Støtte til udvikling af landdistrikterne - Støtteordninger for landmænd (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Jan Mulder for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning nr. 1698/2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) - C6-0237/2006 - og
betænkning af Lutz Goepel for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om regler for frivillig graduering af direkte betalinger som fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landmænd og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 - C6-0235/2006 -.
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Inden jeg kommenterer indholdet af betænkningerne, vil jeg først takke ordførerne hr. Lutz Goepel og hr. Jan Mulder samt medlemmerne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter for deres indsats med udarbejdelsen af de to betænkninger.
Jeg vil gerne starte med hr. Goepels betænkning. Jeg har omhyggeligt noteret mig Landbrugsudvalgets holdning om at forkaste forslaget om frivillig graduering og opfordre Kommissionen til at trække forslaget tilbage.
Inden jeg tager fat på nogle af punkterne i betænkningen, vil jeg gerne erindre om grunden til, at jeg præsenterede forslaget, og om det ledende princip for udarbejdelsen af det.
Kommissionens forslag er et svar på en anmodning fra Det Europæiske Råd i december i fjor om at stille et forslag om frivillig graduering. En sådan graduering skulle gøre det muligt for medlemsstaterne at overføre midler fra første søjle af den fælles landbrugspolitik til anden søjle for at styrke budgettet for udvikling af landdistrikter. Denne målsætning kan De fleste af Europa-Parlamentets medlemmer nok tilslutte sig.
Jeg har udtrykt bekymring over visse aspekter af Rådets aftale - i særdeleshed at den vil gælde for både direkte betaling og for markedsrelaterede udgifter - samt over det faktum, at den afviger betydeligt fra de grundlæggende regler for udgifter vedrørende udvikling af landdistrikter. Kommissionen forsøger at håndtere disse betænkeligheder i videst mulige omfang og sikre størst mulig sammenhæng med reglerne vedrørende frivillig graduering og anvendelsen af midler til landdistriktudvikling. Det er i overensstemmelse med Kommissionens erklæring om den interinstitutionelle aftale om de finansielle overslag.
Med hensyn til nogle argumenter i hr. Goepels betænkning siges det, at frivillig graduering vil resultere i konkurrencefordrejning. Det er jeg ikke enig i. Både ordningen med en enkelt betaling pr. bedrift og udgifterne til udvikling af landdistrikterne opfattes som ikkehandelsforvridende i henhold til WTO-reglerne.
Det hævdes, at der ikke er nogen ordentlig konsekvensanalyse. For det første var det simpelthen ikke muligt i det korte tidsrum under mødet sidste december. For det andet ville det have givet metodemæssige problemer, da vi ikke har nogen idé om, hvilke medlemsstater, der vil anvende frivillig graduering, og i givet fald med hvilke procentsatser. Så forslaget er ikke i strid med principperne for udvikling af landdistrikter som f.eks. national samfinansiering. Vi foreslår frivillig samfinansiering som et kompromis for at leve op til Rådets forventninger.
Nu vi jeg gå videre med Mulders betænkning om de foreslåede ændringer af forordning nr. 1698/2005. Teksten er en udmøntning i en retsakt af det, der blev besluttet i september måned af stats- og regeringscheferne vedrørende den såkaldte "gradueringsbestemmelse", der er fælles for alle strukturinstrumenter inklusive landbrugets udviklingsfond, og som også gengives i den generelle forordning om strukturfondene. Endvidere afspejler teksten ikkemedfinansieringskravet på 320 millioner euro som en del af landbrugets udviklingsfonds tildeling til Portugal, der også blev vedtaget på Rådets møde i december i fjor.
Jeg har noteret mig ordførerens holdning - specielt vedrørende samfinansiering. Jeg er enig i, at fritagelsen på 320 millioner euro for Portugal fra kravet om national samfinansiering skal være en undtagelse i udvikling af landdistrikterne, da samfinansiering er en grundlæggende regel for udvikling af landdistrikter. Det betyder også medansvar for udgifter, og det er et væsentligt element af den subsidiaritet, der anvendes i den politik, der gennemføres i de forskellige medlemsstater eller regioner.
Jeg ser frem til en frugtbar diskussion om dette emne. Jeg vil svare i slutningen af forhandlingen.
Lutz Goepel 
ordfører. - (DE) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne her endnu en gang takke alle mine kolleger fra alle grupper mange gange, som har støttet mig i at finde en værdig ramme for denne forhandling, som er af stor betydning for Parlamentet og de europæiske landmænd!
De, hr. formand, har med Deres vise og kloge beslutning sørget for, at vores kolleger fra alle grupper får ordet, selv om det er blevet lidt sent. I henhold til afgørelsen fra Rådet, der naturligvis, som ofte i sådanne landbrugsforhandlinger, også i dag glimrer ved sit fravær, har Kommissionen stillet et forslag, ifølge hvilket 20 % af de direkte betalinger til landbruget kan omfordeles fra den første søjle til den anden søjle i den fælles landbrugspolitik og kan tildeles dér uden pligt til samfinansiering.
Dette er en indrømmelse fra flertallet i Rådet og nolens volens fra Kommissionen som led i budgetkompromiset fra december 2005. Kommissæren har bekræftet det i hovedsagen. Parlamentet har allerede i den interinstitutionelle aftale om de finansielle overslag tydeligt udtrykt sine forbehold over for det. Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har tydeligt afvist dette forslag - nemlig med kun 3 stemmer imod - og endda tilbagevist lovforslaget enstemmigt.
Det handler ikke kun om fagpolitiske forskelle, det handler også om Parlamentets stilling som institution ved de forestående forhandlinger om den nye udformning af fællesskabsbudgettet. Alle institutioner er i budgetkompromiset blevet enige om, at alle Fællesskabets udgifter, herunder især også udgifterne til landbruget efter 2013, skal revideres, og at Parlamentet skal inddrages i denne proces rettidigt og omfattende.
Rådet vedtager imidlertid en vidtrækkende revision af finansieringen af landbruget ad bagvejen nu! Parlamentet kan kun gøre det af med det, for der har ikke fundet en høring af Parlamentet sted på forhånd. I stedet for har Rådet vedtaget en meget vidtgående omfordeling af midlerne, som indsnævrer spillerummet for forhandlingerne for 2008-2009 således, at der næppe er plads til en seriøs diskussion. Det kan vi ikke tolerere i Parlamentet, hvis vi stadig ønsker at blive taget alvorligt fremover, og oven i købet er forslaget finanspolitisk tvivlsomt!
Til det landbrugspolitiske punkt har jeg følgende bemærkninger: Forslaget ledsages overhovedet ikke af nogen konsekvensanalyse. Man forholder sig snarere, som om en kortsigtet reduktion i de direkte betalinger med 20 % overhovedet ikke skaber nogen problemer for landmændene. Sammen med reduktionerne på grundlag af den obligatoriske graduering og dem, der forventes generelt efter Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, betyder det for de medlemsstater, der ønsker at anvende denne frivillige graduering, en reduktion i betalingerne med ca. en tredjedel i forhold til 2003! Dermed får strukturændringerne i landbruget ikke følgeskab, men det betyder derimod et grelt strukturbrud! Mange tusinde landbrugsbedrifters eksistensgrundlag i landdistrikterne ville dermed være truet. Vores landmænd har brug for planlægningssikkerhed, det bekræftes fra alle sider.
