

Formanden.
   - Mine damer og herrer, vi åbner mødet med en trist nyhed, som De utvivlsomt allerede har hørt, nemlig at vores kære kollega og medlem af Europa-Parlamentet Renzo Imbeni er afgået ved døden.
Han var næstformand i Europa-Parlamentet i 10 år, fra 1994 til 2004, og han var et meget engageret parlamentsmedlem. Jeg fik lejlighed til at lære ham personligt at kende i forbindelse med vores arbejde i COSAC.
Igennem alle disse år delte han han sine værdier og sit europæiske ideal med de øvrige medlemmer af Europa-Parlamentet. Han gik altid højt op i sit arbejde, han opnåede sine kollegers respekt i forligsprocedurerne, i Middelhavsforummet og i COSAC, hvor jeg som nævnt fik lejlighed til at lære ham personligt at kende, samt i alle de forskellige arbejdsgrupper, han deltog i.
Europa-Parlamentet er stolt over at have haft ham blandt sine medlemmer. Det er stolt over hans arbejde som næstformand igennem et helt årti, og det mindes hans viden, hans gavmildhed og hans venlige smil. Det er årsagen til den respekt, han nød blandt sine venner og politiske modstandere.
Han var i mange år borgmester i Bologne, hvor han altid lyttede til sine vælgere og borgere.
Jeg har på Deres vegne og på vores institutions vegne sendt et kondolencetelegram til hans familie. Jeg foreslår, at vi holder et minuts stilhed til ære for hans minde.
Formanden.
   - Inden vi indleder dagens møde, der især drejer sig om forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet, vil jeg gerne informere Dem om det møde, der blev afholdt i Bruxelles i går.
Som bekendt mødtes Det Europæiske Råd i går i Bruxelles, selv om det ikke var et egentligt Europæisk Råd, og i dette møde deltog såvel kommissionsformanden, hr. Barroso, som jeg selv. Mødet med hr. Bush blev afholdt for at drøfte nogle af de mest relevante aspekter omkring forbindelserne mellem USA og EU og de problemer, vi sammen skal klare. På mødet talte flere, men ikke alle, af de deltagende stats- og regeringschefer.
Som De ved, betegner tilstedeværelsen af Europa-Parlamentets formand som repræsentant for denne institution ved mødet et vigtigt punkt for den politiske anerkendelse, som Europa-Parlamentet fortjener, og jeg vil endnu en gang takke hr. Juncker og hr. Barroso, der har forstået dette og gjort det muligt.
Efter stats- og regeringschefernes indlæg, og det var som nævnt ikke alle, der tog ordet, opfordrede rådsformanden hr. Barroso og undertegnede til kort at tage ordet, hvilket vi gjorde. Jeg talte til sidst. Jeg var nødt til at gøre det kort, da den afsatte tid var langt overskredet.
Men jeg synes, at vi skal se det som noget meget positivt, at Europa-Parlamentet i sidste instans kom til orde, selv om det ikke var planlagt. Det viser efter min mening endnu en gang, at Europa-Parlamentet spiller en stadig større rolle.
I mit korte indlæg støttede jeg mig naturligvis på den beslutning om de transatlantiske forbindelser, som Europa-Parlamentet stemte om i januar, og jeg gjorde mig til talsmand for det, vi havde diskuteret og stemt om her, og jeg bad præsident Bush om, at hans besøg i Europa, som jeg også glædede mig over, vil være med til at åbne en ny æra i de transatlantiske relationer, der bygger på en multilateralisme, der gør det muligt for os at forbedre vores samarbejde. Dernæst understregede eller henviste jeg til to emner, eftersom der ikke var tid til at komme ind på dem alle. Jeg valgte situationen i Mellemøsten og Kyoto-protokollen.
Med hensyn til det første påpegede jeg, som flere stats- og regeringschefer tidligere havde gjort det, at der havde åbnet sig en mulighed, som vi ikke måtte forpasse. Jeg påpegede, at vi heldigvis så på problemet på samme måde, dvs. en sikkerhedsgaranti for Israel og oprettelsen af en levedygtig palæstinensisk stat, såvel i geografisk som i økonomisk og politisk henseende. Endelig sagde jeg, at vi i Europa-Parlamentet var enige i præsident Bushs udtalelser, og at det med vores samarbejde burde være muligt at gennemføre dem i praksis.
Med hensyn til Kyoto-protokollen understregede jeg betydningen af, at Europa-Parlamentet altid havde bidraget til denne internationale aftale, og at det var absolut nødvendigt, at USA også bidrog til at få den gennemført fuldt ud. Jeg nævnede, at vi burde blive ved med at arbejde sammen eller i det mindst fortsætte dialogen om, hvordan vi alle kan bidrage til løsningen af dette globale problem, og at hvis det ikke skete via protokollen, som de stadig ikke havde besluttet at undertegne, skulle det ske via alle de instrumenter, vi har inden for området teknologisk udvikling til at tackle de globale miljøproblemer.
Det var det, jeg fik lejlighed til at viderebringe, idet jeg havde valgt to problemer, som Europa-Parlamentet efter min mening har fokuseret sine forhandlinger og opmærksomhed omkring.
Mange tak for Deres opmærksomhed.
Formanden.
   - Inden vi fortsætter med dagsordenen, vil jeg gerne byde velkommen til Sam Rainsy, der er leder af et af oppositionspartierne i det cambodjanske parlament, og som har taget plads i den officielle loge.
Jeg vil gerne nu og her minde om det, jeg allerede skriftligt har givet udtryk for over for formanden for Kongeriget Cambodjas nationalforsamling, dvs. at respekten for den politiske pluralisme er en nødvendig betingelse for, at de demokratiske institutioner fungerer, samt at menneskerettighedssituationen i Cambodja fortsat er bekymrende.
Hr. Rainsy, jeg vil gerne over for Dem og Deres kolleger give udtryk for vores solidaritet i denne vanskelige tid og ønske Dem held og lykke med Deres indsats for at opnå en fredelig overgang til demokrati i Deres land.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet. 
Jeg synes, at det er vigtigt at minde Dem om, at Europa-Parlamentet om kort tid, i midten af marts, overtager formandskabet for Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet.
Schmit,
    Hr. formand, jeg har allerede haft lejlighed til i forbindelse med møder med Udenrigsudvalget at understrege, at formandskabet lægger stor vægt på Middelhavspolitikken. Formandskabet viderefører således en proces, som blev igangsat, da Det Europæiske Råd besluttede at udvide Unionens fælles strategi for Middelhavsområdet, som flere medlemsstater i en vis forstand også tilhører. Vi viste hermed Unionens betydelige interesse for og uomtvistelige engagement i dette område.
Den omhandlede udvidelse åbner mulighed for at overveje Unionens forbindelser til Middelhavsområdet, dels under hensyntagen til den evaluering af det strategiske partnerskab med Middelhavslandene og Mellemøsten, som foretages af Det Europæiske Råd i juni 2005, dels under hensyntagen til Barcelona-processen, i forbindelse med at 2005 markerer tiåret for dens iværksættelse, og dels under hensyntagen til, hvordan den europæiske naboskabspolitik har udviklet sig i samme periode. Dette engagement blev for nylig bekræftet under ministermødet for Euro-Middelhavs-området, som blev afholdt den 29.-30. november 2004 i Haag, og som bekræftede, at Barcelona-processen spiller en central rolle og styrkes af den europæiske naboskabspolitik for Middelhavsområdet. Der er tale om en proces, hvor EU og Middelhavspartnerne sammen bidrager til at opfylde målsætningerne om politiske, økonomiske og sociale reformer, som involverer de omhandlede samfund. Samme målsætninger indgår i EU's strategiske partnerskab med Middelhavslandene og Mellemøsten. Mere end nogensinde før udgør Euro-Middelhavs-partnerskabet en afgørende og højt prioriteret regional ramme for dialog og samarbejde mellem de to sider af Middelhavet. Mødet i Haag var det andet ministermøde. Det første blev afholdt i Napoli, og det følgende bliver afholdt i Luxembourg den 30.-31. maj 2005. I denne forbindelse er forberedelserne til 10-årsdagen for Barcelona-processens iværksættelse, som markeres i november 2005 i Barcelona, allerede indledt. I øvrigt aftalte ministrene også, at der skulle gøres status over processen i almindelighed, og man erklærede 2005 for middelhavsår.
Hvad angår EU's politiske og sikkerhedsmæssige dialog med Middelhavspartnerne, blev det på ministermødet i Haag fastslået, at der var sket fremskridt med hensyn til samarbejdet om bekæmpelse af terrorisme, regional sikkerhed og ikkespredning af masseødelæggelsesvåben samt den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Partnerskabsforanstaltninger, såsom afholdelse af et diplomatisk seminar på Malta, samarbejde om civil beskyttelse og ledelse i katastrofesituationer eller nettet af udenrigspolitiske institutter, EuroMeSCo, bidrager i betydelig grad til at bringe Euro-Middelhavs-partnerne nærmere hinanden. Foranstaltningerne tager ligeledes sigte på at iværksætte politiske reformer og samarbejde om menneskerettigheder og demokratisering, og de støtter sig til civilsamfundet i kraft af de forpligtelser, der indgås, dels inden for rammerne af associeringsaftaler og dels, hvor det viser sig påkrævet, inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. Hvad dette angår, lægges der i de handlingsplaner, der er indgået med visse partnere, afgørende vægt på menneskerettigheder, demokratisering, gode styreformer og styrkelse af retsstaten. Etableringen af Anna Lindh-Euro-Middelhavs-fonden til fremme af den interkulturelle dialog markerer ligeledes et afgørende skridt hen imod Barcelona-processens sociale, kulturelle og menneskelige partnerskab. Ibrugtagningen af fonden bør af alle medlemmer af partnerskabet udnyttes til at gøre Barcelona-processen mere synlig på begge sider af Middelhavet.
