Livslang læring (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Mario Mantovani for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) for livslang læring - C6-0294/2006 -
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Mantovani, og jeg vil gerne udtrykke Kommissionens tak til ham og det korresponderende udvalg for deres proaktive engagement og støtte ved forhandlingerne om den europæisk kvalifikationsramme (EQF) for livslang uddannelse.
Denne henstilling er noget helt centralt for det, EU drejer sig om: mobilitet, samarbejde mellem lande, at skabe fremgang og hjælpe de enkelte borgere. Vi foreslår EQF, fordi De, Europa-Parlamentet og medlemsstaterne, bad os finde metoder til at fremme mobilitet og livslang uddannelse, som er en forudsætning for at nå Lissabonmålene. EQF er blevet udviklet inden for rammerne af arbejdsprogrammet for almen og faglig uddannelse 2010, uddannelsesdimensionen af Lissabondagsordenen.
Formålet med EQF er at overvinde de resterende hindringer for europæiske arbejdstagere og studerende, når de ønsker at skifte job eller flytte til et andet land for at arbejde eller studere. Alt for ofte har europæere problemer med at anvende deres kvalifikationer i et andet europæisk land. Selv i deres eget land er deres uddannelsesmuligheder blokeret på grund af en dårlig integration mellem de forskellige dele af deres nationale uddannelsessystem.
EQF vil skabe forbindelse mellem landenes forskellige nationale kvalifikationssystemer og fungere som en slags oversætter. Den vil således gøre landenes kvalifikationer lettere at forstå og give den enkelte bedre muligheder for at flytte til et andet land for at arbejde eller studere.
På nationalt plan vil den - og der sker faktisk allerede - stimulere udviklingen af nationale kvalifikationsrammer. Kvalifikationsrammer fremmer livslang uddannelse ved f.eks. at gøre det lettere for folk at skifte mellem forskellige typer af almene og faglige uddannelsesinstitutioner, f.eks. fra en erhvervsuddannelse til en videregående uddannelse.
Jeg må erkende, at EQF er et teknisk og endda kompliceret instrument. Det vil især blive anvendt af eksperter og uddannelsesmyndigheder, men det er til gavn for borgerne.
Det, vi diskuterer i dag, er resultatet af en kollektiv indsats fra Kommissionen, landene, arbejdsmarkedets parter, sammenslutninger inden for almen og faglig uddannelse samt andre interessenter. EQF er i høj grad baseret på konsensus, og vi har forsøgt at få interessenterne med os gennem hele processen.
Inden for EQF anbefaler man, at landene indfører henvisninger fra deres egne kvalifikationssystemer til EQF inden 2010 og sikrer, at de individuelle nationale kvalifikationer omfatter en reference til det relevante EQF-niveau inden 2012. Disse datoer blev foreslået af Rådet og Parlamentet.
Vi har også med glæde sagt ja til medtagelsen af en ny henstilling om kvalitetssikring, som Parlamentet har foreslået, og som efter vores mening styrker betydningen af disse principper.
Vi er også enige i Parlamentets forslag om at medtage en henvisning til meritsystemerne, således at man anerkender den hurtige udvikling og anvendelsen af disse bestanddele af kvalifikationsrammen.
Vi mener, at Parlamentet og Rådet virkelig har forbedret teksten. Den anvendte fremgangsmåde ved forhandlingerne mellem Parlamentet, Rådet og Kommissionen er udtryk for, at der er bred opbakning til EQF i hele Europa.
Nu er der skabt dynamik bag EQF. Det store flertal af landene anerkender dens potentiale med henblik på mobilitet og som et instrument til livslang uddannelse.
Et stort flertal er nu i færd med at udvikle en national kvalifikationsramme med forbindelse til EQF, så dette forslag har allerede stor indvirkning på Europas almene og faglige uddannelsessystemer.
Jeg håber, at De kan støtte dette forslag ved førstebehandlingen, så det kan vedtages formelt i Rådet inden for de kommende uger.
Mario Mantovani  
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg tror, at vi her i aften kan se begyndelsen på et stort projekt, som man har ventet på i mange år i Europa, i alle medlemsstater, i alle regioner og i alle byer, og som er en målsætning, man har forfulgt i årevis, og som forskellige aktører inden for uddannelse, beskæftigelse, handel og økonomi har opfordret til. Det er med andre ord noget, som hele samfundet ønsker.
Med vedtagelsen af den europæiske referenceramme for kvalifikationer i morgen lægger vi grunden til en bedre fremtid, også for de kommende generationer, der får en fælles referenceramme for deres kulturelle, undervisningsmæssige, uddannelsesmæssige, erhvervsmæssige og naturligvis arbejdsmæssige forløb.
