Dannelse af politiske grupper (ændring af forretningsordenen) (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Richard Corbett for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om ændring af artikel 29 i Europa-Parlamentets forretningsorden - Dannelse af politiske grupper.
Richard Corbett
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg rejser mig for at præsentere en betænkning fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender vedrørende forretningsordenen, hvor vi har undersøgt spørgsmålet om tærskelen - det minimumskrav, som skal opfyldes for at stifte en politisk gruppe i Parlamentet.
Ethvert parlament med et system bestående af politiske grupper har, naturligvis, et minimumskrav. Normalt tillader man ikke blot ét eller to medlemmer at danne en politisk gruppe. Det er altid nødvendigt at definere, hvad tærskelen skal være. Og i takt med at Parlamentet vokser, er det logisk, at vi stopper op og tænker over, hvad tærskelen skal være for at stifte en politisk gruppe i det næste Parlament.
Vi har undersøgt spørgsmålet indgående i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, og udvalgets medlemmer var delt i to næsten lige store lejre. Under behandlingen i udvalget var der med én stemme flertal mod at hæve tærskelen, men dette spørgsmål skal vi naturligvis behandle på ny i Parlamentet.
Vi har også set på de eksisterende grupper, som kommer en anelse under tærskelen, hvis et eller to medlemmer forlader gruppen, og om det er rimeligt, at sådanne grupper automatisk og øjeblikkeligt opløses, eller om vi under visse omstændigheder skal tillade sådanne grupper at bestå. Her har udvalget vedtaget mit forslag, som er baseret på et forslag af hr. Bonde, den forhenværende medformand af IND/DEM-Gruppen. Hr. Bonde gjorde mig opmærksom på de problemer, han som gruppeleder kunne få ved at lede en gruppe, som lå tæt på tærskelen, hvis et, to eller tre medlemmer skulle true med at forlade og dermed reelt afpresse gruppen, medmindre de fik deres vilje i en given sag.
På hans foranledning vedtog udvalget meget fornuftigt mit forslag om, at vi skal give de mindre grupper, som har eksisteret i en bestemt periode, mulighed for at bestå - vi vil tillade Parlamentets formand at foretage en skønsmæssig vurdering - selv om de kommer under tærskelen i en begrænset periode indtil Parlamentets næste konstituerende møde. Det forudsætter naturligvis, at de endnu har et rimeligt antal medlemmer, for vi kan ikke tillade en gruppe at bestå af to eller tre medlemmer.
Tanken var at finde en balance mellem en rimelig tærskel og at komme de mindre grupper i møde ved at sikre, at de ikke risikerer reel afpresning af en minoritet inden for deres egen gruppe, som hvert øjeblik kunne trække stikket ud.
Som jeg nævnte, tøvede udvalget med at hæve tærskelen - det skete med én stemmes flertal. Men nu er emnet igen aktuelt. Set på verdensplan har vi en af de laveste tærskler for stiftelse af en politisk gruppe. Blot 2,5 % af vores medlemsantal kan danne en politisk gruppe. I betragtning af at medlemmerne ved at stifte en gruppe får flere ressourcer - flere penge fra skatteyderne, proceduremæssige privilegier og mere personale - end almindelige medlemmer, bør det give anledning til overvejelser.
Ønsker vi at give så mange ressourcer til en gruppe, der rent ud sagt kan bestå af et meget lavt og urepræsentativt antal medlemmer - 2,55 %? Jeg synes, at det er en meget lav tærskel, som udgør den fare, at vi tildeler meget små, muligvis urepræsentative og endda ekstreme grupper betydelige ressourcer. Nogle har påpeget, at det ekstreme højre med en så lav tærskel potentielt kunne stifte en gruppe, hvis de skulle gå hen og få nok mandater.
Det er berettiget at spørge, hvad tærskelen skal være. Mit forslag ville være at hæve den til 4 %, hvilket stadig er temmelig lavt i forhold til nationale parlamenter i Unionen. Det er under, hvad der er normen i mange nationale parlamenter, men formentlig en rimelig balance. Jeg har fået oplyst, at nogle af de mindre grupper, som indledningsvis modsatte sig dette forslag, går ind for et kompromis mellem de 30 medlemmer, som jeg foreslog, og de 20 medlemmer, som er den nuværende tærskel. De bakker op om et kompromis på 25 medlemmer.
Jeg skifter nu kasket og taler som min gruppes koordinator i stedet for dens ordfører. Jeg kan fortælle mine kolleger, at min gruppe er villig til at indgå et sådant kompromis, hvis det reelt er et kompromis, som vi alle kan nå til enighed om. Hvis der ikke er et kompromis - hvis dette ikke er acceptabelt - vil min gruppe fortsat støtte forslaget om 30 i stedet for 25.