Hr. formand, jeg tror, vi i dag oplever et historisk øjeblik, især når det gælder konflikten i Mellemøsten. Jeg tror, at Barcelona-processen bør ledsage genoptagelsen af fredsprocessen, men også drage nytte heraf, og jeg tror, at Europas fremtid også er Middelhavsområdets fremtid, når det gælder områdets udvikling, den kulturelle udveksling og samarbejdet med dem, som står os nær. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg er meget glad for at deltage i denne forhandling om forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet. Europa-Parlamentet har altid været en stærk tilhænger af Barcelona-processen. Jeg vil gerne takke specielt de mange individuelle medlemmer, der er entusiastiske tilhængere af forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet, for deres rolle som drivkraft bag EU's aktive engagement i denne region. Jeg har haft en stor personlig interesse i denne region, lige siden det gik op for mig, hvor afgørende fredsprocessen er for Mellemøsten. Som min kollega netop har sagt, er der i øjeblikket et reelt håb, selv om vi ved, at det er en skrøbelig proces. Jeg besøgte regionen dagen før drøftelserne i Sharm el Sheikh. Jeg havde lejlighed til at træffe de ledere, der har taget virkeligt modige skridt. Jeg fortalte dem, at vi skal fortsætte processen, og at begge parter skal konsolidere denne nye kurs mod fred i Mellemøsten, specielt ved at udnytte mulighederne ved på den ene side platformen - kvartetten - og på den anden side køreplanen. En vellykket tilbagetrækning i Gaza er en prioritet for os alle. For to dage siden traf den israelske regering en meget modig beslutning, da premierminister Sharon og hans kabinet besluttede at gøre det. Vi ved, at det er en risikabel proces, men vi skal gøre vores yderste for at få den gennemført.
Ud over Middelhavs-partnerskabet, hvis 10-årsfødselsdag vi fejrer i år, er også den europæiske naboskabspolitik, inden for rammerne af hvilken vi allerede har vedtaget fem handlingsplaner for de sydlige Middelhavslande, af meget stor betydning. Den europæiske naboskabspolitik betoner vores fælles bånd gennem geografi, historie, handel, migration og kultur ved at bringe disse lande - som en kreds af venner - tættere på EU. Naboskabspolitikken erstatter ikke Barcelona-processen, men styrker den ved hjælp af en skræddersyet bilateral proces.
Jeg har en kort kommentar vedrørende Libanon. Vi er alle chokerede og bedrøvede over attentatet for 10 dage siden mod den tidligere premierminister Hariri. Hr. Hariri var en af hovedkræfterne bag de aftaler, der førte til den længe ventede afslutning på borgerkrigen i Libanon. Han var engageret i fred og forsoning, i genopbygningen af det krigshærgede land samt i at fremme samarbejde og stabilitet i regionen. Vi kan bedst hylde hans kompromisløse indsats ved at sikre frie og retfærdige parlamentsvalg under suveræn libanesisk kontrol i maj måned.
Det er til bedste for Libanon og landets stabilitet, at omstændighederne ved denne kriminelle handling og de ansvarliges identitet hurtigst muligt afklares. På et meget tidligt tidspunkt talte jeg for en international undersøgelse, som FN vistnok vil gennemføre nu.
Kommissionen har også lagt stor vægt på, at alle parter foretager en komplet og hurtig gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 1559. I denne resolution opfordres der til frie og retfærdige valg uden fremmed indblanding, til tilbagetrækning af alle udenlandske styrker fra Libanon, til nedlæggelse og nedrustning af alle militser samt til en udvidelse af regeringskontrollen til alle libanesiske områder. 
Som tidligere nævnt bliver 2005 et meget vigtigt år for forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet. Da noget tyder på, at voldsspiralen mellem de to parter kan brydes, skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at konsolidere våbenhvilen og sikre en tilbagetrækning fra Gaza og derefter gå videre med køreplanen for en tostatsløsning.
Til marts mødes Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet for anden gang i Kairo. Jeg kan desværre ikke deltage i mødet. Men for tre uger siden mødte jeg medlemmerne af den politiske bestyrelse for denne forsamling i Bruxelles, hvor jeg også deltog i en debat. Ved udgangen af maj mødes Euro-Middelhavs-ministrene i Luxembourg til den syvende Barcelona-konference. Til november fejrer vi partnerskabets 10-årsfødselsdag, og Kommissionen er allerede i færd med at udarbejde en meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet med konkrete forslag til en markering af denne begivenhed.
Jeg vil ganske kort nævne disse forslag. Det første handler om at øge effekten af vores politikker ved at fremme reformer, fred og stabilitet i regionen. Det andet handler om at gøre partnerskabet mere vedkommende for borgerne. Barcelona-processen har i høj grad været en regeringsmæssig proces. Det er på høje tid, at vi spørger os selv, hvad partnerskabet kan gøre for borgerne. Hvad kan vi gøre for bedre at håndtere spørgsmål som f.eks. uddannelse, beskæftigelse, ligestilling mellem kønnene, demokrati, fri bevægelighed for personer og indvandringsrettigheder? Det er sådanne spørgsmål, der berører borgernes hverdag, og de bør behandles af partnerskabet.
Jeg vil gerne præsentere Dem for nogle tanker vedrørende prioriteterne for de kommende år. Vi skal overveje, hvordan vi bedst udnytter Barcelona-processen til at fremme dette nye momentum i fredsprocessen i Mellemøsten samt til at sikre freden, når den kommer. Vi skal også indlede politiske reformer sammen med vores partnere. Medlemmerne kender allerede til G8-initiativet. Jeg deltog i forummet i Rabat, og medlemmerne vil vide, at mødet i Kairo nu bliver udskudt til et senere tidspunkt. Jeg rejser derned, fordi jeg tror, at vi kan gøre meget for at nå de samme mål på supplerende og parallel vis.
Vi skal tage fat på de praktiske aspekter af terrorbekæmpelse samt ikkespredning af masseødelæggelsesvåben. EU har en imponerende rekord i opbygning af demokratier - bl.a. i de nye medlemsstater. Jeg synes, at vi skal udnytte denne erfaring til at opbygge demokratier og støtte reformer i disse lande. Vi europæere skal forsøge at tilskynde til reformer, ikke gennemtvinge dem.
Uddannelse er et af de grundlæggende spørgsmål i forbindelse med regionens fremtid. Derfor skal EU og vores partnere øge udgifterne til uddannelse, og jeg vil gøre, hvad jeg kan, for med mine egne tjenester at fremme flere uddannelsesprojekter på grundskoleniveau, på erhvervsuddannelsesniveau eller på universitetsniveau samt for at fremme udvekslingsprogrammer mellem universiteter.
Vi skal opstille en tidsfrist for udryddelse af analfabetisme og fokusere på det kritiske spørgsmål om at forbedre kvaliteten af og adgangen til uddannelse - specielt for piger. Sammen kan vi organisere udvekslingsordninger for studerende, hvilket jeg finder helt afgørende, hvis vi tænker på, hvad Europa og USA har gjort siden krigen, og hvor vigtigt det har været.
Vi skal fremme undersøgelserne af den europæiske integration. På det handelsmæssige og økonomiske område skal vi bekræfte 2010-målet for frihandel, vedtage en køreplan med en tidsplan for fri handel med landbrugsprodukter og forarbejdede landbrugsprodukter, vedtage en tidsplan for liberaliseringen af tjenesteydelser, fremskynde liberaliseringen af Syd/Syd-samhandelen (Agadir-processen var meget vigtig), bruge naboskabspolitikken til at hjælpe partnerne med at fjerne hindringer for investeringer og endelig afholde et møde mellem transportministrene om at udvide transportkorridoreren til Middelhavsområdet med økonomisk støtte fra EIB.
Endelig skal vi i spørgsmålet om indvandring og social integration fremme en samarbejdstilgang til forvaltningen af personers bevægelighed. Vi skal også gennemføre handlingsplaner for europæisk naboskab og forpligtelser vedrørende social integration af indvandrere.
Det brede initiativ vedrørende Mellemøsten og Nordafrika er meget interessant. Kommissionen vil involvere sig meget i det på en supplerende, men sideløbende måde, og jeg håber, at vi i fællesskab kan nå vigtige mål, ikke kun med hensyn til demokrati, reformer og modernisering af disse lande, men også med hensyn til et ægte fælles partnerskab.
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, det er en smuk gestus, at præsidenten for EU's største naboland i øst, hr. Jusjtjenko, vil tale her i Parlamentet om lidt, og at vi i dag skal tale om EU's sydlige naboskab, nemlig Middelhavsområdet. I nord har vi Norge, hvortil vi har venskabelige relationer, og i vest har vi Atlanterhavet. Det betyder, at det i sidste ende kommer til at handle om vores naboer i øst og i syd. Og vi siger til alle vores nabolande, at vi ønsker en politik, der er præget af dialog, partnerskab og om muligt venskab.
PPE-DE-Gruppen lagde sig ligesom resten af Parlamentet i selen med hensyn til Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet, og vi ærer vores afdøde kollega hr. Imbeni bedst ved at udvikle denne parlamentariske forsamling til et virkeligt effektivt og fremtidsorienteret parlamentarisk organ. Sammen med vores kollega hr. Dimitrakopoulos etablerede hr. Imbeni denne parlamentariske forsamling med vores støtte. Lad os altså ære ham ved, at vi yder et godt stykke arbejde her!
Vi vil finde fælles løsninger med vores partnere i Middelhavsområdet, og det er meget påskønnelsesværdigt, fru kommissær, at De også engagerer Dem personligt i Middelhavsområdet. Jeg ville oven i købet have hilst det velkommen, hvis Kommissionen havde kunnet beslutte sig for at udnævne et medlem af Kommissionen, som kun skulle være ansvarlig for Middelhavsområdet, men jeg tvivler imidlertid ikke på, at De vil engagere Dem på en sådan måde, at det i realiteten er det samme.
Vi skal altså tale med vores partnere om Middelhavsområdets fremtid, og vi skal sige til den arabiske og islamiske verden, at vi ønsker partnerskab og ikke noget sammenstød mellem civilisationerne, og at vores relationer til den arabiske og islamiske verden er et af de politikområder, som vi prioriterer allerhøjest. Hertil hører, at der kommer til at herske fred mellem Israel og Palæstina.
Netop fordi præsident Bush er på besøg i Europa, siger vi: Lad os forene vores kræfter, således at både israelerne og palæstinenserne kan leve inden for sikre grænser. Repræsentanter fra begge lande - hvis jeg da allerede kan betegne Palæstina som et land - er repræsenteret i Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet. Her skal vi udnytte vores muligheder for at skabe fred i denne region.
Og vi opfordrer Syrien, som vi ønsker at indgå en associeringsaftale med, til at afstå fra alle aktiviteter, der kan fremme terrorisme, og til at give Libanon en fair chance. Set i lyset af, at ministerpræsident Hariri og hans livvagter blev myrdet, skal vi finde ud af, hvem der er ansvarlig herfor, og vi beder Syrien indtrængende om at bidrage til en fredsløsning i området.
Og afslutningsvis vil jeg gerne præcisere, at vi ønsker et partnerskab og politiske kontakter. Desuden ønsker vi, at menneskerettighederne skal være garanteret overalt i Middelhavsområdet. Det er også et vigtigt bidrag til dialog, partnerskab og fred i Middelhavsregionen. 