I tråd med Lissabonstrategien repræsenterer den europæiske referenceramme for kvalifikationer en direkte mulighed for at forbedre forholdet mellem skolen, universitetet og erhvervslivet, forbedre forholdet mellem formel, uformel og ikkeformel livslang læring, sikre en gennemsigtig anerkendelse af kvalifikationer og eksamensbeviser, både på nationalt og sektorielt plan og altid i overensstemmelse med den europæiske ramme, og endelig styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne på et så vanskeligt område som sammenligningen af de forskellige systemer.
Dette er det ledemotiv, som netop med respekt for Lissabonstrategien har tvunget os til at påtage os vores ansvar med en beslutning, som jeg er sikker på vil fremme vækst, udvikling og konkurrenceevne i et Europa, i hvis målsætninger der ikke må ses bort fra den sociale samhørighed.
Det er et projekt, der har været længe undervejs, og som har sit udspring i Bolognaprocessen med meritoverførsels- og akkumuleringssystemet. Herefter dukkede det op igen på Barcelonatopmødet og i forbindelse med et tilsvarende system for erhvervsuddannelse. Det blev forbedret i Bergen i 2004 og herefter endnu en gang på Rådets møde i 2005, hvor man fastslog, at det var nødvendigt at vedtage en sådan ramme. Det er et historisk forløb, hvor det står klart, at de europæiske beslutningstagere ønskede at skabe dette nye instrument, som mange betragter som revolutionerende, men som navnlig er nødvendigt for den europæiske integrationsproces, der har stået på i flere år.
Jeg er overbevist om, at denne ramme ikke blot vil fremme mobiliteten over grænserne, men også sætte gang i den interne mobilitet i EU, f.eks. studerende, arbejdstagere, forskere, frivillige i det hele taget og alle dem, der har brug for at kunne bevæge sig frit i Europa uden at skabe panik eller være årsag til unødvendig bekymring. De husker sikkert historien om den polske blikkenslager, der gjorde franskmændene urolige, og som måske var en af hovedårsagerne til, at den franske befolkning stemte nej til EU-forfatningen ved folkeafstemningen.
Den tekst, som vi er nået frem til, er resultatet af mange måneders arbejde og et tæt samarbejde med rådsrepræsentanterne under det portugisiske formandskab, der straks forstod vigtigheden af dette ambitiøse projekt.
Kommissionen - repræsenteret ved kommissær Figel' - har fulgt dette forløb meget nøje, og det er takket være denne samarbejdsånd, at vi har kunnet forbedre teksten ved at medtage de nøglebegreber, som Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender lægger stor vægt på. Derfor vil jeg gerne rette en stor tak til mine kolleger og til skyggeordførerne - nemlig fru Castex og hr. Kusstatscher fra PPE-DE-Gruppen, men også hr. Mann, hr. Kasoulides og alle dem, der har givet et bidrag i den forbindelse. Takket være deres indsats og store engagement kunne vi medtage følgende begreber: social integration, arbejdsmarkedets behov, personlig udvikling ved hjælp af forskellige uddannelsesforløb, ikkeforskelsbehandling og integration af sårbare personer, ligestilling, overholdelse af subsidiaritetsprincippet og oprettelsen af koordinationspunkter i medlemsstaterne.
Vi har også sørget for, at henstillingen ikke er bindende, selv om den stadig har lovgivningsmæssig karakter. Dette skyldes selvfølgelig ikke svaghed, men snarere ansvarsfølelse og realisme med det formål at fremme anvendelsen af dette instrument i de lande, der har brug for mere tid. Det kan kort sagt forbedres, men sådan er det jo med alting her i livet. Jeg er dog overbevist om, at vi har at gøre med en tekst, der både har sjæl og samvittighed.
Jeg tror, at vi har udført det arbejde, som Europa-Parlamentet skal udføre, nemlig lovgive om det, der virkelig interesserer borgerne. Et bevis på dette er, at teksten blev vedtaget ved førstebehandlingen, og det gjorde den også takket være hr. Gal'a fra Kultur- og Uddannelsesudvalget, Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og Udvalget om Industri, Forskning og Energi, der alle har givet et positivt bidrag.
Pilar del Castillo Vera  
Hr. formand! Hr. kommissær, jeg vil begynde med at lykønske ordføreren, fordi han har taget fat på et spørgsmål, der er langt mere vidtrækkende, end vi kan forestille os.
I en globaliseret verden vil Europa og de forskellige EU-lande i virkeligheden være karakteriseret ved deres menneskelige ressourcers kvalifikationer. Hvis vi skulle sammenfatte under én søjle, hvad det er, der vil gøre det muligt for Europa at være konkurrencedygtig i denne globaliserede verden, og i hvert af de lande, der udgør den, er det de menneskelige ressourcer, de europæiske borgeres kvalifikationer.
I denne henseende er det helt afgørende, at den livslange uddannelse og træning tilpasses arbejdsmarkedets behov, og at denne uddannelse og træning hele tiden lever op til disse. I modsat fald er det umuligt at konkurrere.