József Szájer
Hr. formand! Mit parti og jeg hører til dem, som har bakket op om et Parlament med en større sammenhængskraft i tilfælde af, at vi hæver tærskelen, som har dannet grundlag for stiftelsen af en gruppe til og med nu.
Jeg mener, at det vil skabe et stærkere Parlament. Jeg føler, at det er i Europa-Parlamentets interesse, at der er en større sammenhængskraft mellem politiske partier og politiske grupper og mellem de politiske grupper indbyrdes, ligesom jeg mener, at de politiske partier på europæisk niveau vil blive styrket.
Som hr. Corbett netop har sagt, har vi indset, at den aktuelle tærskel er meget lav, også når vi sammenligner den med andre parlamenters. Af netop denne årsag har vi på vegne af Det Europæiske Folkeparti støttet denne henstilling, og vi har støttet det synspunkt, at grænsen bør være fleksibel. Jeg vil dog tilføje, at jeg med hensyn til fleksibilitet ville have tilladt dannelsen af sådanne grupper i en kortere periode.
Vi har naturligvis oplevet, at ikke alle har delt denne opfattelse, og jeg er overbevist om, at man i et Europa-Parlament med mange forskellige farver, politiske partier og politiske overbevisninger altid må stræbe efter at opnå en form for konsensus om dette spørgsmål. Det glæder mig derfor, at der er udsigt til et kompromis, der gør, at tærsklen for stiftelse af politiske partier kan sættes højere end den nuværende, men lavere end den planlagte.
En sidste bemærkning: Hvad angår såvel antallet af lande som minimumsantallet af politiske grupper, er jeg er overbevist om, at det vil være bedre at anvende et procenttal end et specifikt antal. Det vil så ikke være nødvendigt at justere tallet konstant. Navnlig i lyset af at Lissabontraktatens fremtid nu er blevet usikker, kender vi ikke det nøjagtige antal medlemmer i det kommende Parlament i 2009, og det kan betyde, at vi så skal til at ændre denne artikel igen. Tak for Deres opmærksomhed. Folkepartiet støtter henstillingen.
Jo Leinen
Hr. formand! Jeg vil ikke mindst takke hr. Corbett for forberedelsen af disse betænkninger. Det stod klart fra starten, at der ikke alene ville blive indgået en aftale om dette emne, men også at der ville opstå en hidsig debat. Vi må dog huske på, at Parlamentet er vokset fra 626 til 785 medlemmer, og skulle den nye traktat træde i kraft, vil antallet højst sandsynligt ligge på 751. Vi skal selvfølgelig justere de regler, som vi arbejder efter.
Vi har en Arbejdsgruppe om Reform af Parlamentet, der undersøger en række af de forhold i Parlamentet, som vi er nødt til at udvikle. Status quo er altid den letteste udvej. At forsvare acquis communautaire vil sige, at man ikke behøver at modernisere eller forandre, men det er i denne situation indlysende, at spørgsmålet om størrelsen på Parlamentets politiske grupper skal løses.
Hr. Corbett har allerede sagt, at vi har en af de laveste tærskler sammenlignet med nationale parlamenter verden rundt. Er det ikke rimeligt at justere vores tærskel derefter? Man kan også være enig med hr. Szájer, der sagde, at som han så det, har vi behov for en stærkere sammenhængskraft i Parlamentet. Vi er ikke længere en rådgivende, men en lovgivende forsamling. Vi lovgiver for 500 millioner mennesker, hvilket kræver en vis grad af sammenhængskraft.
Derfor ønsker jeg at have ægte politiske grupper i Parlamentet og ikke blot formelle grupper, som kun mødes for pengenes skyld, og som i virkeligheden ikke har nogen fælles politiske synspunkter. Det forslag, som var på bordet, om at gå fra 20 til 30 ville stadig have været moderat og på ingen måde overdrevet. Godt nok nåede det ikke ikke længere end til udvalgsplanet, og man skal være parat til at indgå kompromiser. Selv om det seneste forslag er 25, er det stadig et fremskridt og det lige netop acceptable næste skridt.
Vi har 10 politiske familier registreret fra det yderste højre til det yderste venstre. Ved det næste valg til Europa-Parlamentet får vælgerne en bred vifte af politiske familier at vælge mellem og derigennem mulighed for at udtrykke, hvilket Europa de gerne vil have. Derfor har jeg ingen betænkeligheder ved at gennemføre denne reform. Mangfoldigheden i Parlamentet opretholdes, men måske skal vi hjælpe sammenhængskraften lidt på vej, og det er målet med denne opgave. De skal derfor have tak, hr. Corbett.
Andrew Duff
Hr. formand! Som vi ved, forsøger udvalget at opnå konsensus, men i aften er konsensussen blevet brudt. Jeg har en alvorlig indvending mod hr. Corbetts forslag af både principielle og praktiske årsager.