Napoletano (PSE ),
   Hr. formand, kære kolleger, vi glæder os over, at Rådet har besluttet at gøre 2005 til Middelhavsområdets år. Netop derfor vil vi gerne have, at EU kommer til at spille en større politisk rolle i dette område. Middelhavsområdet er en prioritet for os i dag, for det er her, vi ser de største udfordringer, når det gælder fred, sikkerhed, bekæmpelse af terrorisme, udvikling, respekt for rettighederne, miljøbeskyttelse og en positiv forvaltning af indvandringen.
Naboskabspolitikken skal styrke Barcelona-ånden, som er inspireret af metoden til et partnerskab, der i dag kunne rettes mod en samudvikling. 10 år efter regeringskonferencen i Barcelona i 1995 kan vi - selv om resultaterne i det store og hele ligger under de forventninger, vi havde til denne proces - under alle omstændigheder konstatere, at der er sket fremskridt i de gensidige forbindelser og en forbedring af Meda-programmets gennemførelse.
Det er desuden opmuntrende, at dialogen mellem den israelske regering og Den Palæstinensiske Myndighed er blevet genoptaget efter præsidentvalget i Palæstina. Vi er dog bevidste om, hvor kompleks hele situationen i Mellemøsten er, og vi giver udtryk for vores bekymring over situationen i Libanon efter det attentat, som kostede den tidligere premierminister Hariri livet. Vi anmoder ligeledes om en syrisk tilbagetrækning fra Libanon og håber samtidig på en israelsk tilbagetrækning fra Golanhøjderne. Med alt dette vil vi gerne sige, at tiden måske er inde til at løse hele Mellemøsten-konflikten.
I den forbindelse sætter vi pris på Egyptens rolle, men vi er samtidig bekymrede over den interne situation i landet, hvor man netop i disse dage har arresteret og fængslet Ayman Nour, som er medlem af det egyptiske parlament.
Endelig anmoder vi om, at EU kommer til at spille en mere effektiv og konsekvent rolle, hvad angår menneskerettighederne, demokratiet og retsstaten i hele området. I naboskabspolitikken bør der tages højde for nogle mere velegnede instrumenter og institutioner. Vi vil desuden bede Kommissionen og Rådet om i højere grad at tage hensyn til den rolle, som Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet spiller. Det er et vigtigt demokratisk instrument, som vi skal støtte og styrke, og som mænd som Renzo Imbeni har gjort en indsats for at oprette. Forsamlingen er nu ved at tage sine første skridt, og det er første gang, at den mødes uden for Europa, nemlig i Kairo. Vi håber, at der under Deres formandskab, hr. Borrell Fontelles, netop kan finde et ekstraordinært møde sted i forbindelse med 10-årsdagen for Barcelona-konferencen. 
Morillon (ALDE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, jeg tilslutter mig fuldt ud ordlyden af det fælles beslutningsforslag, som om lidt sættes under afstemning i Europa-Parlamentet. Samtidig vil jeg gerne, i forlængelse af Deres indlæg, fru kommissær, understrege to forhold vedrørende denne tekst. Det drejer sig dels om genoptagelsen af dialogen mellem parterne i den israelsk-palæstinensiske konflikt og dels om den situation, der er skabt i Libanon med drabet på Rafic Hariri.
Hvad angår de nye perspektiver, der åbner sig mellem Israel og Palæstina, vil jeg gerne gentage, hvad jeg allerede adskillige gange har understreget her i Europa-Parlamentet. Hvis der, som vi alle håber, opnås accept af en fredsaftale, viser årtiers erfaringer med løsning af konflikter af denne art, at det vil være vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at undvære en fredsstyrke og dennes indsats for at undgå, at de episoder, som uundgåeligt opstår under sådanne omstændigheder foranlediget af lokale krigsherrer, som ikke kan bekvemme sig til at give plads for freden, ikke udarter til oprør. I forbindelse med en sådan mission ville en europæisk styrke efter min opfattelse i højere grad end nogen anden kunne opnå accept fra begge parter. Jeg vil derfor gerne spørge Rådet, om det ikke er på tide, at vi forbereder os hertil.
Hvad angår situationen i Libanon, har vi og det internationale samfund gang på gang krævet, at alle udenlandske styrker trækkes ud af landet - alle har i deres indlæg i dag gentaget det. Er det ikke på tide, fru kommissær, at kræve, at Syrien omsider bøjer sig for dette krav, inden der underskrives en associeringsaftale i forlængelse af de nu afsluttede forhandlinger herom? 
Flautre (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, jeg glæder mig sammen med mine kolleger over, at der i 2005 er udsigt til fornyelse og genoptagelse af Euro-Middelhavs-dialogen, for det er sådan, vi altid har forestillet os Barcelona-processen, både for at understrege det håb, den har skabt, og alle de skuffelser, vi dagligt må konstatere. Mine kolleger har omtalt det afskyelige og uacceptable drab på Rafic Hariri, som på ny sår tvivl i denne del af verden, netop nu hvor der anes et glimt af håb i Mellemøsten, som vi ønsker at nære og styrke.
Vi bør, ud over at stille krav, sådan som vi har gjort i et årti, overveje, hvordan der konkret kan sikres fremskridt med hensyn til de vigtigste spørgsmål om demokrati og menneskerettigheder i denne del af verden, for det er afgjort disse grundlæggende spørgsmål, som understøtter bekæmpelsen af terrorisme og indsatsen for at skabe fred og stabilitet samt udvikling. Som det med al ønskelig tydelighed understreges af det arabiske kontor i flere FN-udviklingsrapporter, er det afgjort det grundlæggende spørgsmål om et demokratisk fundament, om individuelle og kollektive friheder i denne del af verden, vi bør arbejde med.
Vi har flere platforme. Kommissionen har også flere platforme, som den har påpeget i en meddelelse i form af 10 særdeles præcise henstillinger. Jeg tror, at passende værktøjer, nationale handlingsplaner, oprettelse af underudvalg om menneskerettigheder inden for rammerne af denne proces, altså den nye naboskabspolitik, vil hjælpe os til konkret at gennemføre de 10 henstillinger, som forudsætter, at den rent mellemstatslige tilgang overskrides i denne del af verden, sådan som De i øvrigt også anførte, fru kommissær.
Det er her, udfordringen ligger, når det gælder den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling og dens styrke og mulige magt, og ligeledes når det gælder civilsamfundets platform, Euromed. Vi ved godt, at vores ambitiøse målsætninger om demokrati og udvikling i dette område kun opfyldes, hvis samfundene selv inddrages i vid udstrækning.
Om et øjeblik tager vi imod hr. Jusjtjenko her i Europa-Parlamentet. Vi ved, at alle politikker og alle ønsker, vi måtte formulere, først og fremmest beror på samfundenes egen kraft til at gøre sig fri af komplicerede og frihedsberøvende situationer. Jeg tror, at vi, når det gælder denne udfordring ...
Portas (GUE/NGL ),
   Hr. formand, jeg vil gerne nævne tre punkter, hvor kommissærens erklæringer forekom mig vage eller upræcise.
Det første angår den israelsk-palæstinensiske konflikt. Vi ved alle, at den våbenhvile, der er blevet erklæret, er af stor betydning for, at Palæstina kan gennemføre sit demokratiske valg. Våbenhvile er dog ikke det samme som fred, og Israel fortsætter med at anholde folk, mens det løslader andre. Israel fortsætter med at udforme muren på Vestbredden, mens det forbereder tilbagetrækningen fra Gaza. Reelt planlægger det at gøre Palæstina til et bantustan. Europa har alt at vinde med en klart holdning i denne sag.
Hvad angår det andet punkt, indvandringen, udtalte kommissæren sig også i meget almene vendinger. Historisk set har Middelhavet været et forbindelseshav, en bro mellem mennesker, en vej for handel og kultur. Men vi europæere har gjort det til en ny mur, en mur, hvor 4.000 mænd og kvinder de seneste 10 år er druknet sammen med deres forhåbninger. Det er op til os, fru kommissær, ikke at gøre staterne i syd til politimænd over for dem, der søger bedre livsbetingelser. Det er op til os at erstatte den nuværende indvandringspolitik med en anden, der søger at finde en balance mellem migrationsstrømmene i begge retninger. Kun på den måde får vi moralsk autoritet til uden hykleri at sætte menneskerettighedsspørgsmål på dagsordenen. Kun på den måde kan vi f.eks. også tillade os at fordømme de elendige forhold, som hundredtusinder af sudanere må finde sig i, der behandles som slaver i Libyen.
Barcelona-processen bliver enten en stor euro-middelhavs-kontrakt, hvor man udveksler fred, demokrati og menneskerettigheder med økonomisk og social integration, eller også kommer den ikke længere end de gode hensigter.
Belder (IND/DEM ),
   Hr. formand, hvem vil ikke gerne være sin egen herre? Det vil de fleste libanesere også, men virkeligheden er en anden. En årelang syrisk militær tilstedeværelse på deres eget territorium bliver stadig mere pinefuld. Det feje mord på den forhenværende premierminister Hariri kaster nu ubarmhjertigt lys over denne internationale smerte på grund af manglende libanesisk suverænitet.
Hvordan kunne EU i betragtning af denne situation nogensinde indgå en associeringsaftale med Beirut? Hvordan kunne Rådet og Kommissionen og nu Europa-Parlamentet forelægge den samme aftale med besætteren Damaskus, som om FN's Sikkerhedsråds resolution 1559, som kræver Libanons tilbagetrækning fra Libanon, overhovedet ikke betyder noget for Bruxelles? Det har imidlertid givet mig lidt mod, at kommissæren interesserer sig for denne resolution.
Resolution 1559 fastsætter for øvrigt også ophævelsen af den libanesiske shiitiske terrororganisation Hizbollah. Denne opererer fra den sydlige del af landet mod Israel, bevæbnet til fingerspidserne og trænet af protektorerne Syrien og Iran. Til Rådet og Kommissionen vil jeg sige, at tiden absolut er inde til at gribe ind over for Damaskus og Teheran. En sådan europæisk politisk handlekraft fremmer samtidig de nye chancer for et israelsk-palæstinensisk forlig.
Nylige udtalelser fra de nuværende palæstinensiske ledere giver faktisk ikke længere EU noget andet valg. Disse erklæringer er utvetydige. Hizbollah vil ikke vide af palæstinensiske forhandlinger med Israel og udlover ikke mindre end 100.000 dollar for palæstinensiske selvmordsattentater. Palæstinensiske kredse udelukker derfor ikke terror fra Hizbollahs side mod deres egne forhandlere.