Vi står desuden med følgende paradoks: Folk bliver ældre og ældre, men de ældre bliver samtidig yngre og yngre og potentielt mere aktive, men til gengæld har de utilstrækkelige færdigheder til at kunne blive ved med at yde og bidrage til samfundet og være aktive på arbejdsmarkedet.
I denne henseende er det vigtigste aspekt, at livslang træning og uddannelse, der fundamentalt set skal være baseret på en teknologisk dimension, som er det, der giver en merværdi, prioriteres meget højt. Men der er også et andet vigtigt aspekt, der vedrører Europas fremtid, og det er integrationen af disse menneskelige ressourcer på et konkurrencedygtigt indre marked, hvorfor det er nødvendigt, at alle medlemsstaterne anerkender hinandens uddannelser, hvilket vil gøre det muligt for borgerne fra ét land at konkurrere med andre på grundlag af en uddannelse, der er anerkendt af alle.
Fordi det er nødvendigt for at kunne begå sig i en så konkurrencefyldt verden, og fordi det er nødvendigt for at udvikle det indre marked, står vi derfor over for et spørgsmål, der er langt mere vidtrækkende end den betydning, det tillægges, når det skal drøftes på dette sene tidspunkt af aftenen.
Formanden
Tak, fru del Castillo Vera! Aftenforhandlingerne er dog altid de mest interessante.
Milan Gaľa
Hr. formand! Jeg vil allerførst takke ordføreren, hr. Mantovani, for hans arbejde med betænkningen om den europæiske referenceramme for kvalifikationer. Vi har diskuteret dette emne i Europa-Parlamentet siden foråret 2006. Som bekendt er et stærkt mandat for den europæiske referenceramme for kvalifikationer en integreret del af Lissabonstrategien. Den vil fungere som et konverteringsredskab mellem forskellige kvalifikationssystemer og deres niveauer, og gennemførelsen af den vil give større gennemsigtighed og gøre det nemmere for borgerne at sammenligne og overføre deres kvalifikationer mellem de forskellige medlemsstater. Desuden vil den europæiske referenceramme for kvalifikationer hjælpe internationale sektororganisationer med at forbedre forbindelserne mellem deres sektorielle kvalifikationssystemer og nationale kvalifikationssystemer og dermed bidrage til at forbedre mobiliteten for arbejdstagere og studerende.
I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet støtter jeg den ikkebindende karakter af den europæiske referenceramme for kvalifikationer i medlemsstaterne og oprettelsen af nationale kvalifikationssystemer i overensstemmelse med national lovgivning og praksis. Den europæiske referenceramme for kvalifikationer bliver imidlertid kun et effektivt instrument til anerkendelse og sammenligning af kvalifikationer på europæisk plan, hvis den gennemføres konsekvent som led i systemerne for livslang læring i EU's medlemsstater. Eftersom EQF er direkte kædet sammen med den måde, hvorpå borgerne gør sig gældende på arbejdsmarkedet, og påvirker kvaliteten af erhvervsuddannelse, kan den også betragtes som et relevant redskab til fremme af konkurrenceevne.
Thomas Mann
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Den europæiske referenceramme for kvalifikationer er startsignalet til frigørelsen af erhvervsuddannelse på EU-plan, fordi den vil betyde, at erhvervsfaglige kvalifikationer bliver anerkendt over hele Europa på samme måde som akademiske kvalifikationer. Det tager tid og kræver vilje til at samarbejde, koordinere og ændre tankegang. Folk, der kun forsvarer det, de kender, og viger tilbage fra nye erfaringer, må ikke blive overrasket over, at de mangler mobilitet.
Vi må have større klarhed. Nationale uddannelseskvalifikationer skal være sammenlignelige, men det er ikke ensbetydende med, at de skal standardiseres. Det opfordrede jeg allerede til sidste år i den initiativbetænkning om EQF, som jeg udarbejdede for Parlamentet. Der er sket meget siden da. Frygten for, at medlemsstaterne ville miste beføjelser, er blevet mindre, også i Tyskland. Livslang læring og EQF var vigtige milepæle for det tyske formandskab, som blev betegnet som vellykkede. Nu er det fuld fart frem med at udvikle en national referenceramme for kvalifikationer, hvilket ikke ligefrem er let som følge af Tysklands føderale struktur og de enkelte delstaters selvstyre.
På vegne af PPE-DE-Gruppen takker jeg hr. Mantovani for hans målbevidste forhandlinger med Kommissionen og Rådet og for, at han har holdt alle i grupperne, der fulgte EQF, informerede. Jeg håber, at betænkningen bliver vedtaget under førstebehandlingen i morgen.
Fra nu af kræves der mange diskussioner blandt undervisere, lærere og uddannelsesinstitutioner, efterhånden som vi går i detaljer. Det oplevede jeg så sent som i går på et møde med erhvervsskolelærere i Hessen. Når kvalifikationer placeres ind, hører det tyske mesterbrev til på mindst tredje eller fjerde af de otte niveauer. Andre har overhovedet intet kendskab til denne kvalifikation. Det tyske dobbeltsystems styrke er ikke tydelig for folk, medmindre de selv har oplevet den.