Jeg vil ganske enkelt ikke anerkende, at eksistensen af syv grupper i Parlamentet skulle give et særligt effektivitetsproblem. Erfaringer fra nationale parlamenter kan kun hjælpe os til en vis grænse. Vi skal afspejle den mere komplekse og sammensatte offentlige mening fra 27 lande. På dette følsomme tidspunkt i integrationsfasen er det af afgørende betydning, at alle slags minoritetsgrupper kan organisere sig professionelt og komme til orde. Grupper hindrer ikke, men bidrager til, Parlamentets arbejde.
Hr. Corbetts forslag og kompromiset vil betyde, at UEN- og IND/DEM-Gruppen ophæves. Jeg er ofte, eller måske rettere altid, uenig med disse grupper, men de har en fuldkommen ret til at udtrykke deres holdninger, og de repræsenterer så afgjort en særegen del af den offentlige mening.
Hvis vi ophæver disse grupper, tvinges deres medlemmer til at melde sig ind i en større gruppe, hvilket vanskeliggør deres forhold og mindsker gruppernes sammenhængskraft. En anden mulighed er, at det vil få antallet af løsgængere til at eksplodere.
For effektivitetens, pluralismens, sammenhængskraftens, retfærdighedens og liberalismens skyld vil jeg appellere til alle om at støtte udvalgets beslutning og forkaste ændringsforslagene.
Johannes Voggenhuber
Hr. formand! Af og til sker det, at de store grupper i Parlamentet har noget på samvittigheden. Det kan man fornemme, når et spørgsmål behandles en sen mandag aften i Strasbourg.
Det er tilfældet i dag, for ellers ville det måske interessere offentligheden, at en betænkning, der blev forkastet af udvalget, skulle ende på dette plenarmøde. Det vil måske også interessere offentligheden at vide, hvorfor en ordfører på vegne af udvalget præsenterer en betænkning, der ikke stemmer overens med det, han fremlægger, og som ikke blev afvist med én stemmes flertal - som hr. Corbett påstod - men af størstedelen af udvalget, og med god grund.
Offentligheden vil måske også være interesseret i at høre, at Deres fremlæggelse af dette indlæg overtræder forretningsordenen, idet det ikke sker med henblik på at stemme om indlægget, men har et helt andet formål.
Jeg har været medlem af Parlamentet siden 1990. I den tid er jeg blevet bekendt med, at der er enighed om den parlamentariske kultur. Der er enighed om, at et flertal i et parlament ikke bruger sin stemme og sin vægt til at skaffe sig privilegier og magtfulde positioner i forretningsordenen på bekostning af andre grupper. Det har De gjort her. De har overtrådt dette tabu. Det, der siges her, er uredeligt.
De store grupper vil ganske enkelt forhindre, at der dannes mindre grupper. De vil presse medlemmer fra alle lande i Unionen til at melde sig ind i deres grupper og forhindre, at dele af deres egne grupper løsriver sig. De vil ændre forretningsordenen efter forgodtbefindende og skræddersy deres grupper. Det bevirker, at de ignorerer et andet tabu, nemlig at det er uacceptabelt at benytte formelle kneb til at skaffe sig af med eksisterende grupper som Gruppen for Selvstændighed og Demokrati. Det hører ingen steder hjemme i et politisk demokrati.
Det er ved at blive en vane, hr. Corbett. Jeg har undersøgt udviklingen i de sidste to år, og vi skal diskutere det igennem inden valget. I løbet af de seneste to år har de større grupper i Parlamentet fremsat en stribe ændringsforslag til forretningsordenen, og de sigter altid mod at øge de større gruppers magt og mindske mangfoldigheden, mod at indskrænke de individuelle medlemmer og mindre gruppers rettigheder.
Hvis det er sådan, man gør Parlamentet populært og reagerer på borgernes manglende tillid, og sådan vi forbereder os til valget næste år, så vil De opdage, at vi er stærke modstandere af denne sag og fortalere for et demokratisk Parlament.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Pluralisme og respekt for forskellighed er vigtige værdier i Europa-Parlamentet. Det skyldes, at EU skal afspejle, at vi er forenet i mangfoldighed. Også derfor skal Parlamentet ikke alene respektere, men også støtte mangfoldigheden af farver på det politiske kort.
