comună. Mai mult decât atât, iar acesta este un lucru nou în Tratatul de la Lisabona, Comisia poate face acum recomandări concrete, în special, citez: "În cazul în care se constată că politicile economice ale unui stat membru nu sunt conforme cu orientările generale sau că acestea riscă să compromită buna funcţionare a uniunii economice şi monetare, Comisia poate adresa un avertisment respectivului stat membru.” Şi mai departe: "Consiliul, la recomandarea Comisiei, poate adresa recomandările necesare statului membru în cauză.”
Este foarte interesant, totuşi, deoarece şi Parlamentul va avea autoritate în acest context: "Preşedintele Consiliului şi Comisia raportează Parlamentului European cu privire la rezultatele supravegherii multilaterale.” Cu alte cuvinte, aşadar, avem mecanismele în Tratatul de la Lisabona - nu este nevoie să inventăm ceva nou...
(Comentariu făcut în afara razei microfonului)
Nu, da, bineînţeles, deja am făcut-o. Nu trebuie să am sprijinul dumneavoastră pentru a o spune...
Şi adevărul este că dacă dorim cu adevărat să le aplicăm, avem în Tratatul de la Lisabona instrumentele de care avem nevoie pentru a garanta coordonarea şi consecvenţa, fără a mai fi necesare dezbateri politice sau ideologice pe marginea acestui subiect. Acesta este argumentul meu - şi de aceea trebuie să-l evidenţiez aici astăzi: este pentru prima dată când am avut o nouă Preşedinţie prin rotaţie a Consiliului la Parlamentul European.
Preşedinţia spaniolă are o mare responsabilitate. Aceasta este prima dată de când a intrat în vigoare Tratatul de la Lisabona când am avut o Preşedinţie prin rotaţie. Mai mult decât atât, aşa cum a spus dl Zapatero - şi domnia sa are încrederea mea deplină datorită angajamentului său faţă de Europa - consider că avem responsabilitatea de a aplica tratatul în conformitate cu litera şi spiritul său. Atât litera, cât şi spiritul Tratatului de la Lisabona sunt foarte clare.
O Europă mai puternică! O Europă mai puternică, nu doar de dragul instituţiilor, ci şi pentru ca instituţiile să poată fi mai capabile să deservească interesele reale ale cetăţenilor noştri.
(Aplauze)
Preşedintele
Vă mulţumesc, domnule Barroso. Am citit cu toţii Tratatul de la Lisabona şi ştim că nu spune totul. De aceea este atât de important să lucrăm împreună să stabilim o interpretare a ceea ce spune Tratatul de la Lisabona şi să planificăm împreună activitatea noastră în Uniunea Europeană pentru mulţi ani de acum încolo.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Domnule preşedinte al guvernului spaniol, aş vrea să vă spun că nu trăim doar într-o epocă diferită şi nu trăim într-un moment oarecare în şi pentru Uniunea Europeană.
Ceea ce aţi spus dumneavoastră şi dl preşedinte Daul este adevărat: Uniunea Europeană şi europenii ştiu că principala lor preocupare este criza. De asemenea, trebuie subliniat aici astăzi, totuşi, că înainte de criza economică, în diferite alegeri în care s-a înregistrat o prezenţă scăzută la vot, europenii arătau şi semne de dezinteres din ce în ce mai mare şi de distanţare de instituţiile europene.
Prin urmare, criza valorilor s-a manifestat înainte dar şi în timpul proiectului de integrare europeană. Doresc să vă spun acest lucru pentru că, având în vedere avântul evident care va fi dat de Tratatul de la Lisabona, avem prima noastră ocazie să reducem această distanţă dintre europeni şi instituţiile europene.
Prin urmare, trecem sau cel puţin ar trebui să trecem printr-o perioadă de tranziţie şi de schimbare, la care aţi făcut referire. Aş vrea să spun, totuşi, că prima provocare pe care o avem înainte este aceea de a putea să localizăm momentul decisiv al procesului de distanţare a europenilor de politica europeană.
Perioadele de tranziţie reprezintă întotdeauna o oportunitate. Ele reprezintă şi un risc, însă, evident, vă încurajez să aveţi câteva idei clare care pot fi comunicate întotdeauna tuturor europenilor. Deci, aş dori să spun că o schimbare de atitudine a tuturor instituţiilor europene, a noastră, a tuturor şi a guvernelor şi parlamentelor naţionale, a politicienilor, este fără îndoială mult mai importantă decât însuşi Tratatul de la Lisabona. Nu este suficient ca Tratatul de la Lisabona să intre în vigoare pentru ca noi să putem vorbi despre tranziţie şi despre schimbare în Uniunea Europeană şi despre ambiţie în proiectul european.
Prin urmare, vreau să vă spun că ambiţia principală este ca europenii să ne înţeleagă mai bine, pentru că ei nu ne înţeleg. Limbajul nostru este neinteligibil şi câteodată incomprehensibil şi trebuie deci să ştim să spunem că aceasta este o problemă în sine şi o provocare în sine, astfel încât să ne apropiem mai mult de europeni. Trebuie să dedicăm mai mult timp, mult mai multă energie politică şi mult mai mult avânt politic pentru a ne asigura că europenii ne pot înţelege.
Doamnelor şi domnilor, datorită Tratatului de la Lisabona, toate Preşedinţiile vor fi diferite şi mai exigente şi vor cere mai multe sacrificii şi mai multă generozitate ca oricând de la noi. Prin urmare, aş vrea să spun că sunt foarte fericit să afirm aici astăzi că Partido Popular spaniol susţine obiectivele guvernului spaniol în Preşedinţia europeană într-un moment atât de important pentru Uniunea Europeană.
Ceea ce trebuie să facem acum este să le aplicăm în mod corect. Vă voi spune cum nu ar trebui evaluată Preşedinţia spaniolă. Nu va fi evaluată după numărul de reuniuni pe care le va ţine. O bună Preşedinţie nu înseamnă discursuri convenţionale, cuvinte mari sau clişee. Va fi evaluată după rezultate, realitate, capacitatea noastră de a ne schimba atitudinea - în toate instituţiile europene - şi capacitatea noastră de a stabili care sunt priorităţile între problemele reale ale europenilor. Acesta va fi singurul mod în care ne vom apropia cu adevărat de toţi europenii.
(Aplauze)
Juan Fernando López Aguilar
(ES) În numele delegaţiei socialiste din acest Parlament European care, după cum aţi spus, este parlamentul european cu cea mai largă reprezentare şi cel mai puternic din punct de vedere democratic din toată istoria Uniunii Europene, aş vrea să mă alătur celor care au salutat cu foarte multă căldură Preşedintele spaniol al Uniunii Europene şi să îi transmit cele mai calde urări de succes într-un moment cu adevărat crucial.