I vores europæiske undervisnings- og læringsmiljø, som er baseret på subsidiaritetsprincippet, bliver den erhvervs- og beskæftigelsespolitiske dimension styrket betydeligt inden for uddannelse. Sammen skal og vil vi nå et ambitiøst mål, nemlig at indarbejde en kvalitetsstandard, EQF, i certifikater og eksamensbeviser inden 2010.
Françoise Castex
for PSE-Gruppen. (FR) Hr. formand! Jeg vil først gerne takke ordføreren og lykkeønske ham med det glimrende samarbejde om denne henstilling om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer. Jeg vil også gerne takke Kommissionen og Rådet, fordi de har været lydhøre og stået til rådighed for alle.
Med den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) har vi altså et redskab, som fremmer de europæiske borgeres mobilitet enten som led i et uddannelsesforløb eller i forbindelse med erhvervsmæssig mobilitet. Den i traktaterne beseglede frie bevægelighed for personer hæmmes stadig af, at borgerne har svært ved at få anerkendt de i deres hjemland erhvervede kvalifikationer i resten af EU. Kvalifikationsbeviser udstedes af den enkelte medlemsstat efter egne regler og ordninger og hører under den enkelte medlemsstats suverænitetsområde, hvilket EQF respekterer.
Imidlertid vil kvalifikationerne i stadig stigende grad blive anvendt uden for det land, beviset er udstedt i, og den bevægelighed vil vi for øvrigt opmuntre, men samtidig værne om den værdi, det pågældende diplom eller kvalifikationsbevis giver indehaveren. Vi trængte altså til et værktøj til sammenligning og navnlig overførsel af kvalifikationer fra den ene medlemsstat til den anden. Det var endnu mere påkrævet og tydeligt med hensyn til erhvervskvalifikationer. Derfor lagde Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender vægt på at integrere erhvervskvalifikationer i EQF. Det er nu gjort, og det glæder os.
Arbejdstagere og virksomheder er jo mere og mere mobile på det europæiske arbejdsmarked. Derfor behøver arbejdstagere og arbejdsgivere garanti i alle medlemsstater for det, der måler en arbejdstagers kvalifikationer og værdi, nemlig vedkommendes erhvervskvalifikationer uanset, hvordan de er erhvervet.
Jeg vil dog understrege endnu en ting, hr. kommissær. EQF er ind til videre en nydelig, men tom skal. For at fylde den ud skal diplomer, kvalifikationer og beviser opnået i de forskellige medlemsstater standardiseres og lægges ind i referencerammen, i den europæiske referenceramme for kvalifikationer. Det bliver et større arbejde for alle medlemsstaterne og vil kræve meget energi og avanceret ekspertviden. Det vil være nødvendigt med støtte fra Kommissionen og fra de europæiske agenturer - jeg tænker bl.a. på Cedefop. Det er også nødvendigt, at arbejdsmarkedets parter inddrages på alle planer, og de bør som nævnt i henstillingen delagtiggøres af medlemsstaterne og af sektordialogudvalgene på fællesskabsplan.
Endelig må erhvervslivet, de forskellige brancher, også tage referencerammen til sig og tilegne sig den, således at den fyldes helt ud og virker efter hensigten. Ikke alene fordi de udsteder kvalifikationsbeviser, som skal indgå i EQF, men fordi virksomhederne har brug for et sammenligningsgrundlag til deres stillingsklassifikation og rekruttering. EQF bør hurtigst muligt blive deres fælles referenceramme, og jeg drømmer om, at EQF inden alt for længe bliver referencerammen overalt, også i kollektive overenskomster.
Ona Juknevičienė
Jeg vil allerførst rose hr. Mantovani for udarbejdelsen af dette meget betydningsfulde dokument.
Hovedformålet med dette dokument er at finde en metode til at fastsætte og sammenligne forskellige kvalifikationer på arbejdsmarkedet og i uddannelsessystemet.
Der hersker ingen tvivl om, at den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) vil få en gavnlig indvirkning på EU's arbejdsmarkeds effektivitet og fleksibilitet. Hvad vigtigere er, vil EQF bidrage til at mindske forskelsbehandlingen af både indvandrere og EU-borgere på arbejdspladsen.
Desværre har både litauere og borgere fra andre EU-lande vanskeligt ved at bruge deres kvalifikationer i andre medlemsstater. Meget ofte bliver deres kvalifikationer ikke anerkendt af arbejdsgivere eller institutioner.