Når vi på behørig vis forsvarer etniske, religiøse og seksuelle minoriteters rettigheder, må vi også tage hensyn til de politiske minoriteter. Enhver manipulation eller politisk motiveret ændring af Europa-Parlamentets forretningsorden vil åbenlyst begrænse Parlamentets rolle som det organ, der repræsenterer folk og samfundsgrupper over hele Unionen. Vi ser intet behov for at ændre de punkter i forretningsordenen, der angiver, hvor mange lande en politisk gruppe skal have repræsentanter fra. Den aktuelle situation er god nok. Europa-Parlamentet fungerer effektivt, som det er i dag, og som et kinesisk ordsprog siger, skal man ikke ændrer det, der virker. I denne sammenhæng er seks stater nok og bør ikke ændres til syv. Det vil i så fald kun øge antallet af løsgængere, som ofte har vidt forskellige holdninger. En sådan ændring, ligesom at hæve tærskelen for dannelse af en politisk gruppe til 30, kan rent faktisk påvirke pluralismen, meningsfriheden, de europæiske institutioners repræsentativitet og vores troværdighed som repræsentanter i Europa-Parlamentet.
Sådanne ændringer vil ikke give Europa-Parlament et godt billede udadtil som myndighed i et valgår, og det anser jeg for særlig vigtigt i lyset af valgdeltagelsen i disse valg. Disse ændringer bør hverken træde i kraft i 2009 eller på noget andet tidspunkt, og det siger jeg som repræsentant for en gruppe, der ville klare sig aldeles glimrende, hvis disse ændringer indføres.
Francis Wurtz
for GUE/NGL-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Lad os se realiteterne i øjnene. Den europæiske integrations historie, dens fremherskende ideologiske strømninger og dens praksis nedarvet fra et halvt århundredes tætte samarbejde med Kommissionen, Rådet og Parlamentet har alt sammen ført til en slags kristendemokratisk-socialdemokratisk kondominium inden for de europæiske institutioner. Det er ikke min personlige vurdering. Jeg opridser bare realiteterne.
En evig stræben efter konsensus mellem de to hovedgrupper er nødvendig for at opnå det kvalificerede flertal, som kræves for at vedtage en lovtekst ved fælles beslutningstagning i Parlamentet. Det gør, at forskelligheder og uoverensstemmelser ikke har gode vilkår for at blive udtrykt. Derfor er spørgsmålet ganske enkelt. Vil vi forstærke denne tendens til at undgå konflikter ved at stramme reglerne for dannelse af politiske grupper, hvilket på valgaftenen vil betyde et fald i antallet af parlamentsmedlemmer pr. land, som så igen straffer minoritetsgrupperne i navnlig de tyndt befolkede lande? Hvor troværdige er disse erklæringer til fordel for pluralisme så? Den demokratiske debat højnes ikke af at øge antallet af løsgængere.
Derfor står min gruppe samlet bag opretholdelsen af de gældende artikler om dannelse af politiske grupper, selv om vi har delte meninger om de to hovedgruppers afvisning af vores ønske om at acceptere de efterfølgende procedurer - enten at anerkende uenigheden eller acceptere et kompromis. Størstedelen af min gruppe - inklusive jeg selv - har nu talt til fordel for kompromiset alene for sikre en varig pluralistisk meningstilkendegivelse i Parlamentet, dog med den største respekt for dem, som har en anden holdning. Når alt kommer til alt, deler vi de samme principper. Disse principper har et navn, og navnet er demokrati.
Hanne Dahl
for IND/DEM-Gruppen. - Hr. formand! Den debat, vi har nu, er surrealistisk! Ja, den er lige så absurd som en proces beskrevet af Kafka! Og jeg er nødt til kort at gennemgå forløbet, for at De kan forstå, hvorfor jeg tillader mig denne sammenligning, for jeg ved, den er ganske grov.
På et møde i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender den 27.5. blev der behandlet et forslag til betænkning om at gøre det vanskeligere at danne politiske grupper. Corbett, der var ordfører for betænkningen, ønskede at hæve antallet af medlemmer fra 20 til 30 og samtidig stille krav om, at gruppen skulle repræsentere en fjerdedel af landene mod hidtil en femtedel. Dette forslag til betænkning blev forkastet, og dette ville i enhver anden sammenhæng være ensbetydende med, at betænkningen blev fjernet fra dagsordenen. Men i stedet tillod udvalgets formand, Jo Leinen, at man fortsatte med at stemme om ændringsforslag til den oprindelige betænkningstekst. Dette på trods af at der ikke var nogen betænkning at stille ændringsforslag til! Med denne manøvre lykkedes det at holde liv i en betænkning, der var død! Man brød ganske vist med alle regler og sædvanlige procedurer, men det synes Corbett flankeret af udvalgets formand at se stort på. Og man må spørge hvorfor? For i 2004 hævede man jo spærregrænsen med henvisning til, at Europa-Parlamentet nu bestod af 25 lande i stedet for 15. Vi er siden blevet udvidet med to lande, men det begrunder ikke, at man ændrer så drastisk i reglerne. Man henviser til, at spærregrænsen i mange tilfælde er højere i de nationale parlamenter, men man glemmer at nævne, at der er en begrænsning mere i Europa-Parlamentet, idet der også er en geografisk begrænsning. En sådan findes, så vidt jeg ved, ikke i noget nationalt parlament. Hvorfor så denne dramatiske ændring af reglerne for gruppedannelse? Det ligner mest af alt en uhellig alliance mellem de to store grupper i Parlamentet om at skabe et topartisystem. Ja, hvis jeg var paranoid, ville jeg sige, at det lignede en uhellig alliance med en skummel bagtanke, og den skumle bagtanke består i at gøre det meget vanskeligt at skabe grupper, der tilhører oppositionen. Grupper som den jeg selv tilhører. Parlamentet har ingen ret til at stille sig til dommer over politiske holdninger. Den ret tilkommer alene vælgerne. Medlemmer, der er valgt ved lovlige demokratiske valg, er legitime deltagere i den politiske proces. De har enhver ret til at spille på denne bane, og det tilkommer hverken socialdemokrater eller konservative at gøre det vanskeligt for dem at udøve deres mandat.