Jeg beder Rådet om at være resolut og om omsider at sætte Hizbollah på den europæiske liste over terrororganisationer. Først da vil medlemsstaterne være troværdige over for USA for slet ikke at tale om ikke-medlemsstaterne i hele Middelhavsområdet. Tak. 
Musumeci (UEN ),
   Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, 10 år efter Barcelona-erklæringen er de målsætninger, der blev opstillet på denne konference, stadig langtfra nået i Middelhavsområdet. Det er en bitter konstatering, men vi er nødt til at betragte kendsgerningerne på en realistisk måde og uden hykleri. Det sociale, økonomiske, kulturelle og menneskelige partnerskab mellem de to sider af Middelhavet bevæger sig på et usikkert og modsætningsfyldt område.
Barcelona-processen er skredet langsomt frem, navnlig når det gælder gennemførelsen af Meda-programmet, som først er kommet rigtigt i gang i sidste par år. I konflikten mellem Israel og Palæstina har EU været ude af stand til at spille en væsentlig og afgørende rolle. Den forkastelige handel med illegale indvandrere mellem Middelhavets to bredder er stadig et tegn på, at den ønskede samarbejdspolitik mellem udrejselandene og indrejselandene har været en fiasko.
Vi vil dog gerne være optimister, og vi glæder os over de positive signaler, der kommer fra dette område. Tripoli-regeringens ændrede holdning til international terrorisme, vendepunktet i forbindelserne mellem Israel og Palæstina for nylig og oprettelsen af Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet er alt sammen noget, der giver grund til forhåbninger. Det er nødvendigt, at EU langt om længe påtager sig en mere effektiv politisk rolle, så der i dette område opstår et ægte klima med samarbejde, vækst og fred. Ellers risikerer 10-årsdagen for Barcelona-konferencen og 2005 som et år, der er tilegnet Middelhavsområdet, blot at blive noget, der er skrevet i kalenderen. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg havde det privilegium at repræsentere Europa-Parlamentet ved Yassir Arafats begravelse. Senere var jeg formand for EU-delegationen af valgobservatører ved de palæstinensiske valg. I fjor besøgte jeg Egypten, Algeriet, Yemen og Syrien i sporet af den arabiske reform. Desværre er terrortruslen fortsat alt for virkelig i store dele af regionen.
Under mit besøg i Palæstina havde jeg på rent privat initiativ et møde med repræsentanter for Hamas på Vestbredden, fordi de havde bekæmpet kommunalvalgene i Palæstina. Jeg opfordrede dem dengang - og jeg opfordrer dem igen i dag - til at deltage i parlamentsvalgene den 17. juli. Inden de gør det, skal medlemmerne af Hamas imidlertid ikke bare ophøre med at bruge vold, men også aflevere deres våben til de palæstinensiske sikkerhedsstyrker. 
Andre har med rette takket hr. Imbeni - min forgænger som næstformand og repræsentant for Parlamentet i Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet. Hr. Trakatellis og jeg hjælper Dem med det arbejde, hr. formand. Jeg synes, at araberne fortjener demokrati. Præsident Bush taler med rette om arabisk frihed. Min fjerne slægtning T.E. Lawrence of Arabia skrev engang: "Jeg skrev min vilje med stjerner hen over himlen for at skaffe jer frihed, det værdige hus med syv søjler".
Spørgsmålet er i dag, hvem der giver araberne frihed - stjernebanneret eller EU's stjerner? Jeg mener, at vi skal samarbejde, men jeg siger til amerikanerne, at det er vores nabolag.
Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tager tråden fra hr. McMillan-Scotts sidste ord op igen: EU bør bidrage til, at Middelhavsområdet reelt bliver et område for fred og samarbejde. Selv om jeg er enig i hr. Schmits og kommissær Ferrero-Waldners ord, synes jeg, at de børe være mere ambitiøse og politisk beslutsomme.
Jeg har indtryk af, at vi sidder lidt fast. Tingene skrider fremad, men der mangler vilje til at skubbe på for at få den vigtige fremgang, vi har så meget brug for i dag. Hvis vi taler om alliancer mellem civilisationerne, er netop Euro-Middelhavs-forbindelserne et præcist eksempel på en sådan alliance mellem civilisationer. Der bør ikke være tale om unilateralisme.
Vi bør være fælles om en model med værdier og mål, om demokrati og fuldstændig respekt af menneskerettighederne, om sikkerhed og forhandlingsløsninger på konflikter i regionen, på begge sider af Middelhavet, om terrorbekæmpelse og naturligvis også om nedrustning, om samarbejde og bæredygtig udvikling og om respekt for miljøet og en progressiv forvaltning af migrationsstrømmene.
Alt dette blev understreget af den spanske regeringschef på mødet i Bruxelles i går, da han forklarede, hvad Euro-Middelhavs-processen betyder for EU.
Vi har netop erklæret 2005 for middelhavsår, og det har vi ikke kun gjort for at skrive det i en kalender, for vi har allerede kalendere nok med smukke billeder. Desuden har vi associeringsaftalerne, og disse instrumenter fungerer godt.
Derudover er der en parlamentarisk proces undervejs med Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet, der afholder sit næste møde i Kairo, og vi har også nogle mål, vi skal nå, f.eks. frihandelsområdet i 2010, men med en ny social dimension. Det ligger alt sammen inden for rammerne af den nye naboskabspolitik, med fem nye handlingsplaner og endda indledningen af et syd/syd-samarbejde.
Efter min mening er status på Euro-Middelhavs-processen positiv. Den har uden tvivl sine mangler, men nogle gange er vi europæere så selvkritiske, at vi går for vidt. Naturligvis er der mangler, men vi tager udgangspunkt i en status over 10 år, hvor der ligger mange gode ting i kurven. Det, der er brug for, er større ambitioner og en understregning af værdien af det, vi har opnået.
Derfor vil jeg gerne sige, at det er meget belejligt, at der til november afholdes et Euro-Middelhavs-topmøde, der bliver en politisk højtideligholdelse af 10-året for Barcelona-processen med iværksættelse af nye foranstaltninger. Det er også yderst belejligt, at der skal afholdes en ekstraordinær Parlamentarisk Forsamling for EU-Middelhavsområdet, som vil give nævnte højtidelighed en parlamentarisk dimension. 
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand, Middelhavet er utvivlsomt et område, hvor en sammenhængende og engageret indsats fra EU's side kan skabe mærkbare og virkelig reelle resultater, der hjælper borgerne med at genvinde troen på fremtiden på baggrund af respekt for deres identitet. En sådan fremtid skal være karakteriseret ved stabilitet og fortsat økonomisk vækst, samtidig med at menneskerettighederne efterleves fuldt ud.
Lad mig fremhæve to punkter fra dagsordenen, der efter min mening er særlig vigtige i denne Euro-Middelhavs-dialog.
For det første er det helt essentielt, at civilsamfundet bliver involveret i processen, så borgerne, deres organisationer og foreninger forstår, at de selv er herrer over deres egen fremtid, og ikke den politiske elite. For det andet skal vi give handelen et reelt og effektivt skub og skabe et virkeligt frihandelsområde, bl.a. et syd/syd-frihandelsområde - for der er stadig for mange lukkede grænser i dette område - og det skal ske ved at skabe et virkeligt frihandelsområde mellem EU og Middelhavsområdet. Disse to punkter er efter min mening meget vigtige. 
Özdemir (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, den arabiske verden og de sydlige og østlige Middelhavslande er under forandring - en forandring, som længe har været hårdt tiltrængt, da denne region for blot få år tilbage var kendetegnet ved, at udviklingen altovervejende stod stille med hensyn til demokratisering og menneskerettigheder. Det glæder os, at f.eks. Tyrkiet bebudede at ville spille en stærkere rolle i dialogen med den arabiske verden, bl.a. med hensyn til kvinders rettigheder og demokratiseringsprocessen. Det viser, at EU's politik om Tyrkiets gradvise tilnærmelse til Europa er rigtig. Også skiftet til yngre statsledere, f.eks. i Marokko, Jordan og i Bahrain, men også i Syrien har til trods for det problematiske heri skabt mulighed for en forsigtig åbning i retning af en demokratisering. Vi hilser frigivelsen af politiske fanger og det større spillerum for politisk opposition velkommen. Jeg vil nøjes med at fremhæve et par eksempler herpå, nemlig kvinders rettigheder i Marokko og diskussionen om indførelsen af en skilsmisselovgivning i Jordan.
Lad mig afslutningsvis kommentere konflikten i Mellemøsten. Løsningen på den israelsk-palæstinensiske konflikt vil bidrage til, at undskyldningen om, at demokrati ikke er muligt på grund af denne konflikt, forhåbentlig ikke vil eksistere i fremtiden. 

Poli Bortone (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, for 10 år siden i Barcelona iværksatte EU og dets naboer i Middelhavsområdet et ambitiøst program, der tog sigte på at skabe et område med stabilitet, fred og økonomisk fremgang i regionen ved hjælp af et tættere og gensidigt kendskab. Det har ikke været muligt at gennemføre alt, og vi skal sætte gang i hele processen igen på en mere effektiv måde. Det kunne dette år - nemlig 2005 - være en lejlighed til.
Vi ønskede navnlig et område med varig fred. De sidste 10 år har desværre været vanskeligere end de foregående, når det gælder forholdet mellem palæstinenserne og israelerne, hvis konflikt på en måde har haft indflydelse på stabiliteten i Euro-Middelhavs-området. I dag synes konkrete kendsgerninger dog at vise, at man kan nå ud over misforståelserne og spændingerne og løse den langvarige konflikt i dette område.
På den anden side bør vi dog også nævne et positivt resultat, nemlig oprettelsen af Anna Lindt-fonden med hjemsted i Alexandria i Egypten. Vi forventer, at den kommer til at spille en vigtig rolle i styrkelsen af den kulturelle udveksling mellem alle landene i Euro-Middelhavs-området og væksten i det civile samfund, der skal være dynamisk og så pluralistisk som muligt, i de lande, som stadig er bagud.
Kommissionen kan og bør sørge for en forbindelse mellem fonden og andre mindre kulturelle Euro-Middelhavs-satellitcentre, som er spredt i området, og som ligeledes kan udbrede det samme budskab om venskab, gensidigt kendskab og fred mellem befolkningerne i Euro-Middelhavs-området samt fungere som kultur-, forsknings- og uddannelsescentre for de mange indvandrere i samme område.
Vi ønsker med andre ord at bruge de positive og negative begivenheder i de første 10 år som udgangspunkt for at gøre den nødvendige indsats og se frem i tiden med fornyet tillid. 
Grech (PSE ).