Folk føler, at de bliver forskelsbehandlet, fordi de ikke har lige muligheder for at konkurrere på arbejdsmarkedet. De må ofte acceptere dårligere lønnede job, som de er overkvalificerede til. På et møde med litauiske statsborgere, der bor og arbejder i London, blev jeg gjort opmærksom på en række klager over forskelsbehandling på arbejdspladsen og vanskeligheder med at få det arbejde, som disse mennesker er kvalificerede til.
Det får dem til at føle sig som andenrangsborgere, selv om de har langt bedre kvalifikationer og færdigheder end de indfødte borgere, der udfører den samme type arbejde. De kan ikke få det job, de ønsker, og de kan ikke få en ordentlig løn, ganske enkelt fordi deres kvalifikationer ikke bliver anerkendt.
Kort sagt har dette dokument stor betydning for de fleste mennesker. Desværre har hverken Kommissionen eller medlemmerne af Parlamentet været i stand til at løse dette problem i 22 år.
I 1985 besluttede Rådet at indføre et system, der kunne afstemme forskellige landes faglige kvalifikationer. Det har endnu ikke ført til nogen resultater. Desværre har vi ikke travlt og foreslår, at det ikke indføres før i 2012. Desuden er det op til medlemsstaterne, om de vil indføre det. Det er en skam, at vi er så ineffektive. Vi bør lære af vores erfaringer.
Zdzisław Zbigniew Podkański
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Etableringen af en referenceramme for kvalifikationer for livslang læring har stor betydning for det nuværende og fremtidige Europa. Om et menneske realiserer sig selv i det personlige liv og samfundet, afhænger nemlig af forberedelsen til livet og arbejdet. De historiske og nuværende forhold bevirker, at man skal være særlig opmærksom på folk i 50-årsalderen, endnu ældre folk og unge fra familier med økonomiske problemer, især i de nye medlemsstater. Det er nemlig ikke alle, der kan og bør rejse ud for at arbejde. Man skal skabe udviklingsbetingelser i deres miljø, på deres hjemsted. Den nationale referenceramme for kvalifikationer skal være et instrument til klassificering af kvalifikationer i henhold til et sæt kriterier for specifikke læringsniveauer. EU skal støtte medlemsstaternes bestræbelser både retligt og økonomisk. EU skal ikke alene sikre borgerne fri bevægelighed, men ligeledes anerkende deres faglige kvalifikationer.
Sepp Kusstatscher
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Mange tak til hr. Mantovani, som gik i sin sidemands fodspor i dette spørgsmål.
Vi har opnået et resultat, som vil kræve, at uddannelsesmyndighederne i medlemsstaterne anvender denne fælles ramme som et konverteringsredskab og et referencepunkt. Der er mange muligheder for at presse på for at opnå større gennemsigtighed, bedre sammenlignelighed og dermed ligebehandling og anerkendelse af forskellige kvalifikationer i EU.
Jeg er især tilfreds med, at erhvervsuddannelse nævnes specifikt sammen med almen uddannelse og gives samme status, og at ikke blot formelle eksamensbeviser vil blive målt i forhold til standarden, men også uformelle færdigheder, som folk har opnået på arbejdspladsen eller i hjemmet.
Der bruges ofte kneb til at vanskeliggøre adgangen til arbejdsmarkedet. Ikke sjældent forsøger uddannelsesmyndigheder, erhvervsråd og faglige sammenslutninger at modstå konkurrence udefra ved af formelle grunde at være tilbageholdende med at anerkende videregående uddannelses- og erhvervsuddannelseskvalifikationer, som er opnået andre steder. I 2010 bliver det noget, der hører fortiden til.
Derek Roland Clark
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Hr. formand! "Tilskynde til livslang uddannelse" lyder godt, ikke sandt, idet EU arbejder åbent for befolkningens bedste og for beskæftigelsen.
Så sent som i formiddags sagde hr. Barroso, at han ikke brød sig om opt out-systemer, men gik ind for kompromiser for at respektere mangfoldigheden. Det er smukke ord, men vi står her med endnu et forsøg på at jævne den smukke mangfoldighed med jorden og gøre den til et fælles, harmoniseret landskab uden særlige kendetegn.
Nu er det uddannelsens tur, generelt sagt. Men uddannelse ligger ikke inden for EU's kompetenceområde! Dette område er kun omfattet af forslag i henhold til traktatens artikel 149 og 150. Så dette er også et forsøg på at smugle en kompetence ind ad bagdøren. Hvis EU ønsker at påtage sig nogen kompetence på uddannelsesområdet, skal det ske åbent og ærligt, gennem de sædvanlige kanaler og med brug af den gennemsigtighed, vi hører så meget om.
I henhold til modellen med Bergenrammen vil indførelsen af EUROPASS-eksamensbeviset og tillæg til uddannelsesbeviser med det europæiske meritoverførselssystem kræve et harmoniseret EQF-niveau. Ved at tildele kvalifikationer på sektorniveau og regionalt niveau og ligeledes på nationalt niveau vil dette EU-forslag sikre et nærmest fuldstændigt greb om kvalifikationerne. Ved at uddele karakterer og tildele kvalifikationer sikrer man, at EU forbigår universiteter og nationalregeringer.