Jeg vil anbefale alle medlemmer at stemme imod ændringsforslag til betænkninger, der ikke eksisterer. Det vil jeg anbefale i dag og i fremtiden. Det er ganske simpelt for langt ude, hvis vi nogensinde ønsker at blive taget alvorligt som lovgivende forsamling.
Frank Vanhecke
(NL) Hr. formand! Ordføreren har på sin vis selv sagt, hvad hans betænkning har til formål. Den har til formål yderligere at forstærke Europa-Parlamentets rolle som en slags repræsentant for en eurokratisk, ensporet tankegang og til at afskaffe den smule frihed, som de mindre politiske grupper har. Det er Parlamentets rolle at tjene de europæiske magthavere og ikke længere at repræsentere folkets politiske mangfoldighed. Sikke en udemokratisk farce, ordførerens Europa er ved at udvikle sig til!
Også det berømte ændringsforslag 6 om parlamentariske forespørgsler udgør endnu en indskrænkning af vores rettigheder. Derudover kan vi læse, at denne regel indføres, fordi Kommissionen - og jeg citerer - "har (...) i stærke vendinger klaget over antallet af sådanne forespørgsler og den administrative arbejdsbyrde, der påhviler Kommissionens tjenestegrene ved besvarelsen." Jeg tror dog nærmere, at parlamentsmedlemmerne har brug for i stærke vendinger at klage over de elendige svar, som mange kommissærer giver på vores skriftlige forespørgsler. Svarene kommer ikke til sagen, de er ufuldstændige og udtrykker fra tid til anden en implicit modvilje mod at give os de korrekte oplysninger.
Vi ville være bedre tjent med at inkludere en disciplinær procedure for kommissærerne frem for endnu en gang at gøre det vanskeligt for parlamentsmedlemmer at udføre det job, som de bliver betalt for.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Denne debat drejer sig om de praktiske forhold i Parlamentet, og det er vores pligt at spørge om, hvorvidt forslagene om politiske grupper er praktiske. Det var sandelig af hensyn til de praktiske forhold, at jeg med udsigt til et minimumskrav på 30 medlemmer stillede mit ændringsforslag - jeg vil mene, at det var mit ændringsforslag, hr. Corbett - som med Formandskonferencens samtykke satte Parlamentets formand i stand til at tillade en gruppe, der måtte falde under tærskelen, at fortsætte arbejdet i en begrænset periode.
Der var i udvalget generelt opbakning til denne ændring, som kan sikre, at en gruppe ikke kan holdes som gidsel af et medlem, der truer med at forlade og dermed uden videre opløse gruppen. Derfor ser jeg overvejende positivt på det nye kompromis, som foreslår en grænse på 25 medlemmer. Jeg ser det som et rimeligt antal, der kan løsne op på en af de knuder, jeg henviste til, da jeg forberedte ændringsforslaget.
Vi skal dog altid huske på, at vi er valgt til at repræsentere alle vælgeres holdninger og interesser. Det er en kendsgerning, at meningsmangfoldigheden blandt europæiske vælgere vokser dag for dag, hvilket er godt for demokratiet. Parlamentet får ikke blot flere medlemmer, men også en større mangfoldighed af meninger. Vi er nødt til at afspejle de nationale vælgeres meninger for at være i stand til at udøve vores parlamentariske mandat tilfredsstillende. En lille gruppe i Europa-Parlamentet kan meget vel repræsentere en udbredt holdning blandt medlemsstaterne. Vi skal kunne arbejde konstruktivt som Parlament og ikke mindst i overensstemmelse med borgernes ønsker. Det er dem, vi repræsenterer. Dette er dog allerede udtrykt i gruppernes dispositioner og ordninger.