   - Nogle gange var EU's foranstaltninger vedrørende Middelhavsområdet ikke nok til at gøre Euro-Middelhavs-politikken positiv og konkret. Et klart eksempel på dette er efter min mening tragedien med den alarmerende ulovlige/uregelmæssige indvandring, der finder sted i Middelhavsområdet. Jeg mener, at EU kunne have behandlet dette fænomen hurtigere og mere energisk. Dette er ikke en situation, der udelukkende forekommer i det område, og derfor er det princippet om byrdefordeling og ikke princippet om byrdeforskydning, der skal følges.
Dette er et internationalt problem, og det kræver en international løsning, muligvis initiativer taget af FN og EU i fællesskab. Samtidig med at jeg værdsætter, at Rådet og Kommissionen for nylig har vist større interesse for sagen, håber jeg, at de fornødne midler vil blive stillet til rådighed, så disse intentioner kan omsættes til effektive resultater. Barcelona-processen var uden tvivl afgørende for, at Euro-Middelhavs-politikken får den behørige opmærksomhed. Men måske er tiden inde til at revidere denne proces - ligesom det var tilfældet med Lissabon-dagsordenen - så vi først og fremmest vurderer, hvor heldige vi var med at nå vores mål, f.eks. hvad angår oprettelsen af et frihandelsområde for industrivarer i Middelhavsområdet. Efter min opfattelse bør vi om nødvendigt genoplive denne proces.
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, jeg vil gerne komme med et par bemærkninger, for jeg havde lejlighed til at tale med kommissæren umiddelbart før topmødet i Sharm el Sheikh. Om hele Middelshavsprogrammet vil jeg sige, at vi ved, at en stabil udvikling - gennem forbedrede økonomiske og sociale betingelser og gennem opbygning af demokrati - har stor betydning. Vi ved dog også, at det kun vil fungere på sigt, hvis Mellemøsten selv er i stand til at løse problemerne, fordi disse er årsag til eller alibi for så meget andet. Dermed er den nuværende situation her af uhørt stor betydning, især da der efter min opfattelse for første gang foreligger en reel mulighed for at opnå enighed. Det siger jeg på baggrund af min rejse til området, hvor jeg talte med førende repræsentanter for palæstinenserne og israelerne, og alle tillagde den anden part gode intentioner. Det er den afgørende forskel i forhold til, hvordan det var tidligere, og det er et afgørende grundlag for, at der vil kunne opnås en succes her.
Vi skal sørge for, at kvartetten omsider optræder som én enhed og ikke alene har køreplanen for fred på skrift, men at den også besøger områderne i fællesskab. Vi skal sørge for, at vi støtter de rammebetingelser, som gør det muligt for lederne i begge lejre at opnå enighed. Det betyder også, at der skal øves massiv indflydelse på Iran og Syrien, således at Hizbollah ikke kan ødelægge fredsprocessen udefra. Vi skal hjælpe præsident Abbas, således at den palæstinensiske befolkning mærker, at fred er en fordel for den enkelte. Derfor er det nødvendigt, at der ydes hurtig hjælp her.
Fru kommissær, jeg ved, at Parlamentet tidligere stillede sig meget kritisk over for dette spørgsmål. Men nu er det nødvendigt at handle hurtigt. Der skal ikke på et eller andet tidspunkt køre et eller andet i nogle programmer, men det skal derimod så vidt muligt allerede være klart og tydeligt før parlamentsvalgene til sommer, at det betaler sig at være på de moderates side. På den måde kan voldsspiralen brydes, hvilket er en betingelse for, at de ansvarlige på israelsk side får den nødvendige opbakning fra deres egen befolkning, som de kan få ved at sige, at fredsprocessen er ensbetydende med, at terroren stopper. Derfor skal der handles hurtigt her. 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, mordet på hr. Rafic Hariri i Libanon har på ny sat gang i polemikken omkring associeringsaftalen mellem EU og Syrien og gennemførelsen af FN's Sikkerhedsråds resolution 1559, samtidig med at Bush-regeringen og Chirac-regeringen er ved at finde sammen om tanken om et frit og uafhængigt Libanon.
Europa-Parlamentets holdning har altid været meget klar med hensyn til nationernes uindskrænkede selvbestemmelsesret. Det har konsekvent givet udtryk for sin afvisning af enhver form for besættelse, det være sig åbenlys eller skjult, det være sig i Palæstina, Irak eller andre lande. Men af mange forskellige årsager, som oftest politiske og historiske, har der sjældent været tale om sanktioner i forhold til de fremmede styrker.
I dag rejses dette spørgsmål atter, og med det adskillige andre, foranlediget af mordet på hr. Hariri, hvis mordere stadigvæk er på fri fod. Skal man anmode Syrien om ikke på nogen måde at blande sig i Libanons anliggender? Mit svar er ja. Skal de, omsider, bringe den undtagelsestilstand, landet i mere end 30 år har befundet sig i, til ophør? Ja. Skal de gennemføre en grundlæggende demokratisering af samfundet og frigive de fængslede aktivister? Mit svar er entydigt ja. Skal de trække deres tropper ud af Libanon? Ja, og det er de begyndt at gøre. Skal man, som foreslået af general Morillon, lade underskrivelsen af samarbejdsaftalen mellem Syrien og EU afhænge af disse betingelser, og i særdeleshed omgående tilbagetrækning af alle syriske tropper i Libanon? Det spørgsmål stiller jeg Rådet.
Spørgsmålet er centralt. Mordet på hr. Hariri har intet og dog alt at gøre med svaret. Dette mord bør afgjort opklares fuldt ud og gøres til genstand for en international undersøgelse. Når dette er sagt, må jeg virkelig også spørge Rådet, om det er passende at underskrive en aftale, som har været undervejs så længe, eftersom det er den sidste af Meda-aftalerne, og som har været udsat talrige gange. I det øjeblik aftalen er underskrevet, vil den uundgåeligt, om vi vil det eller ej, befinde sig i offentlighedens søgelys, og vi, EU, vil være tvunget til over for den offentlige mening at retfærdiggøre vores opfattelse af europæisk udenrigspolitik og det demokratiske fundament. Det er ikke et tomt spørgsmål. Det er et spørgsmål, jeg stiller mig selv, og som vi alle stiller os selv. 
Saïfi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, hvilke perspektiver tegner der sig her 10 år efter Barcelona-processens iværksættelse? I denne periode har Europa været stærkt optaget af sin opbygning og udvidelse. Den sydlige flanke har ikke altid fået den opmærksomhed, den burde. I samme periode har konflikten mellem Israel og Palæstina blokeret en dynamisk global udvikling og tiltrukket sig al opmærksomhed i denne del af verden.
Det er nu påtrængende nødvendigt at tilføre denne proces nyt liv. Værktøjerne er på plads, nemlig associeringsaftaler, naboskabspolitik og, ikke mindst, den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling, som betegner et væsentligt demokratisk fremskridt i forbindelse med denne proces. Endvidere er Anna Lindh-fonden etableret. Den tager sigte på at fremme dialogen mellem kulturer og civilisationer. Man er ydermere nået langt med planerne om at etablere en Euro-Middelhavs-udviklingsbank, som skal fremme beskæftigelse, sundhed og uddannelse i landene i Syd. Andre organisationer med rod i civilsamfundet er ved at blive etableret.
Alle disse projekter skrider frem, men der er to afgørende forudsætninger for, at de bliver effektive. For det første at der sættes gang i en bølge af politiske reformer, og at nationerne i Syd er klar til at støtte den. For det andet at der skabes retfærdig og varig fred mellem israelere og palæstinensere. De nuværende omstændigheder er gunstige, men særdeles skrøbelige. Der er behov for øget engagement fra europæisk side. Alle disse projekter har fælles retning mod styrkelse af fred, sikkerhed og gensidig velstand. Men det går alt for langsomt. Europa har forstået, at der er ikke er tale om en krig mellem civilisationer, men at der derimod er behov for en alliance mellem civilisationer. Efter at have nedbrudt muren mod Øst må Europa nu bygge bro mod Syd. 
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, hvor den store franske historiker, Braudel, for år tilbage med sit arbejde påviste den politiske og økonomiske betydning, Middelhavet havde for Europa, har de seneste års internationale og regionale udvikling gjort Middelhavsområdet til et område af strategisk betydning for EU's fremtid.
Det er sandt, at Euro-Middelhavs-samarbejdet, som blev udformet i Barcelona i 1995, er blevet viklet ind i den arabisk-israelske konflikt og ikke har givet de ventede resultater. I dag bør EU sideløbende med gennemførelsen af køreplanen for Palæstina tage initiativ, inden for rammerne af kvartetten, til udformning af en køreplan for fred mellem Israel og Syrien. Vi har brug for en samlet strategi for fred, demokrati, sikkerhed og stabilitet i Mellemøsten. Syrien bør ligesom Israel respektere FN's Sikkerhedsråds resolutioner om Libanon og trække sine tropper tilbage. Samtidig er vi nødt til at revurdere Barcelona-processen på baggrund af den europæiske naboskabsstrategi, vi har udformet, for at undgå, at politikker og initiativer overlapper hinanden.
Til sidst vil jeg gerne sige, at Kommissionen og Rådet opfordres til at følge op på den tidligere kommissionsformands, Romano Prodis initiativ fra 2002, da han tog initiativ til en dialog mellem befolkninger og kulturer i Europa og Middelhavsområdet, og på de forslag, der kom fra vismandskomitéen i den anledning. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, jeg synes det er meget vigtigt, at vi har denne debat i Europa-Parlamentet i dag.
Der kan uden tvivl siges meget om Euro-Middelhavs-politikkens fortid, nutid og fremtid. Jeg vil holde mig til to-tre punkter.
Det første drejer sig om Euro-Middelhavs-politikken og situationen i Mellemøsten. Det er en kendsgerning, at der i øjeblikket blæser nye vinde i Mellemøsten, hvilket er positivt. Historien har imidlertid vist os, at vi altid bør se på fredsprocessen med behersket optimisme, men også altid med en vilje til at bidrage fra EU's side, ikke kun økonomisk, men også politisk.
Det andet punkt er de lande, som omgiver Israel og Palæstina. Den nye situation, Libanon er på vej ind i efter drabet på Hariri, forbindelserne med Syrien, der kræver vores opmærksomhed, og naturligvis Egyptens rolle, der altid har spillet en stabiliserende rolle. Jeg tror, vi er nødt til at se meget nøje på vores forbindelser med Syrien i fremtiden. Også her er der mange forslag og mange alternative løsninger.