Este un moment crucial datorită intrării în vigoare, în sfârşit, a Tratatului de la Lisabona. Este, de asemenea, crucial având în vedere lansarea noilor instituţii: noua Comisie, Preşedintele permanent al Consiliului şi Înaltul Reprezentant al Uniunii Europene. Mai presus de toate, însă, este crucial pentru că ne oferă ocazia să facem ceea ce trebuie făcut prin intermediul Tratatului de la Lisabona şi al noilor instituţii, adică să reacţionăm la cea mai gravă şi mai serioasă criză pe care am văzut-o în ultimii 80 de ani, criză care are un impact economic, financiar, dar şi social grav.
De 10 ani, cetăţenii europeni continuă să urmărească o dezbatere instituţională, iar pe 7 iunie, cetăţenii au ales acest Parlament, care reprezintă 500 de milioane de oameni. Aceşti oameni ne urmăresc, au aşteptări de la noi şi cer răspunsuri de la noi. Vor coordonare şi monitorizare acolo unde lipsea guvernare şi, ca reacţie la lipsa de transparenţă şi la lăcomie, vor să fie restabilită etica responsabilităţii. Ceea ce vor, aşadar, este ca noi să ieşim din criză şi să ieşim mai buni, însă loiali modelului nostru.
Astfel, consider că Preşedinţia spaniolă are dreptate să înceapă prin reafirmarea valorilor: importanţa egalităţii. Uniunea Europeană este construită pe egalitate, egalitate în faţa legii, dar şi egalitate drept coloană vertebrală a modelului social, combaterea excluderii şi a discriminării, protejarea celor mai slabi din societate şi un angajament faţă de combaterea violenţei de gen şi faţă de ordinul european de protecţie. Aceasta este construită, de asemenea, pe calitate ca pârghie pentru viitor în inovaţie, educaţie şi instruire, care au fost dintotdeauna o cale de a deschide noi oportunităţi pentru cei care nu le au în prezent.
În plus, Preşedinţia are dreptate şi din punctul de vedere al conţinutului şi s-a referit la importanţa Strategiei 2020, care recunoaşte că Strategia de la Lisabona nu a funcţionat, deci nu suntem mulţumiţi sau satisfăcuţi, şi că trebuie să ne angajăm faţă de mai multă inovaţie şi surse de energie mai bune. Există şi Serviciul european pentru acţiune externă, pentru a schimba ceva în Haiti, şi planul de acţiune pentru spaţiul de libertate, securitate şi justiţie.
Dacă îmi permiteţi, aş vrea să spun că are şi o atitudine corectă, având curajul să promoveze schimbarea în defavoarea prejudecăţilor naţionale şi a declinului sau a resemnării...
(Preşedintele a întrerupt vorbitorul)
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Domnule preşedinte al Preşedinţiei prin rotaţie, domnule Zapatero, vă urez sincer noroc şi succes, pentru că va fi bine pentru Europa şi pentru cetăţenii săi.
Criza necesită gândire globală şi acţiune locală, însă trebuie unite forţele tuturor. Utilizaţi modelele locale şi regionale cu succes dovedit, cele bazate pe economia reală, colaborare între sectorul public şi privat şi apropiere de oameni. Includeţi regiunile, construiţi procese de luare a deciziilor în cadrul acestora. Acest lucru înseamnă şi aplicarea Tratatului de la Lisabona, care le conferă pentru prima dată un rol.
Programul dumneavoastră uită regiunile şi nu clarifică modul în care va fi aplicat protocolul subsidiarităţii. Asumaţi-vă riscuri, inovaţi, însă câştigaţi credibilitate, deoarece nimeni de aici nu crede ce afirmaţi după ce Spania şi-a redus bugetul destinat inovării.
Sunt mulţumit că susţineţi egalitatea între bărbaţi şi femei, însă programul dumneavoastră este scris într-o formă masculină, iar limbajul nici nu abordează măcar perspectiva de gen. Nu pare acesta un semn de rău augur?
În ceea ce priveşte Ţara Bascilor, lucraţi pentru pace, susţineţi economia productivă, continuaţi proiectul trenului de mare viteză basc şi integraţi sistemul nostru fiscal, poliţia şi limba noastră în instituţiile europene. Europa va fi construită reunind oameni, cunoştinţe, voinţă şi realitate politică. Acest lucru înseamnă Parlamentul, căruia, dacă îmi permiteţi, i-aţi adus programul şi calendarul într-un mod deficitar şi prea târziu, şi care merită un nivel de respect pe care nu l-am văzut, nici la deschiderea oficială din 8 ianuarie.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Domnule prim-ministru, bine aţi venit. Mă tem, totuşi, că Preşedinţia noastră riscă să fie privită ca un crocodil politic, adică, cu o gură mare, exprimând idei mari, însă care, în cele din urmă, nu are urechi de ascultat.
Vă asigur că nimic nu m-ar face mai fericit decât să vă pot felicita peste şase luni pentru că aţi implementat măsuri care ne permit să ieşim din criză - ceea ce implică efectiv o guvernare economică mai puternică şi mai bună - şi pentru că aţi reorganizat Uniunea Europeană din punct de vedere social, ecologic şi democratic.
Însă astăzi trebuie să vă mărturisesc preocuparea mea legată de faptul că în programul Preşedinţiei obiectivele pentru planuri de stimulare, de exemplu, sunt nesigure, iar referirile la guvernarea economică a Uniunii sunt marginale.
Mai mult decât atât, pentru a aborda o reală reformă fiscală, care include resurse europene pentru a stabili o politică socială care are în mod evident o dimensiune verde, ecologică, trebuie să facem să fie foarte clar faptul că cei care poluează trebuie să plătească şi că acelaşi lucru este valabil pentru cei care se comportă într-un mod fraudulos şi iresponsabil, fie ei bănci, multinaţionale sau evazionişti fiscali. Însă văd şi timiditate în propunerile dumneavoastră şi prea multe concesii făcute celor care pun gaj fără ruşine prezentul şi viitorul mediului şi al societăţii noastre.
Cu toate acestea, cu siguranţă există multe reuniuni la nivel înalt planificate în cursul Preşedinţiei, fie acestea cu America de Sud sau cu Mediterana, însă aş vrea să vă spun că mă preocupă două aspecte. Primul este decizia dumneavoastră de a revizui jurisdicţia universală, deoarece acest lucru ne face mai slabi în confruntarea cu genocidul şi cu criminalii universali, fie aceştia în Israel, China sau Guatemala, iar al doilea este faptul că, în cazuri precum Sahara sau Columbia, de exemplu, între multe altele, acordurile comerciale prevalează faţă de apărarea drepturilor omului.
Doresc să închei felicitându-vă totuşi şi oferindu-vă sprijinul meu într-o privinţă anume, aceea a egalităţii între bărbaţi şi femei. Da, aici, vă acord credibilitate, aici, văd potenţial, aici, cred că puteţi avea realizări fundamentale, pentru că aţi câştigat credibilitatea de-a lungul multor ani. Sper şi am încredere - şi vă veţi bucura de susţinerea acestei adunări dacă veţi continua - că veţi continua să daţi un exemplu multor alte ţări care sunt cu mult în urmă în această privinţă.