På grund af manglende konsekvensanalyse fra Rådets og Kommissionens side har vi bestilt rapporter herom. I rapporterne dokumenteres det, at det vil føre til massive konkurrenceforvridninger og til traktatstridig diskriminering af de berørte landmænd. Det dokumenteres endvidere, at Fællesskabets mål i landdistrikterne ikke fremmes, men snarere trues betydeligt på grund af gradueringen.
Rådet har hidtil på ingen måde reageret på europæiske landmænds berettigede bekymringer, og en diskussion af følgerne har ikke fundet sted hidtil. En sådan adfærd er ellers fuldstændig usædvanlig i EU og helt tydeligt også urimelig. Da de overførte fællesskabsmidler tilmed ikke skal tildeles i henhold til Fællesskabets strategiske angivelser, har vi her et paradoks tilfælde af renationalisering af landbrugspolitikken, finansieret 100 % af fællesskabsmidler, især når man lægger Rådets endnu mere vidtgående forestilling til grund. Jeg beder Dem se på det næste møde den 14. november i denne uge.
Vi ønsker alle at styrke landdistrikterne. Vi har stillet forslag til en løsning af finansieringsproblemerne i landdistrikterne, som er værd at diskutere. Jeg vil gerne minde om Böge-betænkningen. Rådet foretrak ikke at se nærmere på disse forslag, så lad os ikke også give det en hjælpende hånd i denne forbindelse! Hvis der skal være et paradigmeskift i landbrugspolitikken, skal det først ske efter en gennemsigtig og åben debat, hvor Parlamentet også kan deltage på afgørende måde, for dette forslag er retligt, indholdsmæssigt og politisk forfejlet og løser ikke nogen af problemerne i landdistrikterne!
Hvis vi fortsat ønsker at blive taget alvorligt ved fremtidige debatter om vurderingen af budgettet i landbrugspolitikken, bør vi afvise dette forslag klart og entydigt. Jeg håber, at Rådet efter afstemningen i Parlamentet endelig vil gå ind i en fordybet diskussion af sagen. Mine kolleger i udvalget og jeg er klar til det, men Rådet er nødt til at bevæge sig. Håbet er imidlertid ikke så udpræget stort på nuværende tidspunkt.
Jan Mulder 
Hr. formand! Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har vedtaget min betænkning enstemmigt. Ekstra bistand til udvikling af landdistrikter i Portugal fandt vi forsvarlig, selv om det selvfølgelig ikke er ideelt. Den udgjorde imidlertid en del af en hel pakke med foranstaltninger, som Rådet aftalte i december. Under forhandlingerne om de finansielle overslag fandt Europa-Parlamentet det ikke nødvendigt at ændre dette. Men jeg gentager, at det ikke er ideelt, og det skal fortsat være en undtagelse. Nu er der imidlertid aftalt noget lignende for adskillige andre lande.
Tillad mig også at sige noget om Goepel-betænkningen. Hvad angår de finansielle overslag, som hele Parlamentet senere vedtog, understregede udvalget, at Europa-Parlamentet tager forbehold over for den frivillige graduering. Det er derfor overraskende, at Kommissionen alligevel hurtigt har stillet et forslag. Den har faktisk kun fulgt Rådets befalinger, eller hvad man nu skal kalde det.
Jeg er uenig med kommissæren i, at der ikke er nogen risiko for en renationalisering af den europæiske landbrugspolitik. Jeg synes, det er en meget farlig tendens. Det vigtigste for de europæiske landmænd er det fælles marked med snart 500 millioner forbrugere, og dette skal vi så vidt muligt forsøge at beholde. Som hr. Goepel sagde, er det endvidere slet ikke undersøgt, hvilke virkninger politikken vil få. Det er muligt, at europæiske landmænd i Europa som følge af alle mulige foranstaltninger omkring 2013 gennemsnitligt får en tredjedel mindre end i 2004. Er det de pålidelige myndigheder, som EU ønsker at være? Hvilke konsekvenser får det? Kan landmændene overleve i visse regioner? Det har vi ikke fået en analyse af, og jeg synes, at Kommissionen er nødt til at analysere, hvilke konsekvenser det vil få, når der kommer et forslag.
En af Parlamentets vigtige rettigheder er budgetrettigheden, hvilket hr. Bösch uden tvivl vil komme ind på. Vi har vedtaget de finansielle overslag, som indeholder præcise tal, idet der er afsat et beløb til nogle ting og et andet beløb til andre ting og bl.a. et vist beløb til markedsforanstaltninger inden for rammerne af den europæiske landbrugspolitik og et andet beløb til udviklingspolitik i landdistrikterne. Hvis denne frivillige graduering gennemføres, betyder det, at disse tal ændres. Er det ikke en ændring af de finansielle overslag? Jo, det mener jeg. En ændring i de finansielle overslag betyder, at budgetmyndigheden skal godkende det, dvs. både Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet. Nu er jeg bestemt ikke sikker på, at Europa-Parlamentet går med til det. Jeg vil derfor stemme imod Kommissionens forslag om frivillig graduering.
Herbert Bösch 
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg har ikke været så længe i Parlamentet, men længe nok til at kunne konstatere, at der ikke altid er så tydelig overensstemmelse mellem Landbrugsudvalgets og Budgetudvalgets holdninger, nemlig til forkastelsen af dette forslag.
Budgetudvalgets holdning er naturligvis koncentreret omkring de budgetrelevante spørgsmål, og også i denne sammenhæng kan der findes tilstrækkelige argumenter, der taler for en klar afvisning af Kommissionens forslag. Inden for rammerne af den frivillige graduering kan medlemsstaterne ensidigt og uden omfattende inddragelse af Parlamentet forhøje de ikkeobligatoriske udgifter til udvikling af landdistrikterne med flere milliarder euro. Det er i strid med den interinstitutionelle aftales indhold og ånd.
Heller ikke Kommissionen har gennemtænkt de budgettekniske konsekvenser af en sådan frivillig overførsel tilstrækkeligt. Det er uansvarligt, fru kommissær, at den erklærer sig som Rådets sekretær og ikke har gennemført en konsekvensanalyse før vedtagelsen af forslaget. Hvilke virkninger vil dette forslag have på den fælles landbrugspolitik? Det ved vi ikke, De ved det heller ikke, og alligevel bør vi godkende det! Det gør vi ikke! Måske sker der nemlig så det samme som ved den europæiske støtteordning for bomuld, som EF-Domstolen erklærede ugyldig i starten af september i år. Også dér er de betydelige økonomiske virkninger af reformen blevet undervurderet og ikke blevet undersøgt tilstrækkeligt.
Forslaget er desuden i strid med alle tidligere bestemmelser om graduering, da det ikke er forbundet med nogen samfinansiering fra medlemsstaternes side. En billig løsning, som vores regeringschefer har udtænkt for at dække budgethullet i landdistrikterne, som de er ansvarlige for. Hvis Rådet reelt var interesseret i en forøgelse af midlerne til den anden søjle, skulle det simpelthen have fulgt Parlamentets krav i forbindelse med de finansielle overslag for 2007-2013.