Det Forenede Kongeriges regering går ind for en harmonisering af kvalifikationer. Man forbereder dette ved at placere kontrollen med universiteterne under Privy Council, så man er klar til at overdrage universiteterne til EU. Hvad universiteterne mener om dette, er tilsyneladende uvæsentligt.
Den britiske regerings sande holdning afsløres gennem dens eneste indvending mod denne ordning. Den ønsker ikke noget EU-logo på kvalifikationsdokumenterne. Det skyldes, at man ikke ønsker, at folk skal vide, at uddannelsesområdet er blevet overdraget til EU.
Fortæl mig venligst, hvorfor min regering har indtaget denne holdning? Hvorfor går den ind for et EU-projekt, men ønsker at holde det hemmeligt for befolkningen? Gør andre nationalregeringer det på samme måde? Jeg ville ikke blive overrasket, hvis de gjorde, fordi de også ønsker at holde det hemmeligt for deres befolkning, at deres universiteter anvendes på denne måde.
De kan måske forstå, at jeg ikke bryder mig om dette projekt, men det skyldes ikke national stolthed med Storbritanniens universiteter og læreanstalter. Nej, det er fordi, at jeg som lærer værdsætter uddannelse og erkender, at de europæiske lande har universiteter, som de med rette er stolte af - fantastiske centre for læring, hvis tidligere studerende gennem århundreder har bidraget til kunst, litteratur og videnskab og har beriget menneskers tilværelse overalt.
Jeg erkender også, at denne dynamik til civilisationen opstod, fordi disse uddannelsessteder udviklede sig selvstændigt og uafhængigt med hver deres egen særlige smag og identitet.
Er det ikke underligt, at i en tidsalder, hvor man nidkært beskytter den personlige identitet, og hvor identitetstyveri betragtes som en forbrydelse, forsøger nogle mennesker tankeløst at ødelægge disse institutioners enestående identitet, som har gjort dem til det, de er, og nægter andre den uddannelse, de har fået der?
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Hr. formand! Vi ville ikke have kunnet debattere forslaget om henstilling om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) i dag, hvis ikke hr. Mantovani havde udnyttet de erfaringer, som tidligere medlemmer af Europa-Parlamentet har høstet under arbejdet med emnet, eller hvis han ikke havde samarbejdet så godt med Kommissionen og Rådet. I dag kan vi derfor tale om etableringen af otte kvalifikationsniveauer, som omfatter almen uddannelse, voksenuddannelse, erhvervsuddannelse og de tre niveauer for højere uddannelse.
Som svar til min kollega, der talte tidligere, understreger vi, at traktatens artikel 149 og 150 er det rigtige retsgrundlag for den foreslåede henstilling, ganske enkelt fordi de giver mulighed for livslang læring. Vi accepterer under ingen omstændigheder, at uddannelse bliver et EU-ansvarsområde. Uddannelse vedbliver med at være et nationalt ansvar. En sammenligning af kvalifikationer inden for EQF omfatter imidlertid ikke undervisningsmetoder og forskellige former for uddannelsesinstitutioner. Som følge heraf vedrører en sådan sammenligning kun viden, evnen til at forstå og den praktiske anvendelse af viden og færdigheder.
Grækenland og mange andre stater er især begejstrede for, at EQF er frivillig. Det er officielt blevet sagt, at fremme af kvalifikationsniveautabeller ikke har noget som helst at gøre med at forme de nationale uddannelsessystemer eller anerkende certificering af studier. Desuden er automatisk certificering ikke mulig i forbindelse med ikkeformel og uformel uddannelse på grund af disse uddannelsers forskelligartethed og de særlige forhold, hvorunder de opnås. Der er kun tale om en reference.
Vi må også huske på, at en og samme person kan have flere kvalifikationer på forskellige niveauer.
Joel Hasse Ferreira
- (PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring er afgørende for at kunne foretage sammenligninger mellem nationale og sektoriale referencerammer for kvalifikationer på europæisk niveau.
Certificering af erhvervede kvalifikationer er af afgørende betydning for at kunne integrere den læring, der er opnået uden for formelle uddannelsesinstitutioner, navnlig erhvervserfaring, i den læring, der er erhvervet i de formelle uddannelsessystemer. Det er således med til at sikre en større demokratisering i hele EU, hvad angår forvaltningen af personlige erhvervskarrierer.
Som et af ændringsforslagene, der er blevet vedtaget i Europa-Parlamentet, understreger, fremmer dette direktiv valideringen af sådanne kvalifikationer i overensstemmelse med Rådets konklusioner om de fælles europæiske principper for validering af ikkeformel og uformel læring.