Adam Bielan
(PL) Domnule preşedinte, domnule Rodríguez Zapatero, ţara dumneavoastră a preluat Preşedinţia într-un moment extrem de dificil - ultima fază, sper, a celei mai grave crize economice care a lovit continentul nostru în 80 de ani. Deci, este de înţeles că aţi transformat revenirea la o cale a dezvoltării economice şi lupta împotriva şomajului în cele mai importante priorităţi ale dumneavoastră pentru următoarele şase luni. Însă dacă vorbiţi despre o creştere a competitivităţii economiei europene, trebuie să ne aducem aminte că acest lucru nu poate fi realizat fără o reformă a economiei şi fără finalizarea, de exemplu, a formării pieţei comune sau fără a lupta împotriva reanimării, de exemplu în Franţa, a naţionalismului economic.
Mă bucur că şi problema securităţii energetice a fost inclusă între priorităţile Spaniei. Domnule Zapatero, eu vin din Polonia, care înţelege mai bine decât majoritatea ţărilor nevoia de a diversifica aprovizionarea cu materiale folosite pentru generarea energiei, iar asta înseamnă diversificarea surselor de aprovizionare şi nu doar a canalelor de distribuţie, aşa cum încearcă să ne convingă cei care fac lobby lucrând pentru firma rusă Gazprom. Sper că în şase luni vă veţi putea lăuda cu succese şi în acest domeniu.
În sfârşit, problema extinderii UE, pe care dl Moratinos a recunoscut-o drept o problemă de importanţă fundamentală. Astăzi dezbatem într-un moment în care importantul nostru vecin, Ucraina, care este un vecin important şi din punctul de vedere al securităţii energetice, tocmai a trecut următorul său examen de democraţie. Sper că peste şase luni vom putea spune că Ucraina se află mai aproape de statutul de membru al Uniunii Europene.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Domnule preşedinte, Preşedinţia spaniolă a dedicat un total de două rânduri descrierii priorităţilor pentru consumatori în programul de guvernare. Acest lucru ilustrează importanţa pe care o acordă protecţiei consumatorilor. Prin urmare, ne întrebăm ce intenţionează să facă Preşedinţia în legătură cu drepturile cetăţenilor săi. Intenţionează să îi protejeze revizuind armonizarea integrală descendentă propusă sau să restricţioneze angajamentele anunţate?
Lipsa de viziune în sectorul social nu se limitează numai la consumatori. Şomajul drept consecinţă a recentei crize loveşte greu cetăţenii Uniunii, iar aceştia aşteaptă să se ia măsuri. Tinerii, în special, sunt într-o situaţie extrem de grea. Ca reacţie la aceasta, Preşedinţia promovează angajarea tinerilor prin scheme de ucenicie, exacerbându-le exploatarea şi profiturile excesive ale întreprinderilor. Invităm Preşedinţia spaniolă să îşi revizuiască programul astfel încât să protejeze locurile de muncă permanente pentru cetăţenii săi.
Rolandas Paksas
(LT) De asemenea, sper că Preşedinţia spaniolă va fi un succes şi că, în plus faţă de priorităţile prezentate, Spania va acorda atenţie şi unei probleme deosebit de relevante în această perioadă, cea a drepturilor omului şi a libertăţilor. În urma unei anchete desfăşurate de Parlamentul lituanian în închisorile CIA, s-a descoperit că, într-un alt stat, un stat european, infrastructura fusese stabilită pentru încarcerarea ilegală a persoanelor. Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii sunt ca două pietre de temelie ale politicii şi economiei globale, aliaţi şi parteneri care se bucură de drepturi egale, însă acest lucru nu înseamnă că agenţii CIA au dreptul de a se juca de-a stăpânii în state suverane chiar la noi acasă. Consider că Parlamentul European ar trebui să reînnoiască ancheta privind extrădarea ilegală a persoanelor şi încarcerarea acestora în state europene. Concluziile acestei anchete ar trebui să culmineze cu un document care obligă statele membre să asigure drepturile şi libertăţile fiecărui cetăţean fără condiţii.
Frank Vanhecke
(NL) Declaraţiile Preşedinţiei spaniole legate de politica privind imigraţia şi controalele la graniţă, în special, sunt contradictorii într-un mod foarte curios. În particular, principiile Spaniei potrivit cărora astfel de chestiuni ar trebui reglementate la nivel european par foarte superficiale, având în vedere recenta legalizare în masă a imigranţilor ilegali, şi ţările europene situate mai la nord vor plăti foarte curând un preţ pentru aceasta, fără a avea un cuvânt de spus în această privinţă. De asemenea, mă uimeşte faptul că Preşedinţia spaniolă continuă să susţină o politică activă privind imigrarea într-un moment de criză economică foarte gravă, când nimeni nu ştie câte milioane de europeni sunt şomeri. Ceea ce avem într-adevăr nevoie este să ne închidem graniţele, să oprim cu adevărat imigrarea şi, desigur, să oferim sprijin economic ţărilor care au nevoie. Imigrarea la scară largă pe care continuaţi să o promovaţi poate duce doar la probleme la scară largă.
Werner Langen
(DE) Domnule Preşedinte, domnule Rodríguez Zapatero, trebuie să vă felicit pentru elocvenţă. Totuşi, ce aveţi de fapt de spus? Care este mesajul pe care doriţi să ni-l transmiteţi? Care este substanţa celor spuse de dumneavoastră? Am auzit multe discursuri - sunteţi al 32-lea şef de guvern pe care l-am auzit - însă foarte rar am auzit ceva atât de lipsit de angajamente în fond. Având în vedere criza, viitoarea reuniune la nivel înalt, stringenţa necesară a reglementării pieţei financiare şi faptul că Consiliul a lăsat Comisia să se descurce singură în ultimele câteva luni, care este strategia dumneavoastră?
Dl Schulz trebuie să fi fost în altă cameră dacă recomandă să adoptăm aici modelul guvernului dumneavoastră spaniol. Aş dori să clarific un lucru: Europa nu îşi permite o rată a şomajului de 20 %. Atunci ce este atât de bun la acest model spaniol? Cum aţi reacţionat în faţa crizei? Cum puteţi coordona situaţia aici? Vă solicităm spiritul de conducere. Atunci vă vom susţine. Însă ce putem face cu ceva atât de lipsit de angajament? Desigur, ne opunem violenţei conjugale, cine nu s-ar opune? Singura dumneavoastră propunere concretă a fost maşina electrică - şi având în vedere criza şi reuniunea la nivel înalt - doar la atât vă puteţi gândi, domnule Zapatero? De asemenea, mă miră faptul că preşedintele Comisiei a trebuit să vă citească Tratatul în ceea ce priveşte coordonarea politicii economice şi dumneavoastră aţi ascultat cu mare atenţie pentru că era evident că era prima dată când îl auzeaţi!
Tot ceea ce vă pot spune este că ar trebui să urmaţi recomandările colegului dumneavoastră de partid, dl Almunia. Dumnealui a făcut faţă opoziţiei Consiliului privind Pactul de stabilitate şi de creştere. Acesta este exemplul pe care ar trebui să-l urmaţi. Ajutaţi-l să asigure Pactul de stabilitate şi de creştere. Ajutaţi-l să facă acest lucru şi ne veţi avea de partea dumneavoastră. Însă, cu această abordare nerealistă şi lipsită de angajament nu vom câştiga teren în Europa.