Vi bør afvise dette forslag klart og tydeligt.
Struan Stevenson
Hr. formand! Ifølge regeringstal lå gennemsnitslønnen for landbrugere i min valgkreds i Skotland i 2005 på 10.000 engelske pund eller 14.000 euro. Det er katastrofalt, og det presser landbrugerne ud i konkurser! De har ikke plads til geninvesteringer i erhvervet. I stedet for at tilbyde praktisk hjælp kommer hr. premierminister Blair med et foruroligende forslag om at skære 20 % i landbrugernes enkeltbetaling pr. bedrift oven i den allerede eksisterende 5 % obligatoriske graduering, og som vi har hørt fra hr. Goepel, kommer der en ekstra nedskæring på 8 %, som skal bruges til at betale for Bulgarien og Rumænien.
Med andre ord står de britiske landbrugere - da Storbritannien er den eneste medlemsstat, der virkelig ønsker denne frivillige graduering - til at miste omkring 33 % af deres støtte, hvilket for mange af dem er en meget vigtig livline. Men hvad værre er, så vil denne åbenlyse forskelsbehandling af britiske landbrugere stille dem meget ugunstigt i forhold til alle andre landbrugere i alle andre EU-medlemsstater. Jeg vil sige til kommissæren, at det måske ikke er handelsforvridning i WTO's øjne, men i landbrugernes lommer er det en ren katastrofe.
Jeg må også protestere over truslerne fra den britiske regering, der fortæller os, at hvis vi stemmer imod frivillig graduering, så vil det true fremtiden for de populære landbrugsmiljøordninger, som mange britiske landbrugere har deltaget i. Det er den rene pengeafpresning, og når det kommer fra en regering, der har opkrævet mere end 80 snigende skatter, fra en finansminister - hr. Gordon Brown - der har gjort beskatningen i Det Forenede Kongerige højere end i Tyskland eller Frankrig, og som nu vil have os til at tro, at han er nødt til at skære 25 % af landbrugernes enkeltbetaling pr. bedrift for at få råd til landbrugsmiljøordninger, er det fuldstændig latterligt. Jeg kan fortælle hr. Brown, at hvis han ser, hvordan Parlamentet stemmer om dette forslag, vil han opdage, hvad vi synes om hans form for humor.
Katerina Batzeli
Hr. formand, fru kommissær! Vi skal i dag tage stilling til et forslag om landbrugspolitikken, som vi finder ugyldigt, selvmodsigende og farligt for den fælles landbrugspolitiks udvikling, men også for vores egen troværdighed. Der er naturligvis tale om et forslag, der er resultat af et selvmodsigende kompromis i Det Europæiske Råd i december sidste år.
På den anden side er det imidlertid værd at understrege, at Kommissionens forslag er et forsøg på at pynte på konsekvenserne af Det Europæiske Råds egenrådighed, både over for institutionerne og over for selve traktaten.
Kommissionens forslag om at fastlægge foranstaltningen på et flerårigt grundlag på nationalt plan og holde den inden for grænserne i Landbrugsudviklingsfonden har vores principielle tilslutning. Selv om disse forslag til forbedringer kan ses som et positivt forsøg fra Kommissionens side over for Rådet, kan de imidlertid ikke anses for tilstrækkelige.
I Den Socialdemokratiske Gruppe vil vi på dette tidspunkt stemme imod Kommissionens lovtekst om frivillig modulation, og det vil vi af følgende årsager: For det første for at styrke Kommissionens forhandlingsposition over for Rådet, som i virkeligheden vil have frivillig modulation som et carte blanche til forvaltningen af EF-udgifterne under søjle 1 og 2.
For det andet for at give Kommissionen tid nok til at præsentere et integreret forslag, som lever op til de reelle behov og reelle støttemekanismer for landbrugsudviklingen, uden at den fælles landbrugspolitik renationaliseres.
For det tredje for at give tid nok til, at man kan undersøge, om det rent faktisk er muligt effektivt at udnytte de fællesskabsmidler, der er overført fra den obligatoriske modulation og fra den nye supplerende modulation, så man undgår at skulle sende store beløb tilbage fra medlemsstaterne, fordi programmerne ikke er gennemført tilstrækkeligt.
Fru kommissær! Der findes allerede en tidsplan for, hvornår den nye fælles landbrugspolitik og dens prioriteter skal evalueres. Vi forventer, at Kommissionen undersøger foranstaltninger til bæredygtige, effektive, enkle og gennemsigtige politikker, som kan bidrage til målene om konvergens og udvikling af landdistrikterne. En sådan politik vil min gruppe kunne tilslutte sig. Et loft for betalingerne og en yderligere fælles modulationsprocent er politikker, som vi principielt kan tilslutte os. Først er vi imidlertid nødt til at være helt klar over, hvor hensigtsmæssige de er, hvilken merværdi de tilfører, og hvorvidt de bidrager til at nå målet om samhørighed i landdistrikterne.
Fru kommissær! Kun under disse forudsætninger vil Kommissionen kunne bidrage til at forelægge et integreret forslag, så vi alle sammen kan redde de europæiske ambitioner og vores troværdighed over for de europæiske borgere.
Kyösti Virrankoski
for ALDE-Gruppen. - (FI) Hr. formand! Først vil jeg takke ordførerne, hr. Mulder og hr. Goepel, for deres fremragende betænkninger. Frivillig graduering er lidt af en særhed, noget, der aldrig er prøvet før i EU's fælles landbrugspolitik. Den konklusion, Det Europæiske Råd vedtog om, at en medlemsstat kan nedskære direkte støtte og støtte til markedsføring til en landmand med højst 20 %, var både uventet og meget dårligt formuleret. Det Europæiske Råd vedtog, at selv eksportstøtte kunne nedskæres. Heldigvis gik Kommissionen ikke med til dette fuldstændig urealistiske forslag.
Først og fremmest ville en nedskæring ikke være baseret på objektive regler, men ville udelukkende være en følge af en medlemsstats egenmægtighed. Den ville medføre ulighed blandt landmænd og ville forvride konkurrencen. Den ville være en tilfældig yderligere afgift på landmænd.
For det andet skal det gøres meget klart, at en nedskæring ikke ville øge ressourcerne til udvikling af landdistrikterne i de berørte lande. Denne supplerende finansiering ville ikke blive omfattet af national medfinansiering som fastsat i forordningen om udvikling af landdistrikterne. En medlemsstat kunne anvende udjævnede kontante midler i stedet for dens egen nationale finansiering og således reducere den. Der ville så selvfølgelig være tale om direkte udbetaling af landbrugsstøtte til medlemsstatens finansministerium. Hvordan skulle Parlamentet behandle decharge med hensyn til en sådan overførsel af midler?
Frivillig graduering ville medføre en flytning af midler fra de obligatoriske udgifter på EU-budgettet til de ikkeobligatoriske udgifter. Det ville betyde, at den interinstitutionelle aftale skulle ændres. Rådet ville således overtræde denne aftale seks måneder efter, at den blev indgået. Rådet ville derfor ikke være en pålidelig part i aftalen. Derfor tilsluttede jeg mig hr. Goepels forslag om, at Parlamentet bør forkaste forslaget.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, fru kommissær, hr. ordfører! Vi diskuterer her den anden søjle, udvikling af landdistrikterne, som har en høj prioritet her i Parlamentet, og hvis man skal tro Kommissionen, også i Kommissionen. Selv medlemmerne af Rådet giver igen og igen udtryk for i deres taler, at det skal være fremtiden for den europæiske landbrugspolitik. Og nu afviser vi et forslag, hvor denne udvikling af landdistrikterne tilsyneladende skal tildeles nogle milliarder.