Den tredje bemærkning angår Irak. Det er en kendsgerning, at vi for øjeblikket befinder os i en genopbygningsfase. Vi har resultaterne fra valget, som giver et komplet billede af, hvad der sker i landet, og naturligvis er vi nødt til at tage fat på vores forbindelser med Irak, skridt for skridt, hvor det første vigtige element er vores støtte til udarbejdelsen af den nye forfatning. Så er der forbindelserne med Iran - vi kender den debat, der foregår - og her hører jeg til dem, der vil sige "pas på med kerneenergi", da jeg er imod kerneenergi og imod kernevåben, men samtidig vil jeg også sige, at en tilnærmelse skal ske med diplomatiske midler og ikke med militær og krig. Krige løser ikke problemer, de forstærker dem.
Til sidst vil jeg gerne sige Dem mange tak, fru kommissær, for den indsats, De har gjort for Euro-Middelhavs-politikken, og opfordre til, at vi bliver enige om, at EU bør være til stede i Middelhavsområdet og navnlig i Mellemøsten, ikke kun økonomisk, men også politisk. 
Patrie (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, Barcelona-processen er gået ind i sit tiende år, og aldrig synes der at have været bedre udsigter til fred i Mellemøsten. Tiden er kommet til at erindre om de målsætninger, som stadigvæk er aktuelle, nemlig indførelse af et fælles område med fred, stabilitet og sikkerhed, et område med gensidig velstand og tilnærmelse, hvad angår såvel folk som kulturer.
Som understreget af Javier Solana i juni 2004 er dette partnerskab en strategisk udfordring for Europa. Det er imidlertid en forudsætning, at midlerne står mål med ambitionerne. Først og fremmest bør Barcelona-processen udgøre første søjle i den europæiske naboskabspolitik, for så vidt som denne politik har et langt videre sigte end blot samarbejde, ja, går så vidt som en vis grad af politisk og økonomisk integration. Den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling bør udgøre den demokratiske ramme i denne forbindelse, og den bør styrkes yderligere. Det europæiske formandskab for den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling bør sikre konsolidering af et afbalanceret partnerskab. Lad os tale om fælles udvikling, som hviler på et fundament af fælles værdier, nemlig demokrati, god styreform, kvinders retsstilling, bæredygtig udvikling og interkulturel dialog.
Endelig forudsætter disse målsætninger, at Europa gør Middelhavspolitikken til et prioriteret område i budgetmæssig henseende. 
Hybášková (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for tre år siden spekulerede vi på, hvad vi skulle stille op med Irak. Nogle lande tilsluttede sig koalitionen, mens andre ikke gjorde det. Vi betalte alle en enorm pris. Lad os støtte demokratiet med vores europæiske bløde midler. Lad os støtte demokratiet i Palæstina ved at vise Hamas vejen til retfærdige valg. Lad os afvæbne dem på vores bløde måde. Hvordan skal vi gøre det? Ikke med en uigennemsigtig budgetstøtte. Vi skal finansiere ambitiøse og konkrete projekter, der direkte bekæmper Hamas' demagogiske propaganda. Lad os direkte finansiere 200 læger på Vestbredden, og lad os udstyre og vedligeholde 100 grundskoler i samme område med vores fulde støtte og under EU's flag. Det vil være en "blød" måde at afvæbne Hamas på.
Der findes et andet sovjetlignende autoritært regime i vores nabolande i Middelhavsområdet. Vi behøver ikke at udsende tropper, og vi behøver ikke at underskrive en associeringsaftale med det regime. Lad os holde os til resolution 1559. Lad os kræve en øjeblikkelig troppetilbagetrækning fra Libanon. Lad os kræve de frie og retfærdige valg i Libanon, som gadedrengen Beirut kræver i dag. Men lad os også skille Syrien fra dets terroristiske ledsager Hizbollah uden kunstige sondringer mellem militære og sociale forbindelser. Vi skal straks sætte Hizbollah på den europæiske liste over terrororganisationer. 
Madeira (PSE ).
   - Vi befinder os i 2005, middelhavsåret. Det er begyndt med positive signaler, ikke blot i form af demokratiske processer, men også med hensyn til dialoger om fred. Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet (EMPA) har i Amman bestræbt sig på at styrke disse signaler og give dem udtryk gennem målsætninger på kort og mellemlang sigt med henblik på beskyttelse af borgerne og udvikling. Trods dette er volden kommet på dagsordenen og har med Hariris død vist, hvor vigtigt det er at styrke EU's rolle som aktiv partner. I Europa-Parlamentet - ligesom i Amman - mener vi alle, at vi må og skal have fred for at få velstand.
I Mellemøsten bruges der årligt 60 milliarder euro på våben, og en halvering af dette beløb vil skaffe et helt afgørende finansieringsgrundlag til støtte for hele regionens udvikling. EU's rolle må derfor i både middelhavsåret og i tiden efter være klar og konkret. Det er vigtigt at sikre den økonomiske og regionale integration på mere globaliserede markeder, som EU jo også selv er et eksempel på, og de 720 millioner indbyggere i Euro-Middelhavs-området udgør derfor et vigtigere marked end Kina, hvilket virksomhederne bør tage i betragtning i deres investeringer.
Uddannelse og oplæring er en uomgængelig forudsætning for at få skabt en industriel arbejdsstyrke. Kommissionen bør derfor fremme foranstaltninger, der omfatter Meda-programlandene. På den måde bliver horisonterne udvidet. For at udvikle beskæftigelse bør EU bidrage til, at der skabes industriarbejdspladser, og støtte mikrokreditinstitutioner. Udvikling og de dertil knyttede initiativer er absolut afgørende på områder som vand, energi, transport, infrastruktur og turisme, hvis der skal komme socialt fremskridt og økonomisk og regional integration.
For at denne lange historie skal få en lykkelig slutning, og disse befolkninger igen skal kunne drømme om en gunstig fremtid, er disse forslag helt afgørende, og middelhavsåret et rigtig godt eksempel. Vi håber således, at EU påtager sig opgaven med at være den drivende kraft i hele denne proces. 
Millán Mon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Middelhavsområdet er vigtigt for EU. Landene i området er naboer til mange medlemsstater, og de har mange betydelige bånd af enhver art: historiske, politiske, økonomiske, kulturelle og menneskelige. Tænk blot på de mange borgere fra disse lande, der bor i vores lande.
Det er klart, at landene fra den sydlige del af Middelhavet ikke alle er i samme situation, men de fleste af dem står foran store udfordringer, f.eks. skal de tage yderligere skridt hen imod demokratisering, pluralisme og respekt for menneskerettighederne. De skal gennemføre en økonomisk og social moderniseringsproces, reformere deres forvaltninger og forbedre den offentlige service, især med hensyn til uddannelsen af de mange unge - disse lande har en stor og meget ung befolkning. Det glæder mig, at kommissær Ferrero-Waldner har understreget uddannelsesaspektet. En anden udfordring er at effektivisere bekæmpelsen af terrorismen, de mafiaer, der står bag den ulovlige indvandring, og korruptionen.
EU og medlemsstaterne bør opfordre deres naboer langs den sydlige del af Middelhavet til at tackle disse udfordringer med succes ved hjælp af dialog og samarbejde, kort sagt et reelt samarbejde på diverse planer. Større politisk og økonomisk liberalisering og fremskridt på uddannelsesområdet vil f.eks. gøre det muligt at opnå større stabilitet i disse lande. Det vil desuden medvirke til at få bugt med ekstremismen og fanatismen, for de har normalt fremgang på steder, hvor fattigdommen og uvidenheden vokser.
Vi er nødt til at forstå, at fremgang og stabilitet i disse lande også betyder fremgang og stabilitet for os. Vi har en fælles fremtid. Vi har ikke råd til at ignorere hinanden, men skal arbejde tæt sammen.
Barcelona-processen, den europæiske naboskabspolitik og handlingsplanerne er grundlæggende europæiske instrumenter til at nå disse mål. Jeg glæder mig over, at Anna Lindh-fonden snart bliver indviet, og at Europa-Parlamentet om kort tid overtager formandskabet for Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet.
I dag, nøjagtig 10 år efter iværksættelsen af Barcelona-processen, bør vi fortsat stimulere processen, så borgerne langs Middelhavets sydlige del ikke tror, at det udvidede Europa glemmer deres problemer. Vi skal derfor bakke kraftigt op om Barcelona-processen, og 2005, det såkaldte middelhavsår, er en glimrende lejlighed til at puste nyt liv i processen, netop nu, hvor der, som flere talere har understreget, ser ud til at være gode muligheder for fred i Mellemøsten. 
Eurlings (PPE-DE ).
    Hr. formand, da hr. Mahmoud Abbas i efteråret 2003 så sig nødsaget til at træde tilbage som premierminister, fordi Yassir Arafat ikke gav ham mulighed for at arbejde for fred, var der ikke mange mennesker, der havde troet, at vi halvandet år senere ville få en sådan historisk chance for varig fred. Denne chance er virkelig historisk. Når vi ser, hvordan Mahmoud Abbas indtager en pragmatisk holdning, hvordan Israels første reaktion er, men også hvordan befolkningen i Libanon på en historisk måde kræver deres ret til frihed og selvbestemmelse, tror jeg, at det er meget vigtigt, at vi nu fra Europas side afgiver de rette signaler. Hvilke signaler drejer det sig om?
Allerførst skal vi sammen med USA presse på, for at der pustes nyt liv i køreplanen, men også, som hr. Brok netop sagde, yde hjælp til palæstinenserne netop nu, således at befolkningen der hurtigst muligt ser, at pragmatikerne, de moderate, virkelig kan tilbyde fordele. For det tredje skal vi også afgive et tydeligt signal, tydeligere end hidtil, til de ildesindede. Jeg sigter her især til Hizbollah, som vi i Europa har en meget mærkelig holdning til.
Hvad angår Hamas, sagde vi på et vist tidspunkt, at hele Hamas var både politisk og militært forkert. Når det gælder Hizbollah, er vi stadig hykleriske. Her siger vi, at den militære del er forkert, men vi kan godt have med den politiske del at gøre. Der er ikke længere nogen grund til stadig at holde fast ved denne opdeling, for den er utroværdig. Der er den samme leder, hr. Nasrallah, for både den politiske og den militære del, og han siger altid, at det er én organisation. Også den næstkommanderende i organisationen, sheik Naim Qassem siger, at de er én organisation, og at det politiske og det militære mål er det samme. "" (politisk aktivitet er integreret i modstandsaktioner, som er en uadskillelig del af de politiske aktiviteter). Det er den næstkommanderende i Hizbollah, som siger det, og hvis der stadig skulle være nogen tvivl, vil jeg citere Hizbollahs repræsentant i det libanesiske parlament, som vi jo har med at gøre. Denne mand siger: "" (Hizbollah er en organisation, hvor alle samtidig er politikere og fightere. Den måde, hvorpå nogle i Vesten forsøger at svigte Hizbollah, skuffer os ikke).