Hannes Swoboda
(DE) Domnule preşedinte, domnule preşedinte în exerciţiu al Consiliului, nu cred că dl Langen a ascultat foarte atent, pentru că altfel ar fi auzit vorbindu-se despre o strategie de modernizare clară şi despre un pact social. Nu sunt surprins că nu aţi auzit menţionându-se pactul social, deoarece acesta este o parte importantă a acestei strategii. Dl Zapatero a menţionat cu siguranţă şomajul, inclusiv şomajul din propria ţară. Şomajul în general este un fenomen care ne îngrijorează. Însă domnia sa nu este responsabil pentru acesta; cei care în ultimii câţiva ani au urmat o politică de dereglementare maximă sunt cei responsabili. Cei din rândurile dumneavoastră care şi-au jucat rolul în cauzarea acestuia poartă responsabilitatea.
Acest pact social este necesar mai ales acum, pentru că noi ştim - iar acesta este punctul în privinţa căruia aveţi dreptate, deşi doar parţial - că trebuie să consolidăm bugetele. Totuşi, ştim, de asemenea, că nu trebuie să sufere membrii vulnerabili ai societăţii, deoarece în prezent sunt mulţi - trebuie doar să citiţi ziarele de azi - cei care, de exemplu, nu au asigurare de şomaj. Nu este doar o soartă tragică pentru aceşti indivizi, este ceva care afectează, de asemenea, creşterea economică, deoarece ştim foarte bine că persoanele din păturile inferioare ale societăţii au tendinţa să consume mai puţin, în conformitate cu situaţia lor, iar acesta este unul dintre motivele faptului că dezvoltarea şi creşterea economică sunt în pericol, deoarece consumatorii nu cheltuiesc destul. Dacă nu protejăm membrii vulnerabili ai societăţii prin intermediul unui pact social, nu vom eşua doar din punctul de vedere al caracterului nostru uman, ci vom eşua şi în ceea ce priveşte dezvoltarea economică. Deci, acest pact social este foarte important.
Domnule Zapatero, în privinţa pactului social, în special, aveţi sprijinul nostru deplin.
Ramon Tremosa i Balcells
(ES) Domnule Rodríguez Zapatero, în luna septembrie, comisarul, dl Joaquín Almunia, a apărut în Parlament în faţa Comisiei pentru afaceri economice şi monetare. După ce a prezentat raportul privind redresarea exporturilor germane şi creşterea consumului francez, dl Almunia a spus că în Spania criza va fi mult mai lungă şi mai profundă.
De fapt, Comisia Europeană a preconizat continuarea creşterii şomajului şi o importantă deteriorare a finanţelor publice pentru Spania în următorii câţiva ani, iar acest an este foarte probabil să vedem o reducere a creditelor bancare pentru familii şi afaceri.
L-am întrebat pe comisarul Almunia în septembrie de ce îşi revenea deja Europa şi de ce îşi va continua Spania declinul, iar domnia sa a răspuns literal "pentru că guvernul spaniol nu implementează reformele cu care suntem de acord dumneavoastră şi eu.” Criza este globală, însă soluţiile sunt locale. Multe ţări europene au admis rapid criza, au acţionat rapid şi îşi revin deja. Aţi pierdut doi ani şi încă nu furnizaţi soluţii concrete.
Domnule Zapatero, aţi încălcat buna tradiţie a PSOE în Europa. Felipe González a avut un punct de referinţă în reformiştii social-democraţi europeni, însă dumneavoastră sunteţi mult mai aproape de politicile populiste revoluţionare sud-americane. Reformele ajută naţiunile să progreseze mai mult decât revoluţiile, iar Europa este un model de bună practică în această privinţă. Veniţi aici umil şi învăţaţi, nu căutaţi să ţineţi prelegeri.
Două întrebări specifice: când vom putea vorbi catalană în această Cameră? Şi, în sfârşit, când va revoca statul spaniol tratatele internaţionale care interzic zborurile din douăzeci şi trei de ţări către aeroportul din Barcelona?
Oriol Junqueras Vies
(ES) Bună ziua, domnule Rodríguez Zapatero. Acum câţiva ani, ne-aţi asigurat că Spania a depăşit producţia pe cap de locuitor a Italiei şi că în curând o va întrece pe cea a Franţei. Cu toate acestea, în prezent, potrivit agenţiilor internaţionale de rating, Spania se apropie de indicele de sărăcie al Uniunii Europene, având o rată a şomajului de 20 % şi un deficit de 78 de miliarde de euro.
Ce s-a întâmplat, domnule Zapatero? Recomandările dumneavoastră economice pentru Europa vor fi cele pe care le-aţi aplicat şi în Spania?
Mai mult decât atât, deficitul nu a fost folosit pentru crearea unor vaste infrastructuri de comunicaţii. Când vom beneficia noi, cetăţenii Europei, de o axă feroviară pentru transportul de mărfuri care să unească nordul şi sudul continentului şi care să traverseze coasta mediteraneană?
Deficitul nu a fost folosit nici pentru a aduce schimbări în modelul productiv. Cum am putea noi, europenii, să avem încredere în dorinţa dumneavoastră de a pune în aplicare agenda digitală europeană, când tocmai aţi înjumătăţit bugetul alocat cercetării.
În cele din urmă, spre deosebire de omologii dumneavoastră europeni reprezentaţi aici, Spania refuză în continuare să recunoască independenţa Kosovo. Cât veţi mai continua să profitaţi de răbdarea comunităţii internaţionale, refuzând să acceptaţi referendumurile privind autodeterminarea ca expresie democratică a voinţei poporului?
Lajos Bokros
(ES) Este destul de semnificativ, şi chiar simbolic, faptul că prim-ministrul unei ţări care acum înregistrează cea mai mare rată a şomajului din Uniunea Europeană vorbeşte despre importanţa creării de locuri de muncă. Din acest motiv, aş dori să îl întreb pe prim-ministrul guvernului spaniol care anume sunt cele mai importante măsuri care trebuie luate pentru a îndeplini obiectivul de reducere a şomajului, nu doar în Spania, ci şi în Europa.
Programul guvernului spaniol este extrem de ambiţios. Îşi propune să adopte o nouă strategie de creştere economică şi ocupare a forţei de muncă. În acelaşi timp, uită de programul comunitar de la Lisabona, care prevăzuse transformarea Europei în cea mai competitivă regiune din lume. Cum se poate elabora o strategie nouă şi cum poate fi aceasta pregătită într-o lună, fără ca întâi să fie analizate motivele pentru care programul anterior a eşuat?
Ilda Figueiredo
(PT) Domnule preşedinte, această perioadă ar trebui să vestească o schimbare majoră a politicilor şi priorităţilor Uniunii Europene.