Det er svært at begrunde denne afvisning ud fra penge. Men det, vi får tilbudt her, er uanstændigt. De kræfter, som har gennemført det, er ansvarlige for, at der i forbindelse med udviklingen af landdistrikter mangler 20 milliarder i forhold til Parlamentets og Kommissionens budgetforslag. De har med alle midler gennemført, at budgettet blev reduceret - også til ulempe for den kvalitative linje - og siger nu, at det er i orden, at vi bare kan tage 20 % fra den første søjle, og så kan vi jo udfylde det, som man har taget fra os.
Jeg kalder det uanstændigt. Disse kræfter tæller ikke blandt det europæiske landbrugs venner, og de tæller heller ikke blandt de europæiske landdistrikters venner. Her skal landbrugsbudgettet snarere betragtes som en kilde, som man jo også forsøger sig med mange andre politiske områder, men det, der foregår her, er meget perfidt, fordi det tilsyneladende fører til en omfordeling, som dog ikke er reel. Her skal disse penge kunne tages uden samfinansiering, dvs. at der alt i alt snarere går noget tabt i landbrugsbudgettet, end der bliver tilført noget.
Det er netop ikke ved det forslag, som udvalget har stillet i forbindelse med Parlamentets finansieringsplanlægning på mellemlang sigt, at vi har sagt, at det også ville have været muligt via samfinansiering i den første søjle at stille midler til rådighed for den anden søjle. Ja, vi havde også kunnet begrænse samfinansieringen af den anden søjle til 25 %, således at midlerne strømmer bedre ud her. Alle disse forslag blev der ladet hånt om, og nu kommer man med disse 20 %. Det forholder sig dog således, fru kommissær, at denne finansieringsplan er godkendt af Kommissionen og også - må jeg nævne bittert - af Parlamentet. Vi har accepteret denne afpresning for ikke at bringe EU's fremtid på det finansielle område i fare.
Det må dog ikke hæmme os, fru kommissær, og jeg spørger Dem: Hvad vil De gøre for at undgå, at udviklingen af landdistrikterne udsultes? Hvad gør vi i Parlamentet, hvordan formår vi i grupperne at understrege, at fremtiden for udviklingen af landdistrikterne ikke kun kan foregå ved omfordeling, men at der også skal være en selvstændig økonomisk udvikling af denne linje, som det også er tilfældet i de andre strukturfonde? Det vil jeg gerne have et svar på fra Dem her og i dag, således at Kommissionen kan vise lidt mere flag i vores næste forhandlinger om dette emne, og vi evt. kan stille os lidt mere på bagbenene her i Parlamentet.
Ilda Figueiredo
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne fremhæve, hvor vigtigt det er at vedtage hr. Mulders betænkning og dermed støtte Kommissionens forslag om i tråd med Rådets finansieringsaftale fra december 2005 at fritage Portugal fra medfinansieringskravet på 320 millioner euro.
Det er velkendt, at Portugal har vanskeligheder med at opfylde stabilitetspagtens uretfærdige kriterier på grund af vores økonomis skrøbelighed og de voksende sociale problemer ikke mindst i landdistrikterne. Det er derfor meget vigtigt, at dette forslag vedtages.
Hvad angår Goepel-betænkningen, vil jeg gerne sige, at vi går ind for obligatorisk graduering med lofter og en retfærdig omfordeling af disse fonde, også i de nye medlemsstater. Som det her er blevet sagt, sikres dette ikke i Kommissionens forslag, og vi anmoder Dem derfor, fru kommissær, om at genoverveje Deres forslag.
Janusz Wojciechowski
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Jeg vil lykønske hr. Goepel med hans fremragende betænkning. Jeg deler fuldt ud synspunkterne i den. Selv om den foreslåede graduering berører de gamle medlemsstater direkte, giver den også anledning til bekymring hos landmændene i de nye medlemsstater. Gradueringen svækker udsigten til stabile landbrugsregler indtil 2013, og den vil føre til noget, vi frygter meget i de nye medlemsstater, nemlig en delvis renationalisering af landbrugspolitikken, som de nye, fattigere medlemsstater ikke har råd til. Dette er grunden til vores bekymring.
Lad os tilslutte os de etablerede regler for landbrugspolitikken. At bibeholde stabiliteten i dem indtil 2013 er det minimum af sikkerhed, vi skylder de europæiske landmænd. De har været udsat for alt for mange omvæltninger på kort tid, f.eks. ændringer af støtteordningen, liberalisering af landbrugsmarkeder og i stigende grad strenge normer og standarder på forskellige områder. Det er alt for meget, alt for hurtigt. Landbruget har brug for klare og stabile regler i det mindste i de kommende år. Derfor støtter jeg hr. Goepels betænkning.
Andrzej Tomasz Zapałowski
for IND/DEM-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Dagens forhandling om den frivillige graduering af direkte betalinger understreger endnu en gang de gamle og nye medlemsstaters forskellige opfattelse af den fælles landbrugspolitik. Når de gamle medlemmer tænker på fremtiden for den fælles landbrugspolitik, tænker de på landbrugets fremtid i deres egne lande og ikke i det udvidede EU.
At forkaste Kommissionens forslag er den mest passende linje. Når man hævder, at det er i strid med konkurrencereglerne og solidariteten, at det truer en renationalisering og er et brud på løfterne til landmændene, er det rigtigt. Men hvorfor blev disse argumenter ikke taget i betragtning, da man fastsatte vilkårene for de nye medlemsstaters tiltrædelse i 2004? Disse vilkår har i høj grad undermineret konkurrencen og principperne om solidaritet. De fattigere lande, der modtager meget lavere støtte, er tvunget til at konkurrere på ulige betingelser.
En renationalisering af den fælles landbrugspolitik blev indført i de nye medlemsstater, som i 2004 betalte hele 75 % til den første søjle, mens de gamle 15 medlemsstater får 100 % EU-støtte. Dette er hyklerisk. Tiltrædelsesvilkårene er ikke baseret på objektive kriterier, men der blev pålagt diskriminerende produktionskvoter, i hvilke der ikke blev taget hensyn til producenters potentiale og selvforsyning i fødevareproduktionen, f.eks. i mælkesektoren. Der er blevet set bort fra støtte i de mest indlysende tilfælde (dyrkning af frugt og grøntsager), og der er ikke blevet taget hensyn til, at landmænd i de nye medlemsstater har en meget lav indkomst. Denne tankegang er en trussel mod landmænd, forbrugere og hele økonomien i EU.
Duarte Freitas
(PT) Hr. formand, fru kommissær! Først vil jeg gerne takke hr. Mulder og hr. Goepel for deres fremragende betænkninger og sige, at jeg støtter de forslag, som de indeholder. Rådets beslutning i december, der muliggør frivillig graduering, kan betyde konkurrenceforvridning mellem forskellige medlemsstaters landmænd afhængigt af, hvilken gradueringsprocentsats der vælges.