Dette vil fremme udviklingen hen i mod en fælles europæisk retlig ramme, der sigter mod at være sammenhængende uden at reducere de garantier, der i nogle tilfælde allerede findes. Forslaget til det direktiv, vi diskuterer, bliver et afgørende redskab for større fleksibilitet på arbejdsmarkedet, der sikrer en bedre varetagelse af arbejdstagernes interesser og bedre muligheder for at kunne tilbyde den bedst mulige service. Jeg glæder mig over det portugisiske formandsskabs bestræbelser inden for uddannelsesområdet på at bevæge sig sikkert og forholdsvis hurtigt i retning af en parlamentarisk godkendelse under førstebehandlingen. Det er klart, at vi i denne sammenhæng også bør fremhæve det arbejde, ordfører Mário Mantovani og skyggeordførerne, navnlig Françoise Castex, har udført.
For at opnå større effektivitet, skal vi, for at drage mere nytte af erhvervsmæssig og uddannelsesmæssig mobilitet inden for Europas rammer, arbejde endnu mere effektivt for at gennemføre den europæiske referenceramme for kvalifikationer og forbinde den med det europæiske meritoverførselssystem, og denne betænkning er et vigtigt skridt i den retning. Forslaget til direktiv fremmer således lige muligheder for alle i det vidensamfund, vi lever i, med henblik på en bedre integration af arbejdsmarkederne i de forskellige medlemsstater, der tager hensyn til den rige mangfoldighed af de forskellige nationale systemer. Derfor må det hilses velkommen.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Når vi sikrer, at kvalifikationer, der er erhvervet under forskellige omstændigheder, i forskellige systemer og lande, er gennemsigtige og sammenlignelige, bliver det nemmere at vurdere videnniveauet for både arbejdstagerne og arbejdsgiverne, hvilket øger mobiliteten på arbejdsmarkedet. Det vedrører både regulære erhverv - læger, sygeplejersker, andre medicinske erhverv, hvor kvalifikationerne gensidigt anerkendes af EU-landene, samt andre erhverv. Indførelsen af en referenceramme for kvalifikationer vil bidrage til større social kohærens.
Man skal dog behandle kunstneriske læreanstalter og erhverv anderledes, da man ikke må begrænse talent og evner med regler eller gennemsnitskarakterer, og læreren er ikke objektiv, men fortsætter med at være en mester.
Jeg vil gerne takke ordføreren.
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg synes, at dette har været en fantastisk god forhandling, som markerer iværksættelsen af et meget vigtigt projekt, som efter min mening er relevant, nødvendigt, og som andre har påpeget, en platform for denne og kommende generationer.
Det er vigtigt for det indre markeds funktion, det er vigtigt for Europas sociale udvikling, det er vigtigt for de europæiske borgeres evne til at håndtere hastige ændringer i økonomien og på arbejdsmarkedet. Det er et adgangskort til personlig forfremmelse og til integration i samfundet. Vi har haft en meget konstruktiv og harmonisk debat, måske lige bortset fra indlægget fra en af mine landsmænd, som lod sin blanding af grove overdrivelser krydret med en pæn mængde ideologiske fordomme fuldkommen forvanske det, vi planlægger og foreslår.
Dette er en henstilling, og det betyder lige netop, at den er frivillig. EQF skal ikke bruges til at tildele kvalifikationer: Det vil fortsat være op til landene, universiteter og andre institutioner, som fortsat vil være selvstændige. Der indføres et EQF-referenceniveau for kvalifikationer, f.eks. på niveau 4, men det nationale niveau vil også tage sig af kvalifikationerne.
Så jeg er glad for at kunne hilse denne enighed velkommen - på nær hos en enkelt person - her i Parlamentet og Rådet bag forslaget til lovgivning om EQF og for, at dette afspejles på nationalt plan, hvor vi oplever stor dynamik med opbygningen af nationale kvalifikationsrammer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Ved slutningen af denne forhandling ønsker jeg først og fremmest at takke tolkene, som valgte at blive, selv om de ikke var forpligtede til det.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Monica Maria Iacob-Ridzi  
Den europæiske referenceramme vil mindske kompleksiteten af et system med 27 bilaterale forbindelser for anerkendelse af kvalifikationer opnået ved akademisk og erhvervsfaglig uddannelse. Bolognaprocessen, som går ud på inden 2010 at skabe et europæisk uddannelsesområde, suppleres således med et instrument til anerkendelse af alle kvalifikationer, der kan opnås i EU's medlemsstater.
Selv om ni ud af 10 europæiske borgere mener, at livslang læring er et vigtigt instrument til karriereudvikling, fører manglen på finansielle ressourcer til store mangler i den uddannelse, der er påkrævet i den aktuelle økonomi. En ny eurobarometerundersøgelse viser, at kun 58 % af de adspurgte kan bruge en computer, og kun halvdelen af dem erklærer, at de er internetbrugere. Desuden kan over 60 % af borgerne ikke bruge et fremmedsprog i forbindelse med deres arbejde. De nationale budgetter til livslang læring varierer fra 40 % af det samlede beløb brugt til uddannelse i de nordlige lande til under 10 % i de nye medlemsstater.