Rata şomajului a atins cote alarmante, cu peste 24 de milioane de şomeri şi o creştere cu peste 5 milioane numai anul trecut, situaţie care a accentuat şi sărăcia, care acum afectează peste 80 de milioane de persoane. Avem nevoie de un pact privind dezvoltarea şi progresul social care să vizeze producţia, în special în domeniul agriculturii şi industriei, şi ocuparea forţei de muncă, însoţită de drepturi şi incluziune socială, şi nu trebuie să continuăm să insistăm asupra Pactului de Stabilitate, cu liberalizările şi dictatele sale neoliberale, aşa cum a făcut Preşedintele Consiliului.
Aşa cum am văzut deja, acestea au contribuit la creşterea inegalităţilor, la stabilirea priorităţilor de profituri şi câştiguri mai mari pentru principalii jucători economici şi financiari. În acelaşi timp, în medie peste 21 % dintre tineri nu îşi pot găsi un loc de muncă în Uniunea Europeană, unul din cinci copii trăieşte în sărăcie, iar discriminarea femeilor este din nou în creştere. Având în vedere toate acestea, acum provocarea este să schimbăm situaţia prin aceste politici actuale...
(Preşedintele a întrerupt-o pe vorbitoare)
Mario Borghezio
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, potrivit indicatorilor Eurobarometrului, 21 % dintre locuitorii din Spania trăiesc la limita sărăciei, un procent care clasează această ţară pe locul patru în Europa din acest punct de vedere, după Letonia, România şi Bulgaria.
În aceste condiţii şi având în vedere datele care au fost făcute publice în mai multe rânduri, ţinând totodată cont şi de rata şomajului, ce fel de politică privind imigrarea vrea Preşedinţia spaniolă să propună? Preşedinţia spaniolă spune că doreşte să sporească imigrarea.
În prezent, aceste lucruri îmi par în mod clar contradictorii. Din punctul de vedere al Madridului, de ce ar avea Spania şi ţările europene - Spania nu este singura unde există această situaţie a şomajului - nevoie să importe forţă de muncă nouă? Vrem şi alţi imigranţi care să nu aibă locuinţe sau locuri de muncă? Vrem să creştem numărul persoanelor care trăiesc la limita sărăciei, cifră care şi aşa este îngrijorătoare?
Cred că, în loc de asta, trebuie să ne concentrăm pe un obiectiv fundamental în domeniul imigrării, şi anume integrarea imigranţilor care există deja în ţările noastre şi încetarea...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Mario Mauro
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, bine aţi venit, domnule Rodríguez Zapatero. Mărturisesc acum că, în calitatea mea de conservator îndârjit, mă pregătisem pentru această dezbatere ca pentru o coridă; totuşi, aţi vorbit despre egalitate şi drepturile omului într-un fel care m-a făcut să îmi dau seama de ceea ce ne uneşte, nu de ceea ce ne dezbină. V-aţi dovedit a fi un matador precaut; eu voi fi un taur precaut şi voi rămâne în ţarcul meu.
Cu toate acestea, permiteţi-mi să revin la două întrebări extrem de delicate în ceea ce priveşte contribuţia pe care o puteţi aduce la interpretarea punerii în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Aţi elaborat în ţara dumneavoastră diverse politici bazate pe principiul subsidiarităţii, susţinând astfel cerinţele privind identitatea ale multor comunităţi, de la catalani la basci, de la locuitorii din Valencia la cei din Galicia, şi nu fără a naşte controverse.
Cum intenţionaţi acum să apăraţi principiul subsidiarităţii în relaţia dintre statele membre şi Uniunea Europeană, cu alte cuvinte, cererea statelor membre de a li se recunoaşte propriile tradiţii, identităţii şi valori, astfel încât principiul de bază al Uniunii Europene - "Unită în diversitate” - să fie respectat?
A doua întrebare a mea se referă la rolul Înaltului Reprezentant pentru politica externă: după Lisabona, cine dintre dumneavoastră, preşedintele Van Rompuy şi preşedintele Barroso, este cel care i-a explicat Baroanei Ashton că, după 12 zile, poate ar fi timpul să se urce într-un avion şi să meargă în Haiti? Că este momentul ca politica externă a Uniunii Europene să aibă nu doar un buget, ci şi o faţă şi o capacitatea umană de a susţine, aşa cum au făcut ceilalţi lideri ai organizaţiilor internaţionale? Asta, bineînţeles, dacă nu confundăm Haiti cu Tahiti.
Adrian Severin
Domnule preşedinte, Preşedinţia spaniolă este prima care acţionează în conformitate cu prevederile noului Tratat de la Lisabona.
Iată prima provocare. Avem tratatul, dar avem nevoie ca acesta să fie amplificat corespunzător şi chiar mai mult decât atât. Pactul social european şi guvernanţa economică europeană ar putea reprezenta elemente ale ideii de "mai mult”, însă toate acestea necesită mai multe resurse financiare europene şi armonizarea politicilor fiscale ale statelor membre. Din păcate, asemenea demersuri au fost întotdeauna subminate de guvernele naţionale.
Sper că Preşedinţia spaniolă va putea să le unifice mai bine decât s-a reuşit în trecut.
Preşedinţia spaniolă ar trebui să facă faţă celor două principale contradicţii ale Uniunii Europene: contradicţia dintre nevoile paneuropene şi egoiştii naţionali europeni şi contradicţia dintre nivelul de dezvoltare din teritoriile vestice ale Uniunii şi cel din teritoriile estice, cu toate consecinţele pe care acestea le au din punctul de vedere al sensibilităţii politice. Există o sensibilitate politică şi aceasta este diferită în cele două părţi. Există şi nevoia unei Europe mai mari, însă ea diferă puţin în cele două părţi, din cauza discrepanţelor sociale şi economice. Sper că Preşedinţia spaniolă va reuşi să facă faţă.
Acestea sunt într-adevăr provocări care solicită şi ele mai multe resurse comune şi o mai bună coerenţă politică. Prin urmare, cred că nu trebuie numai să citim tratatul, lucru care este foarte corect şi ne dă posibilitatea de a avea mai multă coerenţă, ci şi să furnizăm...
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Domnule preşedinte, domnule Barroso, domnule Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, Spania preia acum Preşedinţia Uniunii Europene pentru a patra oară. Ştiţi şi dumneavoastră ce presupune colaborarea cu Parlamentul European într-o gamă foarte largă de situaţii.
Avem acum Tratatul de la Lisabona, ceea ce înseamnă că Parlamentul European este acum principalul dumneavoastră partener de contact. În programul dumneavoastră menţionaţi că vreţi ca UE să se fixeze bine în voinţa celor care o fac legitimă - cetăţenii europeni. Este un obiectiv foarte ambiţios. Acesta poate fi atins numai cu ajutorul reprezentanţilor cetăţenilor europeni, cu alte cuvinte prin intermediul parlamentelor. Prin urmare, sunt foarte încântată să vă aud spunând că o colaborare între parlamentele naţionale, parlamentele statelor membre ale UE şi Parlamentul European reprezintă piatra de temelie pentru îndeplinirea obiectivului. Doriţi să apropiaţi parlamentele pentru a apropia cetăţenii. Acesta este un lucru bun.