At der allerede skal foretages "sundhedstjek" af den fælles landbrugspolitik i 2008, hvor vi kan diskutere lofter og øget obligatorisk graduering, er endnu en grund til ikke nu at gennemføre foranstaltninger for frivillig graduering, der kan få uoprettelige følger. Hvis dette forslag bliver til virkelighed, vil vi helt sikkert tage endnu et skridt mod at renationalisere den fælles landbrugspolitik og afvikle den som et fællesskabsanliggende.
Selv om jeg ikke vil underkende landdistriktsudviklingens betydning, må jeg sige, at det ikke med denne foranstaltning, at man fremmer den. Som eksempel kan jeg pege på Portugal, som jeg selv kommer fra. Det er det land, der tilbagesender flest søjle 2-midler til Bruxelles, og som i EU-15 udviser den bedste balance mellem den første og den anden søjle, henholdsvis 53 % og 47%.
Alligevel har den portugisiske landbrugsminister allerede meddelt at ville indføre en graduering på 20 %. At tage penge fra landmændene for at finansiere statsbudgettet eller sende tilbage til Bruxelles er afgjort ikke den bedste løsning for landmændene, men betegner en tilgang, der kun medtager rent økonomiske hensyn, for at bruge midlerne på udviklingen af landdistrikterne uden samfinansiering.
Med disse konkrete risici, der klart ses i lande som Portugal, som mit eksempel viser, er det indlysende, at vi - hvis vi virkelig vil stå landmændene bi og fastholde en fælles landbrugspolitik - må gøre alt for, at forslaget om frivillig graduering ikke kommer videre.
Bogdan Golik
(PL) Hr. formand! Ligesom min kollega før mig vil jeg give udtryk for min støtte til hr. Mulders forslag til betænkning om at undtage Portugal fra kravet om medfinansiering af dets nationale kvote på 320 millioner euro. Dette er en god beslutning, der er udtryk for solidaritet, og den er specielt vigtig i lyset af den tørke, der har ramt Portugal. Jeg tilslutter mig fru Batzelis ord om hr. Goepels betænkning, men hvad angår hr. Mulders betænkning, og særlig den sidste del, hvor ordføreren kritiserer den måde, midler til udvikling af landdistrikterne fordeles på i henhold til de gældende regler, og hvor han opfordrer til at basere fordelingen på objektive kriterier, vil jeg gøre opmærksom på følgende omstændigheder:
De nye medlemsstater er præget af en betydelig underinvestering i landbrugssektoren, og landmændenes indtægter står i høj grad i misforhold til landmændenes indkomst i de andre medlemsstater. De bliver også tilsidesat med hensyn til de grundlæggende principper om ikkeforskelsbehandling, solidaritet og proportionalitet, og ved at de skal medfinansiere direkte betalinger fra deres egne budgetter, som er meget mindre, for ikke at tale om den store nedskæring på ca. 20 milliarder euro i de samlede midler til udvikling af landdistrikterne for 2007-2013 sammenlignet med, hvad der blev lovet under tiltrædelsesforhandlingerne.
Her vil jeg også understrege, at der i støtte til udvikling af landdistrikterne som fastsat i Fællesskabets strategiske retningslinjer bør tages hensyn til de forskellige strukturproblemer i de 15 gamle og 10 nye EU-medlemsstater, herunder Bulgarien og Rumænien. Man skal være særlig opmærksom på at sikre den nødvendige finansiering til de nye medlemsstater på grund af deres store behov for grundlæggende investering og for at sikre vidtrækkende støtte til udvikling af landdistrikterne.
Politikken for udvikling af landdistrikterne indeholder en række mekanismer, der gør det muligt at påvirke europæiske landmænds forskellige behov.
Det er imidlertid nødvendigt yderligere at overveje effektive mekanismer til en sådan politik, for at den kan opfylde målet med den og efterhånden blive mere effektiv for alle lande i EU.
Nathalie Griesbeck
(FR) Hr. formand, kære kolleger! Først vil også jeg gerne takke ordføreren, Jan Mulder, for hans ihærdige arbejde, ikke blot med budgetspørgsmålene generelt, men også med de spørgsmål, der vedrører finansieringen af landbrugspolitikken og politikken for udvikling af landdistrikterne.
Når jeg som mit udvalgs faste ordfører for strukturfondene har bedt om ordet i denne forhandling om en ændring af loftet for udviklingsstøtte fra ELFUL, er det for at sige to ting. Først vil jeg komme med en "demokratisk" beklagelse, men også med et ønske, der på en måde er "strategisk". Jeg beklager dybt, at Europa-Parlamentet bliver tvunget til at ændre de lofter, der allerede er blevet vedtaget, så de bliver i overensstemmelse med Rådets beslutninger.
Desuden består mit "strategiske" ønske i at minde om den vægt, vi lægger på de grundlæggende principper i politikken for udvikling af landdistrikterne, ikke mindst fordi de tilfører Europa gennemsigtighed. Jeg mener, at vi bør udvise stor forsigtighed, når vi står over for fristelsen til at gøre en obligatorisk medfinansiering generelt udbredt. Den kunne på sigt føre til en renationalisering af udgifterne under første søjle. En sådan beslutning må ikke være genstand for en politik, hvor man bare følger strømmen, men skal betragtes som et vigtigt spørgsmål, der skal underkastes en klar og demokratisk debat. Hvad angår de nødvendige "julegaver" til Portugal - som uden tvivl er berettigede - beklager jeg i den forbindelse også, at der ikke er nogen egentlig strategi. Jeg anmoder om, at vi fastlægger en strategi, og den skal være resultatet af en indgående debat.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Hr. formand! Forslaget om medlemsstaternes såkaldt frivillige graduering af direkte betalinger til landbruget vil rent faktisk føre til en nedskæring på ca. 20 % i de midler, der udbetales til landmænd, hvilket vil være et brud på de standarder og procedurer, der gælder i EU. Ved at undtage gårde, der modtager under 5.000 euro, fra graduering, bliver kun gårde på under 40 ha omfattet.
Der er ikke sammenhæng i dette system, som tilsyneladende er logisk, simpelthen fordi de nye medlemsstater i modsætning til de gamle lande allerede medfinansierer den fælles landbrugspolitik ved at supplere EU-betalinger fra deres egne budgetter.
Efter min mening skal vi bestræbe os på at afskaffe den eksisterende uligevægt og hurtigst muligt indføre nye regler og betalinger i alle medlemsstater. Ellers bliver regionale uligheder større. Jeg vil minde Parlamentet om, at det var de polske medlemmer af Parlamentet, der advarede mod konsekvenserne af at vedtage et EU-budget på kun 1 % af BNP og mod at reducere midlerne til udvikling af landdistrikterne.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Hr. formand! Direkte betalinger giver mange fattige polske landmænd mulighed for at få det til at løbe rundt. De har været en måde at stå imod de øgede produktionsomkostninger på, efter at Polen blev medlem af EU. At anvende frivillig graduering til at reducere dem med en tredjedel fra 2008 på et tidspunkt, hvor de alligevel er så lave i Polen, ville medføre betydelige tab for disse landmænd og deres familier.