Kære venner, netop nu kan vi ikke længere tillade os at være naive. Vi skal afgive det rette signal over for palæstinenserne, over for israelerne og over for libaneserne, som vil have frihed ved at optræde bestemt over for de ildesindede, såsom Hizbollah. Jeg ved, at den nederlandske regering på det sidste møde i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) forsøgte at slippe af med denne hykleriske holdning og få placeret hele Hizbollah på listen over terrororganisationer. Jeg synes, at befolkningen i Mellemøsten fortjener dette signal fra hele Unionen. Jeg vil gerne bede kommissæren, men også Rådets repræsentant, om at uddybe det nærmere her. Hvorfor er vi stadig hykleriske over for Hizbollah, og hvornår kan vi omsider bekæmpe hele organisationen med næb og kløer, ligesom vi gør med Hamas? 
Kasoulides (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vores forhold til Middelhavspartnerne bygger på gensidig afhængighed. Barcelona-processen bygger på princippet om gensidig gavn. På den ene side ønsker medlemsstaterne primært at løse problemer såsom indvandring, terrorisme og menneskerettigheder. På den anden side er Middelhavspartnerne ivrige efter at øge deres levestandard og nyde godt af økonomisk bistand og handel.
Løsningen er selvfølgelig at udjævne forskellene mellem EU og Middelhavsområdet. Hvis man mindsker velstandskløften, bremser man også indvandringsstrømmene. Hvis man mindsker demokratikløften, styrker man den regionale stabilitet. Det er lettere i teorien end i praksis. Man har forsøgt at gøre alt dette med Barcelona-processen og med rimelige resultater. Vi har ikke slået til på tre områder: synlighed - at overbevise folk om, at vi står sammen i alle spørgsmål; prioritering - at forsøge at gøre alt, hvor vi ender med at gøre lidt; og implementering - via finansiering.
Hvis medlemsstaterne ser konkrete resultater, vil de helt sikkert være mere villige til at forpligte midler. Vores Middelhavspartnere beder om flere penge til at skabe disse resultater. Der er brug for snilde til at løse dette spørgsmål om, hvorvidt hønen eller ægget kommer først. 
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, mange var her til morgen inde på, at 2005 kan blive et godt år for naboskabspolitikken. Mulighederne herfor er så store som aldrig før. Vi kan fejre 10-årsjubilæum for Barcelona-processen, og i Mellemøsten har vi en fredelig udvikling mellem Israel og Palæstina, som indtil for få måneder siden syntes utænkelig, og præsident Jusjtjenko er til stede her i dag, hvilket vedrører den østlige del af naboskabet, hvor der også indføres demokrati og menneskerettigheder i stadigt stigende omfang.
Det er således vigtigt, at Europa-Parlamentet yder et positivt bidrag til den proces, som naboskabspolitikken er. Man kan også mærke på landene selv, at atmosfæren forandres. For nogle dage siden fortalte repræsentanter fra Marokko mig, at de i Associeringsrådet EU-Marokko havde indledt en dialog om menneskerettigheder med Rådet, og at alle de andre nabolande spurgte, om de var blevet fuldstændig vanvittige. Hvordan i alverden kan I tale om menneskerettigheder med EU? Det vil give bagslag i sidste ende, når EU begynder at blande sig. Virkningen heraf er imidlertid positiv. Dialogen finder sted, og de får dermed også mulighed for at tale om marokkaneres menneskerettigheder i EU, dvs. en produktiv dialog, som med sikkerhed også vil have indflydelse på alle andre nabolande.
Jeg mener altså, at vi er på rette vej, og at vi nu skal stille større krav. Vi har hele tiden sagt, at når korruptionen i Den Palæstinensiske Myndighed er bekæmpet, og hvis terroren stopper, så skal vi europæere om nødvendigt hjælpe med endnu flere penge, og vi skal være parate til at understøtte denne proces. Derfor er det, som hr. Brok sagde, sikkert et udtryk for den generelle opfattelse her i Parlamentet, fru kommissær. Hvis De går ind i det, har De vores fulde opbakning. Påstanden om, at Arafats død ville efterlade et kaos, var nemlig forkert. Freden brød ud, og man er nu i fuld gang med at bekæmpe korruptionen, og denne proces bør vi europæere fremme.
En afsluttende bemærkning om Syrien, som hr. Eurlings allerede var inde på. Det, som hr. Solana sagde, er uacceptabelt i dets nuværende form. Vi skal nemlig også til at stille større krav til Syrien. Alle arabiske nabolande vil støtte fredsprocessen, og Syrien skal nu måles på, om det bekæmper Hamas og Hizbollah i Libanon og i Syrien, for ellers kan man ikke være en god partner i den europæiske politik. Det skal der gives klart udtryk for, og i den henseende er kommissæren noget mere klar i mælet, end de seneste ugers udtalelser fra hr. Solana har været. [lt]BRK
Schmit,
    Hr. formand, denne forhandling har efter min opfattelse først og fremmest vist, at Europa-Parlamentet er en vigtig, ja, afgørende partner, når det gælder genoptagelsen af Barcelona-processen. Der er stillet forskellige forslag, og jeg skal forsøge at tage nogle af de emner op, der har været omtalt.
For det første vil jeg gerne sige, at det demokratiske projekt, demokratiprojektet for Middelhavslandene, er en europæisk tanke. Med Barcelona-processen har vi effektivt forsvaret tanken om at sikre demokratiet i dette område. Og i den forbindelse betegner den parlamentariske Euro-Middelhavs-forsamling et vigtigt skridt. Vi ved, at demokrati også er en slags læreproces. Oplæring i parlamentarisme, parlamentarisk demokrati, sker navnlig i forbindelse med denne udveksling. Vi ved alle, at ikke alle parlamentsmedlemmer opstilles og vælges på samme måde. Men jeg tror, denne forsamling er et skridt i den rigtige retning. De er betroet en vigtig opgave, som jeg nærmest vil betegne som demokratisk uddannelse, men også uddannelse til fred og dialog, eftersom de nuværende, måske forhenværende, fjender forenes i den omhandlede parlamentariske forsamling. Og denne form for dialog er efter min opfattelse et yderst vigtigt element. I øvrigt vil formandskabet med glæde overvære forhandlingerne under mødet i Kairo.
Et andet forhold, som har været omtalt ganske udførligt, og som bekymrer Rådet, er situationen i Libanon. Den indenrigspolitiske situation i Libanon er yderst skrøbelig efter mordet på den tidligere premierminister Hariri. Jeg har noteret mig, at der er anført en række bemærkninger og krav. Jeg kan sige, at der, når det gælder Libanon, er tale om fuldstændig forståelse mellem EU og USA, hvilket klart fremgik af gårsdagens drøftelser. FN's resolution 1559, som indledningsvis blev støttet af et europæisk land og USA, antager en helt ny dimension set i lyset af den krise, mordet på Hariri kan kaste landet ud i.
Vores holdning til Syrien er ikke kendetegnet ved svaghed. Efter min opfattelse har vi forsøgt at samarbejde med Syrien. Vi har haft det håb, og vi håber fortsat, at Syrien tilslutter sig reform- og demokratiseringsbevægelsen. Men vi ved også, og vi må erkende, at de kræfter, som går ind for denne udvikling, sandsynligvis er i mindretal og meget svage. Derfor må vi måske gå over til en anden form for dialog med dette land, og der sættes bestemt fortsat spørgsmålstegn ved, hvornår en aftale kan underskrives.
Jeg vil også gerne sige et par ord om Hizbollah. Der er efter min opfattelse ikke tale om nogen tvetydighed, og vi ved alle, at Hizbollah er en gruppe, som arbejder politisk, eftersom gruppen har medlemmer i det libanesiske parlament, samtidig med at den er involveret i andre aktiviteter. Men vi løser ikke problemet blot ved at opføre den på listen. Efter min opfattelse bør vi derfor følge spørgsmålet om Hizbollah ganske nøje. Vi bør også se på Hizbollahs holdning til den nuværende situation i Libanon. Jeg må sige, at de trusler, ledende medlemmer af Hizbollah har fremsat vedrørende Libanons stabilitet, ikke giver anledning til optimisme og sandsynligvis må få os til at træffe andre foranstaltninger i denne forbindelse.
Jeg ønsker dog at understrege, når det drejer sig om Syrien, at der har været et positivt aspekt, som har givet os håb, nemlig at Syrien efter langvarige forhandlinger og drøftelser har accepteret bestemmelsen om ikkespredning. Det var et glimt af håb om, at landet kunne føres til en mere ansvarlig holdning, som er i overensstemmelse med de principper, EU og det internationale samfund forsvarer.
Hvad angår fredsprocessen, tror jeg, vi alle er enige om, at den er et afgørende aspekt, som kan puste nyt liv i Barcelona-processen og dialogen med Middelhavsområdet. Jeg er enig med hr. Morillon i, at Europa bør lægge planer, som forbereder tiden efter fredsslutningen. Jeg kan forsikre, at de instanser, som er ansvarlige for disse aspekter i forbindelse med fredsstyrkerne, afgjort ikke overser en sådan forberedelse og planlægning.
Afslutningsvis vil jeg omtale et forhold, som i særlig grad ligger mig på sinde, nemlig indvandringsspørgsmålet. Jeg er nemlig også under formandskabet ansvarlig for forvaltningen af dette område. EU har på ingen måde til hensigt at opbygge en ny mur mellem de to sider af Middelhavet. Man har omtalt de tusindvis af mennesker, som forsøger at krydse Middelhavet, og som omkommer i den forbindelse. De er ikke ofre for en mur mellem Europa og den anden side af Middelhavet. De er først og fremmest ofre for fattigdom, nød og undertrykkelse. Men de er også ofre for menneskesmuglere, for bander af kriminelle, som udnytter deres fortvivlelse i økonomisk henseende. Efter min mening bør vi arbejde sammen med vores partnere på den anden side af Middelhavet og bekæmpe denne praksis og disse kriminelle aktiviteter. Disse elementer indgår i Haag-programmet, som netop også inddrager indvandringen i den nye naboskabspolitik. Vores tilgang til indvandringsspørgsmålet, især sammen med vores naboer i Middelhavsområdet, bør således efter min opfattelse indgå i en langt mere global indsats.