Aveţi o responsabilitate uriaşă în această privinţă, întrucât reprezentaţi prima Preşedinţie de după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Alte Preşedinţii vor folosi exemplul dumneavoastră. Astfel că dumneavoastră daţi tonul, ca să zic aşa. Mi-aş dori ca următoarele Preşedinţii să trebuiască să se măsoare cu dumneavoastră în ceea ce priveşte structurile de cooperare. Vă doresc mult succes!
Peter van Dalen
(NL) Preşedinţia doreşte să accelereze negocierile privind aderarea, inclusiv pe cele purtate cu Islanda. Grupul meu nu se opune aderării acestei ţări în sine, însă incertitudinea în ceea ce priveşte rambursarea împrumuturilor "Icesave” către Regatul Unit şi Olanda este prea mare în acest moment. Islanda şi afacerea "Icesave” au generat riscuri majore mulţi ani de zile. Părea că nu există nicio limită, iar consumul şi acordarea de împrumuturi au tot continuat. Instituţii internaţionale precum Fondul Monetare Internaţional au avertizat în privinţa acestor riscuri, însă acest comportament a fost continuat nestingherit până când a început criza economică. Curios lucru faptul că acum guvernul de la Reykjavik varsă lacrimi de crocodil. Se presimţea de mult timp faptul că lucrurile urmau să se înrăutăţească. Paza bună trece primejdia rea. Pe scurt, Islanda poate să se alăture Uniunii Europene dacă îşi îndeplineşte obligaţiile internaţionale, şi s-a precizat foarte clar cum, şi când împrumuturile "Icesave” vor fi rambursate. Aceasta este singura modalitate de a dovedi încrederea necesară pentru aderare.
Miguel Portas
(PT) Domnule Rodríguez Zapatero, ştiţi la fel de bine ca mine că sporirea producţiei în Europa va fi un proces lent şi mediocru în următorii ani. Ţinând cont de aceste lucruri, nu reuşesc să înţeleg de ce insistaţi asupra retragerii Pactului de stabilitate în forma lui originală sau asupra reducerii investiţiilor publice şi a consumului societăţii.
Aş dori să vă întreb ceva despre un lucru pe care l-aţi omis din discursul dumneavoastră. De ce nu s-a spus nimic despre paradisurile fiscale? De ce nu s-a spus nimic despre faptul că anumite state membre se opun secretului bancar? De ce nu s-a spus nimic despre o iniţiativă europeană reală pentru impozitarea tranzacţiilor financiare?
Pe scurt, iată întrebarea pe care doresc să v-o adresez: de ce angajamentele dumneavoastră nedreptăţesc economia, de ce nu există un minim de dreptate pentru problemele economice?
Enikõ Gyõri
(HU) Printre obiectivele comune, aş dori să menţionez depăşirea crizei economice şi crearea de noi locuri de muncă. Suntem cu toţii conştienţi că în anumite ţări au apărut semne de redresare, însă acest lucru nu reflectă situaţia generală a ocupării forţei de muncă. Cetăţenii Uniunii Europene au cu adevărat nevoie de locuri de muncă. Este singurul fundament acceptabil pentru reînnoirea Strategiei de la Lisabona. Trebuie să ne asigurăm că programul UE 2020 nu va repeta greşelile Strategiei de la Lisabona. Deocamdată, nu vedem care sunt factorii care îl vor diferenţia şi îl vor face mai credibil decât cele dinaintea lui. Până acum, nu am auzit decât de nişte obiective-slogan, iar graficul pentru adoptarea programului este foarte riguros.
Dacă implicarea Parlamentului European în acest proces este direct proporţională cu importanţa sa, este imposibil ca procesul să fie finalizat înainte de sfârşitul celui de-al doilea trimestru. Avem nevoie de un program matur şi armonizat, nu de o campanie de comunicare elaborată în grabă. Haideţi să luăm în considerare următoarele lucruri. Cum trebuie împărţită responsabilitatea între statele membre şi Uniune? Cum trebuie controlată punerea în aplicare a strategiei? Cine vrem să beneficieze de pe urma noii strategii? Cum va reprezenta Uniunea interesele tuturor regiunilor sale, nu doar pe cele ale anumitor industrii, companii sau ţări? Cum putem armoniza coeziunea şi politicile structurale? Când vom lucra sub presiune nu vom avea timp să răspundem la toate aceste întrebări. Graba ne-ar putea costa calitatea.
Vă atrag atenţia în legătură cu două probleme existente la nivel european care sunt incluse în obiectivele viitoarei Preşedinţii ungare. Prima este stabilirea unei strategii comune de gestionare a apei, întrucât apa este comoara noastră a tuturor. Conceptul care vede Dunărea ca pe un coridor verde are legătură cu această chestiune. Celălalt obiectiv al nostru este să ajutăm regiunile europene. Trebuie să profităm de puterea acestor comunităţi.
Marita Ulvskog
(SV) Mulţumim pentru agenda socială foarte puternică - aveţi întreaga noastră susţinere în acest sens. Am două întrebări. Prima se referă la Summit-ul de la Copenhaga. A fost un eşec, iar acum întrebarea este cum putem recâştiga iniţiativa în ceea ce priveşte lupta împotriva schimbărilor climatice? Poate Spania să pregătească terenul pentru un acord obligatoriu privind clima în Mexic, acord prin care să nu sporim diferenţele dintre ţările sărace şi ţările mai bogate ale lumii? Este posibil, de exemplu, să încercăm să asigurăm o finanţare a iniţiativelor privind clima care să nu necesite fonduri din cadrul ajutoarelor obişnuite acordate de UE pentru combaterea sărăciei? Acesta ar fi o chestiune importantă de care Preşedinţia spaniolă ar trebui să se ocupe.
În ceea ce priveşte pactul social, lucrurile par foarte interesante. Totuşi, există o problemă serioasă: nu mai există un echilibru rezonabil între angajaţii şi angajatorii din Europa. Avem o directivă privind detaşarea lucrătorilor care a afectat acest echilibru şi care pune în pericol acest pact social. Există un dumping salarial prea mare şi prea multă exploatare.
Diana Wallis
Domnule preşedinte, aş dori să îi mulţumesc prim-ministrului pentru discursul foarte sincer şi european pe care l-a ţinut la inaugurarea Preşedinţiei spaniole. Acesta este, în mod normal, un moment în care suntem politicoşi, iar colegii mei ştiu că eu sunt întotdeauna foarte politicoasă, însă trebuie să revin la problema multora dintre cetăţenii britanici şi a altor cetăţeni europeni care se confruntă cu problema pierderii caselor pe care le au în Spania.
Abordez acest subiect altfel decât antevorbitorul meu, dintr-o perspectivă anti-europeană. Abordez acest subiect dintr-o perspectivă pro-europeană, întrucât acest Parlament a elaborat de multe ori rapoarte şi a organizat audieri prin intermediul Comisiei noastre pentru petiţii. Aceasta este o problemă europeană. Este o problemă ce ţine de libera circulaţie. Este o problemă legată de cetăţenia europeană. Este o chestiune care priveşte justiţia europeană, accesul la justiţie civilă.