Det vigtige mål om at udvikle landdistrikter, til hvilke de således sparede penge ville blive omdirigeret, bør forfølges på grundlag af andre midler. Vi kunne begrænse regionale udbetalinger til modtagere, som har højst ikke 50, men 100, 200 eller 500 ha og derover.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Først vil jeg lykønske hr. Mulder og hr. Goepel med deres betænkninger. Som mit første punkt vil jeg sige, at dette er et utroligt dårligt forslag. Vi ved, hvordan det stammede fra Rådets møde i december i fjor. Jeg vil sige til kommissæren, at det er et forslag, som kun vil blive gennemført i Det Forenede Kongerige. Det ved vi alle. Selv hundene på gaderne ved det. Det er indført for at hjælpe hr. Blair og hans regering med at løse deres problem.
Det vil sætte de britiske landbrugere i en umulig position. Økonomisk vil de være i en meget uheldig situation sammenlignet med andre landbrugere i alle egne af de øvrige 24 EU-medlemsstater. I Nordirland vil det underminere familiebrugsbegrebet, der er rygraden i vores erhverv.
Jeg afviser derfor blankt dette forslag, og jeg vil ikke bare lade nogen nappe landbrugernes enkeltbetalinger pr. bedrift. Det er noget, som er aftalt. Det blev lovet, og folk er afhængige af det. Det er ikke landbrugernes fejl, at den britiske regering har forhandlet en så dårlig aftale på plads om udvikling af anden søjle til støtte for landdistrikterne. Jeg må sige til Kommissionen, Rådet og den britiske regering, at de ikke skal klandre os, hvis de nu ikke har tilstrækkelige midler til at støtte nogle af deres forslag om udvikling af landdistrikter og miljø i landdistrikterne. Jeg kan ikke påtage mig skylden herfor. Det er udelukkende forhandlernes ansvar.
Jeg må også fortælle sandheden om, at de såkaldte forhandlere har fået den værst mulige aftale, og at de nu ønsker at snuppe 20 % eller måske endda 25 % af landbrugernes enkeltbetalinger pr. bedrift. Man skal ikke acceptere et sådant forslag, hverken nu eller i fremtiden. Det vil spille landbrugerne og andre medlemmer af landsamfundene ud mod hinanden. Det er uigennemførligt og vil blive starten på en renationalisering af den fælles landbrugspolitik, som vi har kendt den. Det kan ikke accepteres.
Dette dokument skal sendes til fornyet udvalgsbehandling, og jeg vil opfordre Kommissionen til ikke at falde i en smart fælde, der vil spille landbrugerne og andre beboere i landdistrikterne ud mod hinanden. Vi har en pligt til at forkaste denne lov. Vi må aldrig acceptere denne maskerede form for underminering af de britiske landbrugere, hvor de bringes i en position, hvor de stilles dårligere end resten af EU.
Bernadette Bourzai
(FR) Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger! Alle kender reformen af den fælles landbrugspolitik fra 2003, hvor der var taget højde for en fastfrysning af første søjle og en styrkelse af anden søjle, dvs. udvikling af landdistrikterne. Aftalen om de nye finansielle overslag - som jeg i øvrigt stemte imod - er dog i strid med disse to forpligtelser.
Budgetrammen for udvikling af landdistrikterne er således 20 milliarder euro lavere end i Kommissionens forslag, hvilket for de 15 gamle medlemsstater svarer til 35 % mindre end den nuværende periode. Forslaget om en frivillig ekstra graduering, hvor man overfører maksimalt 20 % af beløbene fra den første søjle til den anden søjle - hvilket ikke er i tråd med nogen af de kriterier, der gælder for politikken for udvikling af landdistrikterne - er ikke acceptabelt.
Jeg er klar over, at Kommissionen har forsøgt at opstille rammerne for dette instrument i sit forslag til forordning, men jeg deler ordførerens bekymringer og støtter forslaget om, at det forkastes. Der er nemlig for stor en risiko for konkurrenceforvridning, hvis nogle medlemsstater vælger at tage 20 % fra den direkte støtte, mens andre ikke gør. Det er uacceptabelt, at denne frivillige graduering ikke skal opfylde de samme bestemmelser som dem, der normalt gælder for udvikling af landdistrikterne, og risikoen for en renationalisering af landbrugspolitikken er alt for stor.
Til gengæld er behovet for finansiering af politikken for udvikling af landdistrikterne reelt, og jeg frygter, at flere mennesker vil forlade landbrugsdistrikterne. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til i stedet for den frivillige graduering at foreslå en identisk stigning i den obligatoriske gradueringssats i alle medlemsstaterne.
Jeg vil også gerne understrege, at den obligatoriske graduering f.eks. er gældende, lige så snart en landbrugsbedrift modtager over 5.000 euro i landbrugsstøtte om året. Dermed berører den langt de fleste landbrugsbedrifter.
Hvis vi skal have et ordentligt redskab til omfordeling af støtten, skal vi ligeledes tage hensyn til andre kriterier, f.eks. bedriftens størrelse, dens afhængighed af støtten, den ansatte arbejdskraft, standarddækningsbidraget osv. Hvis vi skal sikre en retfærdig fordeling af landbrugsstøtten, er vi desuden nødt til at sørge for et loft over den direkte støtte.
Elspeth Attwooll
(EN) Hr. formand! Jeg taler på vegne af den britiske delegation i min gruppe. Vi forstår udmærket de slagkraftige argumenter i hr. Goepels betænkning og grundene til Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikters stemmetilkendegivelser. Successive Westminster-regeringers holdning til EU's finansiering af udviklingen af landdistrikter har imidlertid begrænset dens tilgængelighed i Det Forenede Kongerige. Vores tildeling for 2007-2013 er kun en fjerdedel af det, som den retfærdigvis skulle være.
Af mangel på en videre graduering vil der være alvorlige begrænsninger i oprettelse og opretholdelse af effektive programmer til udvikling af landdistrikter, specielt i forhold til miljøet. Der er også en risiko for forsinkelser i de udbetalinger, som landbrugerne har en legitim forventning om.
Jeg er Kommissionen taknemmelig for dens vilje til at undersøge mulige løsninger på sådanne umiddelbare praktiske problemer, men det kan kun blive en midlertidig løsning. Vi har brug for en meget mere langsigtet løsning. Vi opfordrer derfor Kommissionen til snarest muligt at finde en metode til at genoprette de aktuelle historiske ubalancer i finansieringen af udviklingen af landdistrikter.
Som skotte vil jeg bede både Kommissionen og kollegerne i Landbrugsudvalget om i alle yderligere diskussioner om graduering at tage hensyn til det faktum, at niveauerne ikke kun bekymrer medlemsstaterne men også administrationer på understatsligt niveau.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Hr. formand! Jeg takker begge vores kolleger for deres arbejde, og jeg vil koncentrere mig om hr. Mulders betænkning. Vi rejser et spørgsmål, der berører de finansieringsmekanismer, som er beregnet til områder, hvor omkring 20 % af EU-befolkningen bor, men som er meget vigtige med hensyn til sikker fødevareforsyning i Europa.