Jeg hilser dette mulige kompromis velkommen, men ser også frem til en fornuftig og pragmatisk tilgang til spørgsmålet. Jeg håber ikke, at vi bilder os ind, at færre grupper automatisk giver med mere demokrati.
Kristian Vigenin
(BG) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg synes, at forslaget i hr. Corbetts betænkning fortjener opmærksomhed. Efter min mening kommer det på det rigtige tidspunkt, da ingen af de eksisterende grupper i Parlamentet bliver truet, hvis forslaget vedtages. Jeg støtter idéen om et mere effektivt Parlament i den kommende valgperiode fra 2009 til 2014. Vi har gentagne gange diskuteret betydningen af ændringerne, men vi har aldrig diskuteret en mulig indskrænkning af parlamentsmedlemmers mulighed for at udtrykke deres meninger. Da Parlamentet er stort - vi plejer at kalde os verdens nok største demokratisk valgte Parlament - er de parlamentariske grupper selve Parlamentets hjerte. Det er grupperne, som ikke repræsenterer de enkelte partimedlemmers nationer, men de politiske synspunkter, der forener medlemmerne. Betydningen af storhed ligger også i de muligheder, som både de politiske grupper og deres ledere har i deres daglige virke i Parlamentet.
Derfor ser jeg også sådan på det, at man går galt i byen ved at beskylde Socialdemokraterne eller De Kristelige Demokrater for at være udemokratiske. Det forholder sig lige omvendt. Jeg mener, at forslaget kan give de politiske grupper en mere markant profil, så de bedre kan operere i Parlamentets kommende valgperiode. Også jeg erkender, at det er nemmere sagt på vegne af en politisk gruppe, som ikke risikerer at mangle det nødvendige antal medlemmer i det næste Parlament. Jeg mener under alle omstændigheder, at de eksisterende grupper vil kunne fortsætte i den næste valgperiode. Derudover er vi i høj grad her i Parlamentet, fordi vi repræsenterer nogle stærke partier. Vi bør ikke skille disse to ting ad. Derfor må vi heller ikke tro, at det politiske liv i Europa kun er bestemt af, hvad der foregår her i Parlamentet, og at det afhænger af de to politiske grupper. Vi må heller ikke glemme de partier, som vi repræsenterer. I den henseende foreslår jeg, at vi arbejder hen mod det fremlagte kompromis og støtter hr. Corbetts indlæg.
Gerard Batten
(EN) Hr. formand! I Parlamentet tales der ofte om åbenhed, gennemsigtighed og demokrati. Men det bliver ikke altid praktiseret.
I dette tilfælde har ordføreren, hr. Corbett, meget åbent og direkte fortalt, hvad han gerne vil opnå. Han vil gøre det vanskeligere for små grupper at opstå og fungere. Han vil nægte dem ressourcer og privilegier, som de i dag har krav på, og som gør dem i stand til at repræsentere deres vælgere. Hr. Corbett vil, hvis det på nogen måde er muligt, dreje nøglen om på de politiske grupper, han ikke synes om. Det er fuldstændigt udemokratisk. Hvorfor må europæiske vælgeres vilje ikke blive udtrykt i politiske grupper dannet af de valgte politikere, uanset hvor små grupperne end måtte være? Fordi hr. Corbett ikke synes, at de skal have lov til det!
Disse regler vil, såfremt de vedtages, betyde, at min egen gruppe - Gruppen for Selvstændighed og Demokrati - går fallit. IND/DEM-Gruppen blev, naturligvis, dannet for at modarbejde den europæiske forfatning, og vi har haft stor succes, idet vi har brugt penge på nejkampagner i forbindelse med den franske, nederlandske og seneste den irske folkeafstemning. Derfor forsøger hr. Corbett og andre euroelskere at sende os og lignende grupper valgt efter 2009 ud i kulden, hvis de kan. Hans helt igennem udemokratiske akkreditiver er åbenlyse for enhver.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Hr. formand! Det er nødvendigt, at Parlamentet fortolker demokratiet på en demokratisk facon. Det betyder, at man ikke bør se isoleret på forretningsordenen, men i stedet se den i sammenhæng med det moralske stemmeretlige grundlag og repræsentationsprincippet som et udtryk for selvbestemmelse og borgernes autonomi. Med udgangspunkt i dette princip vil jeg sige følgende: Set fra mit synspunkt er princippet i den ændring, som hr. Corbett har foreslået, korrekt, men en gruppe, der falder under den fastsatte tærskel under en valgperiode, skal have lov at fortsætte, fordi vælgernes demokratiske valg stort set altid beror på, hvilken politisk gruppe den pågældende kandidat tilhører.