Îmi pare rău, domnule prim-ministru. Aţi făcut multe comentarii minunate referitoare la cetăţenia europeană, la corectitudine şi la cinste. Sper, domnule prim-ministru, că veţi fi capabil să traduceţi aceste comentarii pentru acei cetăţeni europeni care au rămas fără locuinţă şi care şi-au pierdut economiile în ţara dumneavoastră din cauza, şi îmi pare rău să o spun, a ceea ce pentru acest Parlament pare să fi fost un abuz administrativ.
Evžen Tošenovský
(CS) Domnule prim-ministru, în programul de priorităţi pentru Preşedinţia pe care o conduceţi, în capitolul privind transportul aţi menţionat proiectul Galileo. Proiectul Galileo se numără printre cele mai importante şi complexe proiecte ale Uniunii Europene. În timpul Preşedinţiei spaniole, etapa de punere în aplicare a acestui proiect ar trebui deja organizată. Aş dori să vă solicit să acordaţi mai multă atenţie acestui proiect, care este complex nu doar din punct de vedere tehnic, ci şi economic, întrucât finanţarea lui nu a fost clarificată încă în totalitate. Cred că, mulţumită Preşedinţiei spaniole, acest program va fi realizat cu succes şi întregul proiect va fi lansat. Aceasta este o sarcină uriaşă ce îi revine Preşedinţiei spaniole, întrucât proiectul va fi urmat de alte proiecte extrem de importante în domeniul inovaţiei, telecomunicaţiilor şi în alte domenii aferente.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Domnule preşedinte, domnule Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, domnule preşedinte Barroso, domnule comisar Almunia, şi eu doresc să mă concentrez asupra strategiei UE 2020, întrucât nevoia ca Europa să lucreze pentru cetăţenii săi şi pentru locurile acestora de muncă este mai mare ca niciodată acum, în aceste vremuri de criză. Aţi anunţat că UE 2020 este un domeniu de prioritate important, însă la Madrid, la inaugurarea Preşedinţiei dumneavoastră, aţi făcut nişte afirmaţii politice controversate şi aţi fost aspru criticat, cu toate că de fapt este o responsabilitate destul de mare să faceţi statele membre să cânte după aceeaşi partitură, iar un astfel de demers necesită diplomaţie. Dumneavoastră, Preşedinţia spaniolă, încercaţi cumva să împiedicaţi acţiunile Preşedintelui Van Rompuy cu aceste afirmaţii? Potrivit Tratatului de la Lisabona, în calitate de co-legislator şi partener important al Parlamentului European, nu cumva ar trebui să lucraţi în conformitate cu programul legislativ? Nu este sarcina dumneavoastră - şi acest lucru este menţionat şi în programul dumneavoastră - să asiguraţi reglementarea decisivă a pieţei financiare? În definitiv, din acest punct de vedere, Parlamentul a fost dezamăgit de compromisul privind supravegherea financiară la care a ajuns Consiliul în luna decembrie a anului trecut. Poate ar trebui să vă concentraţi energia mai mult pe acest aspect, dar şi pe piaţa internă, unde există multe lucruri care trebuie îmbunătăţite? Este foarte important pentru întreprinderile noastre mici şi mijlocii, care sunt forţa motrice pentru locurile de muncă.
În ceea ce priveşte UE 2020, Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) şi-ar dori, de asemenea, să vadă terminându-se competiţia generală între statele membre, bineînţeles, şi să vadă în loc de propuneri specifice - aici mă adresez dlui preşedinte Barroso - o structură de guvernare solidă şi transparentă, una care să respecte totodată principiul subsidiarităţii. Documentul Bruxelles-ului nu face referire la vârsta de pensionare, de exemplu. Ar trebui Bruxelles-ul să ia decizii referitoare la reformele de pe pieţele muncii sau la sistemele de educaţie din statele membre? Haideţi să fim hotărâţi, dar să respectăm şi principiul subsidiarităţii.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Programul pe care l-aţi prezentat este foarte ambiţios - poate permite Uniunii Europene să înregistreze un progres semnificativ şi, întrucât am avut ocazia să cunosc câţiva membri ai guvernului dumneavoastră, ştiu că aceştia sunt adevăraţi profesionişti şi sunt bine pregătiţi pentru a pune în aplicare acest program - felicitările mele.
Aştept cu interes în special colaborarea cu ministrul justiţiei şi cu ministrul de interne, pentru că acestea sunt domeniile mele de interes în calitate de vicepreşedintă a Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European. Avem foarte mult de muncă şi trebuie să luîm o mulţime de măsuri, inclusiv pe cele menţionate în sesiunea noastră de ieri seară, măsuri care ţin în special de domeniul justiţiei şi internelor, pe care Preşedinţia spaniolă a decis să le abordeze în mod curajos.
Există multe întrebări şi este nevoie de multe soluţii în domeniul drepturilor fundamentale ale cetăţenilor Uniunii Europene, inclusiv drepturile materiale şi procedurale ale participanţilor în acţiunile civile şi penale, dar şi în ceea ce priveşte problema protecţiei, având în vedere reintroducerea dimensiunii sociale a politicii europene. Trebuie să acordăm atenţie chestiunilor legate de imigrare şi azil, şi cred că vom...
Marian Harkin
Domnule preşedinte, una dintre schimbările despre care a vorbit dl prim-ministru în această dimineaţă este Iniţiativa cetăţenilor. Cred cu tărie că este potrivit ca una dintre ţările ai căror cetăţeni au votat în favoarea constituţiei să fie ţara care va începe punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Într-adevăr, de multe ori pe când încercam în Irlanda să obţin voturi favorabile pentru Tratatul de la Lisabona, menţionam Spania şi poporul spaniol.
Însă noi, ca politicieni, avem responsabilitatea de a ne asigura că, deşi cetăţenii sunt conştienţi de potenţialul real al Iniţiativei cetăţenilor, ei sunt totodată conştienţi de limitele acesteia. Ştim că nu este vorba doar de strângerea unui milion de semnături pentru o anumită problemă. Acest lucru trebuie să facă parte din competenţele Uniunii, iar noi nu trebuie să promitem mai mult decât putem oferi.
În al doilea rând, domnule prim-ministru, în această dimineaţă aţi menţionat siguranţa alimentară. Sunt încântată să văd că în cadrului Consiliului Agricultură se înregistrează progrese în ceea ce priveşte îmbunătăţirea funcţionării lanţului de aprovizionare cu alimente. Siguranţa alimentară nu poate fi şi nu va fi niciodată garantată dacă fermierii noştri nu vor obţine un venit corect şi relativ stabil.
În fine, domnule prim-ministru, vă felicit pentru iniţiativa dumneavoastră de a eradica violenţa bazată pe gen; aştept cu nerăbdare să aflu detalii.
Marian-Jean Marinescu
În primul rând îmi exprim speranţa că, în ciuda caracterului destul de general al programului, Preşedinţia spaniolă va înregistra rezultate concrete până la sfârşitul lunii iunie.