Vi skal derfor gøre alt for at styrke landdistrikters stilling og sikre den samhørighed, vi forventes at tilvejebringe. Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne bør også anvendes til dette formål. Dette er af stor betydning for alle lande, herunder Polen. Selv om vi i dag drøfter ændringer af de bestemmelser, der vedrører Polen, og som jeg støtter, skal vi klart understrege, at dette har bragt forstyrrelse i tingenes rækkefølge. Først bør proceduren fastsættes, og først derefter skal de specifikke økonomiske beslutninger træffes.
Vi skal derfor behandle dette som en ekstraordinær situation og forsøge at finde systemiske løsninger, som baseret på så objektive og ikkeforskelsbehandelende kriterier som muligt kan styrke europæisk landbrug. Enhver anden linje kan ende med at ødelægge europæisk solidaritet på dette område.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! For at bevare europæisk landbrugs konkurrenceevne skal vi bibeholde det nuværende niveau for de direkte betalinger til landbruget i de gamle medlemsstater og ikke indføre den yderligere graduering på 20 %.
Kommissionens argumenter er ikke overbevisende, da forslaget ikke er i overensstemmelse med principperne i den fælles landbrugspolitik. De nye medlemsstater har brug for flere midler til udvikling af landdistrikter af grunde, der omfatter en nedsættelse af landbrugets arbejdskraftintensitet og en fremskyndelse af overførslen af jord fra sociale og små gårde til stordriftsgårde. Dette vil forbedre landbrugets konkurrenceevne i de nye medlemsstater, primært ved hjælp af stordrift.
Hvad har man i stedet gjort? De husker sikkert, at man i de nye finansielle overslag, der er vedtaget for 2007-2013, skar ned på landbrugsudviklingsfondene med 20 milliarder euro sammenlignet med, hvad Kommissionen foreslog. Vi skal anvende forskellige støttemetoder, da der er forskel på landområder og landbrug i EU. Landdistrikter i EU-lande, herunder Polen, er fattigere end byerne, og de har brug for flere arbejdspladser, udvikling af tjenesteydelser og bedre miljøbeskyttelse. Derfor skal vi støtte landmænd og landområder over hele EU i mange år fremover.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Hr. formand! Hvad angår hr. Mulders betænkning, takker jeg ham varmt ham for hans fine arbejde, ligesom jeg også gerne vil takke udvalgsmedlemmerne, der enstemmigt har godkendt det.
Beslutningen om at fritage Portugal fra medfinansieringskravet på 320 millioner euro er retfærdig og følger op på flere beslutninger i Rådet med henblik på at kompensere det portugisiske landbrug for de vanskeligheder, som den gældende fælles landbrugspolitik anerkendes at have medført. Ordningen har været landmændene til skade, og denne beslutning sigter på at gøre skaden god igen.
Hvad angår hr. Goepels betænkning, beklager jeg ikke at kunne rette en tilsvarende tak, fordi det drejer sig om et oplagt politisk spørgsmål, som vi må ty til politiske argumenter for at diskutere. Vi ved alle, at den fælles landbrugspolitik er uretfærdig over for flere medlemsstater, flere regioner og mange landmænd, og at netop gradueringsmekanismerne er en måde til at afbøde denne uretfærdighed på.
I tilfældet Portugal er denne forvridning direkte skandaløs, idet kun 5 % af landmændene modtager mere end 5.000 euro pr. år. Da frivillig graduering er mulig, men obligatorisk graduering endnu ikke, er den frivillige følgelig at foretrække frem for slet ingen.
Jeg mener derfor, at de synspunkter, der er blevet ført frem, er dybt forkerte, og jeg vil gerne forsikre kommissæren om, at hun ikke står alene med sin holdning i Parlamentet. Ud fra et retfærdighedssynspunkt finder jeg det fuldstændig rimeligt, at der gives til medlemsstaterne, og jeg vil gerne henlede hr. Nickolsons opmærksomhed på, at det ikke kun er Storbritannien, der vil anvende denne foranstaltning, den portugisiske regering har allerede meddelt, at den også vil gøre det. Jeg mener således, at det er en helt urimelig holdning fra Parlamentets side ikke at ville lade medlemsstaterne benytte dette instrument til at tilgodese mange landmænd, der ikke har mulighed for at få så meget som en øre fra den fælles landbrugspolitiks første søjle. Det siger jeg ud fra rent politiske argumenter, for juridiske, tekniske eller andre undlader jeg, da jeg ikke har tid nok til at komme nærmere ind på dem.
Neil Parish
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Goepel og hr. Mulder for disse betænkninger.
Fru kommissær! De ved udmærket, at De ikke har hjertet med i dette, og at De er nødt til at adlyde Rådets befaling. Det er noget værre roderi. De har stor opbakning her i Parlamentet. Faktisk er det lykkedes Rådet at forene hele Parlamentet imod dette forslag. Når vi stemmer i morgen, vil vi forkaste det, det vil gå til fornyet udvalgsbehandling, og vi vil forkaste det igen. Jeg vil derfor opfordre Dem til at stille et nyt forslag.
Da jeg først kom til Europa-Parlamentet, fortalte mine landbrugsvenner mig, at de primært ønskede lige konkurrencevilkår fra EU. Det er måske et forfængeligt håb, men dette forslag gør EU mere ulige end nogensinde tidligere. Jeg behøver ikke fortælle Dem, fru kommissær, at den britiske regering er ved at blive idømt en bøde for ikke at overholde sin frist for ordningen med en enkelt betaling pr. bedrift. Hvad gør De så? Når regeringen ikke kan betale i tide, giver De den yderligere støtte til udvikling af landdistrikter, som den så kan solde op. De kan sikkert forestille Dem, hvor stor tiltro landbrugerne i øjeblikket har til, at regeringen lever op til sine forpligtelser.
Når jeg ser ud over mødesalen i aften, er det interessant, at der ikke er ét eneste medlem fra Labour-partiet på de socialdemokratiske pladser. Hvem er her til at forsvare hr. Blairs forslag? Ingen. Så søg hjælp hos os.
Som hr. Stevenson sagde, lægger regeringen et enormt pres på os for at sige, at vi er modstandere af miljøordninger. Jeg vil gerne have ført til protokols, at hverken vi eller kommissæren er modstandere af miljøordninger. Men vi er nødt til at bevæge os fremad ved at overføre flere penge fra første til anden søjle i hele Europa. En obligatorisk graduering af et ensartet beløb. Som andre talere også har sagt, har der ikke været nogen grundig konsekvensanalyse af dette forslag. Det kan ikke fortsætte.
Bomuldsordningen blev skrottet efter en retsafgørelse fra EF-Domstolen. Vær venlig at genoverveje situationen, og vend så tilbage med et nyt forslag.
Gábor Harangozó
(HU) Hr. formand! Anvendelsen af de nuværende fællesskabsbetalinger rejser, når de betragtes sammen med Det Europæiske Råds beslutning i december 2005, i henhold til hvilken Portugal får særbehandling gennem en undtagelse fra kravet om medfinansiering, alvorlige spørgsmål om den budgetmæssige beslutningstagningsproces.