Initiativer som Grundtvig og Erasmus for unge iværksættere bør derfor udvides og tilføres midler, der kan supplere de utilstrækkelige nationale midler. Desuden bør den europæiske referenceramme suppleres med programmer, der etablerer virkelige europæiske kvalifikationer, som anerkendes over hele EU.
Rumiana Jeleva  
Det er nødvendigt at påpege, at den uformelle uddannelsessektor er underudviklet, forholdsvis ukendt og ofte isoleret fra den formelle. Den europæiske referenceramme for kvalifikationer er et vigtigt instrument til at rette op på dette misforhold og er også et redskab til at revurdere og reorganisere det erhvervsmæssige orienterings- og informationssystem.
Udviklingen af EQF vil lette arbejdskraftens bevægelighed inden for de 31 deltagerlande og fremme inddragelsen af sektororganisationer og arbejdsgiverorganisationer fra de nye EU-medlemsstater i absorberingen af ressourcer fra Den Europæiske Socialfond, der er afsat til erhvervelse af nye kvalifikationer eller ajourføring af de allerede eksisterende. De nyeste medlemsstater, f.eks. Bulgarien, mener, at det er vigtigt at have mulighed for at udveksle god praksis og gennemføre Fællesskabets pilotprogrammer.
Udviklingen og gennemførelsen af det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (ECVET), som har til formål at lette akkumuleringen, overførslen og anerkendelsen af læringsresultater, uanset hvor og hvordan de er opnået, har stor betydning i forbindelse med de overgangsperioder, der gælder for Bulgarien og Rumænien. Meritoverførselssystemet vil fremme den frie bevægelighed og udvide adgangen til arbejdsmarkedet for de fleste menneskelige ressourcer i Fællesskabet, samtidig med at det danner et pålideligt grundlag for sammenligninger.
Jeg mener, at EQF vil sætte yderligere skub i denne proces.
Katalin Lévai  
Anerkendelsen af borgernes viden, færdigheder og kompetencer er helt afgørende for EU's konkurrenceevne, for den sociale samhørighed og for den enkelte borgers mobilitet. Deltagelse i livslang læring og adgang til livslang læring for alle, også de ugunstigt stillede, skal fremmes og forbedres på både nationalt plan og fællesskabsplan. Unge, voksne, indvandrere og ufaglærte arbejdstagere i hele Europa, der har opnået uformelle kvalifikationer, som aldrig er blevet anerkendt, bør tilskyndes til at deltage i programmer for livslang læring, således at disse grupper undgår social og arbejdsmarkedsmæssig udstødelse.
I forbindelse hermed kan en fælles referenceramme, der fungerer som konverteringsredskab mellem forskellige kvalifikationssystemer og deres niveauer, uanset om det drejer sig om almen og højere uddannelse eller erhvervsuddannelse, spille en vigtig rolle. Dette vil give større gennemsigtighed og gøre det nemmere for borgerne at sammenligne og overføre deres kvalifikationer mellem de forskellige medlemsstater.
Formålet med referencerammen er at integrere og koordinere nationale kvalifikationssystemer, at udelukke forskelsbehandling og at øge adgangen til og udvikling af kvalifikationer i forhold til civilsamfundet og arbejdsmarkedet.
Med henblik på at bringe den adskillelse, der findes inden for uddannelse, til ophør støtter jeg foranstaltninger, der tilvejebringer informationer og fremmer den sociale dialog.
Jeg mener også, at det er vigtigt at anerkende arbejdstageres uformelle uddannelse, så de lettere kan skifte job.
EU skal blive et videnbaseret samfund, der kan klare globaliseringens udfordringer. I sådan et samfund må de enkelte medlemsstaters borgerne tilpasse sig, så de kan dække et konkurrencepræget arbejdsmarkeds behov. Derfor vil læring være en grundlæggende forudsætning for alle aldersgrupper.
James Nicholson  
Den europæiske kvalifikationsramme (EQF) for livslang læring er et godt eksempel på, at EU gør, hvad den skal, for at fremme mobilitet hen over landegrænserne. I årenes løb har de fleste af os kunnet berette om borgere fra vores egne medlemsstater, som, når de udnytter deres fri bevægelighed inden for EU og rent faktisk flytter til et andet land, oplever, at de udsættes for forskelsbehandling, fordi deres kvalifikationer ikke anerkendes behørigt i deres nye opholdsland. EQF skal fungere som et oversættelsesværktøj for de nationale myndigheder og vil utvivlsomt hjælpe vores vælgere til at kunne undgå denne meningsløse forskelsbehandling. Den vil også være en fordel for den medlemsstat, som den pågældende flytter til, eftersom den vil sikre, at der sker en præcis vurdering af den pågældendes kvalifikationer.