Salut faptul că preşedinţia este preocupată de dezvoltarea spaţiului de cercetare european şi de asigurarea mobilităţii cercetătorilor. Însă, în condiţiile existenţei restricţiilor pe piaţa muncii, acest lucru va fi dificil de realizat. Sper ca reuniunea informală a miniştrilor muncii de la sfârşitul acestei luni să se finalizeze cu rezultate concrete în acest sens.
Programul include, de asemenea, revizuirea direcţiilor de acţiune ale TEN-T. Este de dorit ca revizuirea să ţină cont şi de viitoarea strategie pentru Dunăre care, deşi nu este menţionată în mod direct în programul preşedinţiei, reprezintă un angajament al Comisiei Europene pentru anul 2010.
În domeniul energiei se doreşte îmbunătăţirea planului de acţiune european pentru eficienţa energetică şi adoptarea planului de acţiune pentru energie 2010 - 2014. Referitor la primul, cred că revizuirea ar trebui să cuprindă şi o propunere privind resursele financiare, în special pentru eficientizarea din punct de vedere energetic a clădirilor. Planul european de redresare economică a inclus participarea Uniunii Europene la finanţarea gazoductului Nabucco. Este în interesul Uniunii Europene ca această finanţare să fie continuată şi în planul de acţiune pentru energie 2010 - 2014.
În ceea ce priveşte parteneriatul estic, se face precizarea că relaţiile Uniunii Europene cu Ucraina sunt foarte importante. Adresez pe această cale rugămintea să nu pierdeţi din vedere Caucazul de Sud, o importantă resursă alternativă de energie pentru Uniunea Europeană, şi nici Republica Moldova, care are mare nevoie de ajutorul Uniunii în această perioadă de tranziţie către democraţie.
Gianluca Susta
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, domnule Zapatero, vă mulţumesc pentru uriaşul angajament pe care vi-l asumaţi în timpul acestei legislaturi în ceea ce priveşte aspectele pe care le-aţi anunţat, cu toate că este momentul nu doar să enumerăm toate chestiunile folositoare, ci să depunem şi eforturi practice pentru a revitaliza Europa.
Trebuie să încheiem această perioadă de definire a structurilor instituţionale şi să abordăm problemele importante, care încă împiedică Europa să poată concura pe picior de egalitate cu partenerii săi internaţionali. Trebuie să ştim dacă Uniunea Europeană va fi capabilă, într-un viitor cât mai apropiat, să obţină un loc în cadrul Naţiunilor Unite, dacă va putea obţine un loc, în calitate de Uniune Europeană, în cadrul G20, dacă doreşte o mai bună armonizare fiscală şi socială, dar şi ce resurse doreşte să investească în circuitul economic european pentru a putea face ceea ce au făcut ceilalţi competitori internaţionali.
Trebuie să prezentăm - şi îi spun acest lucru preşedintelui Barroso - măsuri concrete pentru revitalizarea Europei, pentru că în şase luni nu vom vedea aceleaşi rezultate pe care le-am văzut anterior, în timpul experienţelor anterioare. Am dori de, asemenea, să ştim dacă a venit în sfârşit momentul când, aşa cum spunea Kissinger în urmă cu 30 de ani, principalii lideri ai lumii ştiu la ce număr de telefon să sune când vor să contacteze pe cineva din Europa, şi nu doar contactează statele membre.
Este în joc demnitatea Europei aşa cum reiese din Tratatul de la Lisabona, dar şi modelul social european, acea democraţie fundamentală pe care noi, membrii Grupului Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European o solicităm cu vehemenţă şi pe care dorim să se bazeze viitoarea bunăstare a cetăţenilor noştri.
Paulo Rangel
(PT) Domnule preşedinte, domnule Rodríguez Zapatero, domnule Barroso, aş dori să clarific faptul că în discursul pe care l-am auzit aici există anumite ambiguităţi, în special în ceea ce priveşte anumite aspecte economice. Obiectivele şi ţelurile menţionate sunt clare, însă rămân anumite ambiguităţi. Mai exact, nu sunt menţionate măsuri concrete pentru combaterea şomajului. Totuşi, în ciuda acestei rezerve, aş dori să îmi concentrez discursul pe aspecte instituţionale.
Preşedinţia spaniolă vorbeşte mult despre chestiunea Iniţiativei cetăţenilor şi despre instalarea rapidă şi imediată a sistemului pentru Serviciul european pentru acţiune externă. În prezent, la nivel instituţional, cred că ar trebui făcute precizări şi despre relaţia cu restul instituţiilor, întrucât ne aflăm în etapele iniţiale ale Tratatului de la Lisabona.
De asemenea, cred că este important pentru Consiliul şi Preşedinţia spaniolă să arate foarte clar că sunt dispuse să colaboreze cu Comisia şi cu Parlamentul, pentru a clarifica felul în care vor funcţiona relaţiile dintre Comisie şi Parlament în contextul Tratatului de la Lisabona, întrucât acum Preşedinţia spaniolă are o ocazie unică de a crea precedente.
Indiferent ce va face Preşedinţia spaniolă referitor la relaţiile menţionate anterior, pe de-o parte cele cu Comisia, de cealaltă parte cele cu Parlamentul, dar şi cele cu însuşi Preşedintele Consiliului European, în orice caz se confirmă clar faptul că ceea ce se va întâmpla va fi considerat un succes al Tratatului de la Lisabona.
Având în vedere toate acestea, aş dori să primesc informaţii mai exacte cu privire la felul în care vedeţi structura relaţiilor dintre Preşedinţia rotativă, Comisie, Parlament şi Preşedinţia Consiliului.
Alejandro Cercas
(ES) Stimate domnule prim-ministru Zapatero, bine aţi venit, succes şi vă mulţumesc pentru discursul dumneavoastră. Mai presus de toate, vă mulţumesc pentru referirea pe care aţi făcut-o la Carta Socială Europeană. În sfârşit, cineva din Consiliu înţelege că Europa nu poate fi creată fără muncitori, şi cu atât mai puţin nu poate fi creată împotriva acestora.
În sfârşit, cineva din Consiliu începe să înţeleagă că ne confruntăm cu o problemă foarte serioasă, există milioane de oameni dezamăgiţi, organizaţii de comerţ care simt că sunt excluse din procesul de integrare europeană, proces care nu ia în considerare decât aspectul comercial, care şi-a pierdut ambiţiile politice şi care are puţine ambiţii sociale.
Două acţiuni au otrăvit această relaţie cu Parlamentul şi cu mişcarea sindicală. Una este mişcarea muncitorilor din întreaga Europă, care reprezintă o ameninţare pentru modelele sociale naţionale, iar cealaltă este Directiva privind timpul de lucru, care ameninţă realizările istorice şi concilierea dintre viaţa profesională şi cea activă.
Domnule prim-ministru, aţi vorbit despre şase luni de schimbare. Schimbare de proceduri, schimbare de direcţie. Nu veţi putea schimba totul, însă veţi începe o cale nouă, de care Europa are nevoie, pentru că Europa are nevoie de muncitori şi nu va fi posibil să construim doar o Europă economică; va trebui să fie şi o Europă politică şi socială.