På trods af at der er bred enighed om Portugals usædvanlige undtagelse fra kravet om medfinansiering, kan der opstå spørgsmål om og problemer med lovlighed i forbindelse med Rådets hestehandelsagtige forhandlingsmetoder.
Selv om jeg ikke er imod denne engangsindrømmelse til Portugal, er det efter min mening vigtigt, at ingen medlemsstat i fremtiden får lov til at nyde godt af særbehandling udelukkende for at overtale det til at støtte en særlig aftale. Lighed og gennemsigtig er tværtimod grundlæggende kriterier, som bør overholdes under alle omstændigheder og på ethvert niveau af forhandlinger med Rådet.
Fremover skal vi ikke nøjes med at forhindre denne form for positiv forskelsbehandling, men da vi har forpligtet os til en landbrugspolitik baseret på lighed, skal man ikke lade reguleringen af udviklingen af landdistrikterne ske på grundlag af undtagelser. Vi skal gøre en ende på alle former for forskelsbehandling.
Jeg er enig med ordføreren i, at man i ordningen ikke bør gøre forskel eller bevilge undtagelser, men at der er behov for en retfærdig, ensartet strategi, hvor ressourcer fordeles på grundlag af objektive kriterier. Jeg er imidlertid ikke enig med ordføreren i, at det ville være en god løsning at finansiere de direkte betalinger inden for den første søjle, for selv om det ville lette presset på EU-budgettet, ville det medføre alvorlige finansieringsproblemer for de nye medlemsstater, som er i en presset budgetsituation på grund af de konvergensprogrammer, der er nødvendige for at indføre euroen. Dette ville øge ulighederne mellem medlemsstaterne yderligere.
Af samme grund anser jeg ikke frivillig graduering for at være den mest hensigtsmæssige løsning. Bortset fra at overholde nuværende aftaler skal vi fremover bestræbe os på at skabe en ægte fælles landbrugspolitik i stedet for at bevilge yderligere undtagelser.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke begge ordførere for deres betænkninger. Da jeg atter gennemlæste formandskabets konklusioner, lød disse syv tekstlinjer værre end for næsten et år siden. Det er bogstavelig talt en åben konkurrence for enhver medlemsstat, der ønsker at deltage, og der tages ingen hensyn til de regler, som Europa-Parlamentet og Rådet selv har udarbejdet om udvikling af landdistrikter. Den frivillige graduering, der er skitseret i dette forslag, er alt andet end frivillig, da landbrugerne bestemt ikke ønsker den. Derfor misbruger vi ordene.
Selvfølgelig er dette forslag forvrængende. Det må det nødvendigvis være, da det er tilladt i én medlemsstat men ikke i andre. Vi må se på effekterne heraf på landbruget i almindelighed.
Jeg er også bevidst om, at vi ser frem mod en sundhedskontrol af den fælles landbrugspolitik i 2008 og sideløbende hermed en revision af de finansielle overslag.
Jeg vil gerne komplimentere Kommissionen for at forsøge at få noget godt ud af et i alt væsentligt meget dårligt forslag. Kommissionen forsøger at få regler anvendt, og den insisterer på, at de skal gennemføres. Den udelukker markedsstøtteforanstaltninger.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det er meget vanskeligt at få noget godt ud af et i alt væsentligt dårligt forslag, eller sagt med et landbrugsudtryk: man kan ikke lave en silkepung ud af et griseøre. Jeg vil rose Kommissionen for at have forsøgt at gøre det. Det er et dårligt forslag, og vi forkaster det.
Esther Herranz García
(ES) Hr. formand! Det forslag, vi drøfter i dag, er uacceptabelt. Det er uacceptabelt, fordi det er disintegrerende, fragmenterende, antieuropæisk, egoistisk og utroligt hyklerisk.
Ud fra et landbrugsteoretisk synspunkt drejer det sig om at beskære den direkte støtte til landmændene med 20 % for at finansiere udviklingen af landdistrikterne og på denne måde lappe hullerne. Disse huller er opstået, fordi den 1 % i de finansielle overslag ikke er tilstrækkeligt til at finansiere landbrugspolitikkerne, og eftersom medlemsstaterne er ude af stand til at bidrage med flere penge, er man nødt til at tage pengene fra dem, der har modtaget dem hidtil.
Desuden betyder det en renationalisering af den fælles landbrugspolitik. Den eneste virkelige europæiske politik, der har forenet de europæiske producenter, bringes til ophør. Det betyder ikke kun renationalisering, men er et forsøg på, hvis den spanske regerings forslag bliver accepteret i Rådet, at gå endnu videre, for så vil der ikke kun være tale om renationalisering, men om regionalisering. På denne måde kan enhver gøre, hvad han ønsker.
Efter min mening er det et led i den socialdemokratiske spanske præsidents disintegrerende vanvid - der er for øvrigt heller ingen, der forsvarer ham her i dag - fordi han og alle de præsidenter, der har undertegnet de finansielle overslag, og som accepterer denne ændring, overhovedet ikke interesserer sig for det europæiske landbrugs konkurrenceevne, og de er stort set lige glade med den indvirkning, som disse foranstaltninger kan få på deres økonomier.
For de europæiske land- og kvægbrugeres og for erhvervets skyld vil vi derfor forkaste forslaget.
James Hugh Allister
(EN) Hr. formand! Jeg undskylder, at jeg ikke var til stede i mødesalen, da jeg først blev indkaldt, men mine rejseplaner gik temmelig skævt i dag.
Frivillig graduering er kun en smart fraseologi for en meget ubehagelig praksis, nemlig regeringens forsøg på at snuppe landbrugernes penge. Som fru McGuiness sagde, er der ikke noget frivilligt over det med hensyn til dem, som pengene skal tages fra, nemlig landbrugerne.
Konsekvensen er et meget uafbalanceret program for landdistriktudvikling i Europa, både med hensyn til finansiering og levering. Det er så selvfølgelig diskriminerende over for landbrugerne i de medlemsstater, der praktiserer denne vanvittige frivillige graduering. I mit land ser vi allerede konsekvenserne med forsinkelser i de nationale udligningsgodtgørelser.
Frivillig graduering er noget, man skal modstå. Jeg glæder mig over udvalgets holdning og over Parlamentets holdning, når det forkaster det, og jeg opfordrer Kommissionen til at være stærk, når den skal tvinge Rådet til at ændre politik på dette område.
Mariann Fischer Boel
Hr. formand! Jeg har lyttet opmærksomt og meget interesseret til forhandlingen. Jeg kan kun gentage, hvad jeg sagde i starten om, at Kommissionens forslag er i overensstemmelse med Det Europæiske Råds anmodning.
Som fru McGuinness ganske rigtigt sagde, har vi i videst mulige omfang forsøgt at rette forslaget ind efter de gældende regler om obligatorisk graduering og om finansiering af landdistriktudviklingspolitikken.
Hvis - eller snarere når - Europa-Parlamentet i morgen forkaster Kommissionens forslag, agter jeg at tage sagen op med mine kommissærkolleger for grundigt at overveje vores holdning. Det er helt i overensstemmelse med rammeaftalen mellem vores to institutioner.
Formanden
Tak, fru kommissær, det var meget klart. Jeg takker alle, som deltog i denne forhandling. Jeg vil også gerne takke alle tolkene.
Forhandingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