Vælgerne er ikke ligeglade med, om en kandidat vælges til De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Parlamentet eller til Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Derfor mener jeg, at dette ændringsforslag bør give Parlamentets formand en forpligtende i stedet for en skønsmæssig beføjelse, en pligt frem for en ret, og set fra en demokratisk synsvinkel skal en gruppe have lov at fortsætte valgperioden ud. I modsat fald ville vi fuldstændig undergrave de frihedsprincipper, der gør os til det, vi er.
Min anden bemærkning vedrører fristelsen til at kopiere forholdene i nationale parlamenter. Nationale parlamenter fungerer ganske vist som forbilleder for os, men i dette tilfælde bør vi være forsigtige med at kopiere forholdene, da det hastigt voksende antal grupper i det europæiske demokrati kan opveje den mangel på repræsentativitet, der kaster Europa ud i den ene krise efter den anden.
Den hastige vækst kan udligne den vedholdende splittelse mellem de europæiske borgere og deres repræsentanter. Og jo mere pluralitet, des tydeligere bliver den strid og intense politisering, der normalt går forud for vores konsensus, da systematisk konsensus heller ikke er uden kontroverser her i Parlamentet.
Parlamentet kan politisere det bureaukratiske Europa ved at have mange grupper, da et demokrati er et demokrati og ikke en orden.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi bør ikke give yderligere økonomisk støtte til medlemmer og repræsentanter, som taler mod demokratiet på europæiske plan.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Det er nemt at gennemskue, hvorfor nogle presser på for at øge det antal medlemmer, der kræves for at danne politiske grupper i Parlamentet. Det er et tydeligt forsøg på at skaffe sig af med de mindre grupper, der gerne er mindre entusiastiske - ja, som ligefrem sætter spørgsmålstegn ved det dyrebare europæiske projekt. Hr. Corbett er i virkeligheden på udkig efter damptromlemetoden i politik. Det er grunden til, at han leder aftenens angreb trods udvalgets demokratiske beslutning.
Som det så rigtigt siges, kan man bedømme et parlament, dets værd og integritet på, hvordan det behandler dets minoriteter. Niveauet i denne betænkning viser, at hr. Corbett gerne ser Parlamentet synke længere ned i det udemokratiske rænkespil, hvor beslutninger ikke træffes i Parlamentet, men forhandles på plads af de to store partier.
Søren Bo Søndergaard
Hr. formand! Jeg vil godt anfægte et helt grundlæggende præmis, nemlig den præmis der går ud på, at vi får mere politisk sammenhængskraft, hvis vi fordeler os på færre grupper. Jeg kan da godt melde mig ind i Den Socialdemokratiske Gruppe. Det giver ikke mere politisk sammenhængskraft i Den Socialdemokratiske Gruppe. Jeg kan også melde mig ind i den konservative gruppe. Jeg kan garantere, at det ikke vil give mere sammenhængskraft i den konservative gruppe. Absolut ikke! Så dette forslag handler ikke om politisk sammenhængskraft. Det handler om, at der vil blive en masse løsgængere, som ikke vil høre under nogen af de grupper, som har mandater nok til at blive etableret. Og det vil igen betyde, at millioner af europæere vil opleve, at de ikke er repræsenteret af en politisk gruppe i Europa-Parlamentet. Det synes jeg ikke, er nogen god udvikling. Det synes jeg frem for alt ikke, er en demokratisk udvikling. Og så vil jeg til sidst godt spørge Corbett, for nu snakker vi jo politisk sammenhængskraft: Er det sådan, at det forslag, som Corbett her stiller, bakkes op af en enig socialistisk gruppe, eller er der i virkeligheden dyb uenighed i den socialistiske gruppe om forslaget?
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Hr. formand! Aftenens debat er interessant. Jeg har hørt ordføreren sige, at hans betænkning er inspireret af hr. Bonde, der som Rodrigo Díaz de Vivar, El Cid Campeador, vandt slag efter sin død. Derefter sammenlignede fru Dahl, som har afløst hr. Bonde, ordføreren med Kafka, hvilket sandelig er en træffende sammenligning. Sagt med andre ord burde fru Dahl ikke være så enig med hr. Bonde. Senere tilstod hr. Batten, at parlamentsgruppens penge er brugt til at intervenere i nationale folkeafstemninger. Jeg kunne forestille mig, at kvæstorerne har bemærkninger til den sag, hr. Batten, for det er forbudt at anvende gruppens penge til sådanne formål.
Og så er der hr. Voggenhuber. Hvad skal jeg sige om hr. Voggenhuber, som kommer fra det land, der med så stor succes arrangerede EM i Fodbold 2008, som vi spaniere er så glade for? Hr. Voggenhuber har beskyldt os for manipulation og kritiseret kompromisændringsforslaget, som det viser sig, at han selv har underskrevet.
Kort sagt, af hensyn til sammenhængen og i overensstemmelse med det, som hr. Szájer, hr. Kirkhope, fru Esteves og hr. Rübig har sagt, vil Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater stemme for forslaget.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! "Let us risk a bold democracy" er titlen på en storstilet artikel, som jeg skrev i Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung for to uger siden. Folk fra socialdemokratiske kredse kom hen til mig og sagde "netop!" - og ikke kun, fordi titlen giver associationer til et berømt udsagn af den mægtige Willy Brandt. Hvad er det, De gør nu, hr. Corbett og hr. Leinen? De vender det hele på hovedet, og De ved det.
Jeg kan sagtens huske, hvad De sagde under den sidste diskussion om at øge adgangsgrænsen for dannelse af grupper. Jeg husker hr. Leinen fra dengang, da han stadig var en hæderlig demokrat. Han skulle sætte sig ned og tænke grundigt over, hvilken sag han tjener. Det, De gør her, ødelægger demokratiet. De passer på Haider'ne og Strache'ne, det ekstreme venstre, folk, som får selv hr. Lafontaine til at ligne en midterpolitiker. Skam Dem! Tænk Dem om, og træk dette ændringsforslag tilbage for Europas skyld. Vær ikke "antieuropæerne".
Jean-Claude Martinez
(FR) Hr. formand! Når der er et indre marked og en fælles valuta, ville det kun være naturligt, at der også var én enkelt gruppe, som under alle omstændigheder ville være langt mere effektiv. Der ville så være én taler, og det ville være nemmere at være fælles om det hele. Hr. Corbett foreslår at hæve tærskelen til 30. Det synes meget farligt, da irerne, franskmændene og nederlænderne er i stand til at sende 31, hvilket kan give os store problemer. Jeg mener, at vi har brug for en flydende tærskel. Den skulle forblive 30, men formanden skulle efter en skønsmæssig vurdering kunne hæve den til 35 eller 40, hvis parlamentsmedlemmer, som ønsker at melde sig ind, ikke er meldt helt ind.
Under Den Fjerde Republik anvendtes en praksis, der hed "afsættelse". Ved den lovgivende forsamlings tiltrædelse kunne et flertal bestemme, om et givet parlamentsmedlem skulle forblive i embedet, eller om han eller hun skulle afsættes. Denne metode er perfekt. Så kunne hr. Corbett få kompetence til - eksempelvis - at afsætte enhver, der ikke delte hans synspunkter. Vi kunne også gå videre og sige, at alle, der ikke delte hr. Corbetts synspunkter skulle udbetale deres løn til ham eller hans gruppe. Men det kan være det samme. Irerne har bevist, at man kan indføre de regler, man har lyst til. Sådan fungerer det ikke længere her, hr. Corbett.
Richard Corbett
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg har nydt denne debat. Jeg har moret mig over de vilde påstande, der er blevet fremsat om denne ændring. Påstandene om, at det skulle betyde demokratiets og pluralismens undergang i Parlamentet at hæve tærskelen for dannelse af grupper fra 20 til 25, eller måske 30. Sikke noget vrøvl! Det er et beskedent forslag. Selv 30 ville ligge et pænt stykke under den tærskel, der eksisterer i de fleste nationale parlamenter, som vi alle anser for fuldt ud demokratiske. Så hvorfor ikke her?
Idéen om, at det skulle være et angreb på de eksisterende grupper, er noget sludder. Det glæder mig, at UEN-Gruppens talsmand vedkender, at hans gruppe ikke bliver påvirket. Det overrasker mig, at hr. Batten mener, at hans gruppe vil blive berørt. Jeg troede, at han forventede at få flere pladser ved det næste europæiske valg. Jeg tror nærmere, at de vil miste pladser og blive tilintetgjort, så de ikke engang kan komme op over de eksisterende tærskler og på den måde hverken bliver berørt på den ene eller den anden måde.
Hvad angår påstanden om, at forslaget skulle være rettet mod folk med et bestemt synspunkt, som eksempelvis euroskeptikerne, som det er blevet hævdet, er det også det rene sludder! Euroskeptikerne har altid været repræsenteret i Parlamentet, solidt repræsenteret. De har længe haft en politisk gruppe, og jeg er sikker på, at de også vil have det fremover. De repræsenterer en lille, men vigtig, del af den offentlige mening, og selvfølgelig skal de deltage i vores debatter. Det ændrer dette forslag ikke ved.
Dette er ikke et radikalt forslag. Det er et rimeligt, logisk og praktisk forslag om at finde en fornuftig tærskel for dannelse af politiske grupper i et udvidet Parlament.
Det er ikke et radikalt forslag. Det er ikke rettet mod nogen bestemt. Jeg er glad for, at mange grupper kan se fornuften i at indgå et kompromis mellem de to synsvinkler i dette spørgsmål og nå et kompromis omkring det beskedne forslag på 25.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 9. juli 2008.