Vi har i denne uge den første drøftelse i Rådet (retlige og indre anliggender) om Kommissionens forslag til grønbog, som kommissær Frattini i øvrigt også har fremlagt for Europa-Parlamentet. Der er tale om en grønbog om lovlig indvandring. Jeg mener, at vi bør anlægge en partnerskabstilgang og forsøge at finde løsninger, som sikrer en ordnet, kontrolleret, men også lovlig indvandring, som gør det muligt, når først de pågældende er kommet til Europa, at sikre, at de integreres og kan deltage fuldt og helt i samfundslivet. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg vil gerne sige til Dem, at vi har et stort ønske om at forbedre vores samarbejde med Middelhavslandene, såvel i forbindelse med den platform, vi har haft for Euro-Middelhavs-området i de sidste 10 år, som med handlingsplanerne, og naturligvis med hensyn til fredsprocessen i Middelhavsområdet. 
 Det er sandt, at vi skal gøre vores yderste for at konsolidere dette første lille skridt i fredsprocessen, og konsolideringen skal foregå på begge sider. Mahmoud Abbas skal nedlægge terrorstrukturerne og opgive de ulovlige våben og tunnellerne. Den anden side skal også gøre en indsats. Det var mit klare budskab til begge ledere. Israelerne skal også gøre alt, hvad de kan. De skal først frigive fangerne og vinde palæstinensernes tillid, så de ikke længere bruger våben. Israelerne skal også gå tilbage til forhandlingsbordet. De skal garantere fri bevægelighed for det palæstinensiske folk og for varer. Først når økonomien begynder at blomstre, er der en chance for ægte fred i Mellemøsten.
Som hr. Brok og hr. Laschet sagde, skal vi nu gøre vores yderste for at støtte denne fredsproces inden for kvartetten, også politisk. Jeg er meget stolt over at være et nyt medlem af kvartetten. Det næste kvartetmøde afholdes i London. Der kan vi fortsætte vores trinvise støtte af denne proces. I går diskuterede vi det med Condoleezza Rice og præsident Bush. De har nu udpeget en sikkerhedskoordinator for området, der skal hjælpe med at håndtere kommende episoder. Det er vigtigt for at fortsætte processen.
Det bliver meget vanskeligt at få trukket tropperne ud af Gaza. Nu bliver der tale om en koordineret tilbagetrækning. Det har Sharon allerede sagt. Det har været en af de mangeårige udfordringer. Nu er det et løfte. Vi skal også yde en finansiel indsats og give palæstinenserne alt.
Jeg vil også takke min forgænger, fordi han støttede Den Palæstinensiske Myndighed under meget vanskelige omstændigheder. Det ville jeg gerne nævne. Jeg ønsker at gøre det samme, men selvfølgelig på en gennemsigtig måde. "Quick-start-projekter" kan anvendes som supplement til det, vi allerede gør, så snart tilbagetrækningen fra Gaza starter.
Vi yder bistand inden for uddannelse, sundhed og jobskabelse, og vi arbejder ofte sammen med UNRWA. Vi vil også starte investeringsprojekter - f.eks. med havnen. Det har jeg allerede bekendtgjort. Så De kan se, at vi ikke tager let på denne proces. Tværtimod tager vi den meget alvorligt.
Min kollega fra Rådet har allerede gået i dybden med hensyn til Libanon. For os er det meget vigtigt at vise Libanon, at de første skridt i retning af en demokratiseringsproces skal konsolideres af valg. I øjeblikket overvejer vi forskellige muligheder - herunder valgovervågning og støtte - men der forhandles fortsat med libaneserne herom. Vi håber på at gøre fremskridt.
I går talte vi med Condoleezza Rice om det bredere Mellemøsten. Det er en glimrende mulighed for at udnytte den aktuelle fremdrift til at gå videre med fredsprocessen, vores naboskabspolitik, Barcelona-processen og det nye amerikanske tilsagn om at stile efter de samme mål. Alt dette skal gøres sideløbende. Vi ønsker at udnytte, hvad vi allerede har gjort.
Vi har givet et enormt pengebeløb under Meda-programmet. Ved udgangen af 2004 blev der bevilget 1.002 millioner euro til Middelhavsområdet og Mellemøsten inklusive 160 millioner euro til Irak. Betalingerne til Irak beløb sig til 1.125 millioner euro. I 2004 bevilgede vi omkring 700 millioner euro og udbetalte 800 millioner euro, hvilket betyder, at 115 % af de bevilgede midler er blevet anvendt. Bedre resultater går hånd i hånd med bedre kvalitet i programmerne. Jeg vil opfordre Dem til at støtte os med hensyn til de finansielle overslag og det europæiske naboskabspolitiske instrument. Det er dette instrument, der virkelig vil hjælpe os med at gøre en indsats.
Vi gav 320 millioner euro til Irak i fjor - primært til sundhed, uddannelse og basale behov. Vi har netop nævnt endnu et bidrag på 200 millioner euro, som skal gives for at støtte befolkningen og den forfatningsmæssige proces. Vi er klar til at udpege eksperter, der kan samarbejde med De Forenede Nationer.
Vi ønsker at hjælpe med den integrerede mission for politiuddannelse og for uddannelse vedrørende retfærdighed og retsstatsprincipper for at forbedre institutionsopbygningen. Vi arbejder også på at opbygge handels- og energiministerierne. Jeg er klar til at tilslutte mig kollegerne fra Rådet og hr. Solana i en trojka og drage til regionen for at støtte irakerne, så snart en ny regering er på plads. I går blev der varslet en ny international koordineringskonference med amerikansk deltagelse. Det er en udmærket idé for at skabe et stabilt og velstående Irak i fremtiden. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag fra seks politiske grupper, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2. (1)
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.30.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om menneskerettighederne (Genève den 14. marts til 22. april 2005).
Schmit,
    Hr. formand, EU spillede en aktiv rolle i forbindelse med den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission i Genève. Som det har været tilfældet de foregående år, stillede EU det største antal forslag til initiativer, dels tre initiativer vedrørende konkrete temaer og dels 10 initiativer vedrørende menneskerettighedssituationen i forskellige lande. Omstændighederne i forbindelse med den 61. samling i Menneskerettighedskommissionen er i mange henseender anderledes.
I Unionen har vi med udnævnelsen for nylig af en personlig repræsentant for Generalsekretæren og den højtstående repræsentant i spørgsmål om menneskerettigheder understreget, at Unionen lægger vægt på at styrke sin politik vedrørende menneskerettigheder.
I FN har offentliggørelsen af rapporten fra gruppen på højt niveau, "En mere sikker verden, vores fælles ansvar", givet anledning til en omfattende debat om reformen af FN og især af Menneskerettighedskommissionen. Selv om meningerne er delte, når det gælder henstillingerne vedrørende Menneskerettighedskommissionen, er alle enige om, at der er behov for at styrke Menneskerettighedskommissionens indsats og generelt styrke menneskerettighedsaspektet i FN.
Set i lyset af denne nye kontekst, dels den dynamik, debatten om Menneskerettighedskommissionen giver, og dels det håb, der er tændt med den seneste udvikling i Mellemøsten, har vi grund til at formode, at den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission kan yde et mærkbart bidrag til fremskridt på menneskerettighedsområdet.
EU betragter Menneskerettighedskommissionen som det vigtigste forum i FN, når det gælder fremme og beskyttelse af menneskerettighederne i verden, og vi agter fortsat at spille en aktiv rolle i Menneskerettighedskommissionen og der samarbejde med andre regionale grupper. Selv om Unionens indsats i Menneskerettighedskommissionen er vigtig, er det dog ikke vores eneste middel til at fremme menneskerettighederne. Fælles holdninger om menneskerettighederne, samarbejdet med andre instanser, såsom Europarådet eller Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa, samt dialogerne om menneskerettigheder med Kina og Iran er ligeledes instrumenter til fremme af menneskerettighederne.
Hvad angår de initiativer, EU vil bringe på bane under dette års samling i Menneskerettighedskommissionen, er drøftelserne herom stadigvæk i gang. Der er allerede truffet nogle afgørelser. EU vil stille forslag til resolutioner om tre temaer, nemlig religiøs intolerance, dødsstraf og barnets rettigheder. Der er tale om tre afgørende temaer. Hvor der er tale om religiøs intolerance over for troende, uagtet hvilken religion de måtte bekende sig til, vil EU fastholde, at enhver form for intolerance bør bekæmpes. Når det drejer sig om dødsstraf, er det Unionens opfattelse, at afskaffelse af dødsstraf bidrager til at styrke menneskers værdighed, og Unionen arbejder for fuldstændig afskaffelse af dødsstraf. Den mener, at Menneskerettighedskommissionen er det rette forum, hvad angår fremme af denne målsætning. Hvad angår fremme og beskyttelse af barnets rettigheder, er der tale om et vigtigt aspekt af EU's menneskerettighedspolitik.
EU har truffet beslutning om at foreslå resolutioner om menneskerettighedssituationen i Myanmar, i Den Demokratiske Folkerepublik Korea og i de israelske bosættelser i de besatte områder. Der drøftes fortsat andre forslag til initiativer fra EU's side, og disse drøftelser vil fortsætte under de kommende møder i Underudvalget om Menneskerettigheder, der afholdes inden samlingen i FN's Menneskerettighedskommission.
Under mødet i marts vil Rådet formelt fastlægge Unionens prioriteringer med henblik på den 61. samling i Menneskerettighedskommissionen. Ud over sine egne forslag til initiativer vil Unionen samarbejde med tredjelande, som stiller forslag til fremme af menneskerettighederne, især i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme eller i forbindelse med multinationale selskaber. Unionen vil som hidtil bestræbe sig på at anspore til dialog, hvilket er en nødvendig forudsætning for at kunne søge fælles løsninger på fælles problemer.
EU håber at kunne regne med støtte fra Parlamentet, hvis beslutningsforslag er noget mere ambitiøst end vores program for den 61. samling i Menneskerettighedskommissionen. Unionen deler Parlamentets bekymring, og jeg kan forsikre, at de problemer, De påpeger, indgår i vores drøftelser og i vores afgørelser. Som tidligere anført råder vi imidlertid over andre værktøjer end indsatsen inden for Menneskerettighedskommissionens rammer, og vi vil bestræbe os for i hver enkelt situation at finde det bedst egnede og mest effektive værktøj. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet leverede et velkomment bidrag til EU's forberedelse til den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission i Genève. Og det er vigtigt, at EU forbereder sin strategi godt. Beslutningsforslagene og forhandlingerne i Parlamemtet stimulerer naturligvis vores arbejde hermed.
Det er evident for enhver, at EU er konfronteret med en række udfordringer, herunder ikke mindst en voksende andel af Menneskerettighedskommissionens medlemmer, som afviser resolutioner om enkelte lande. Denne udvikling viste sig især i forbindelse med afvisningen af resolutionsudkastene om Tjetjenien og Zimbabwe i Menneskerettighedskommissionen sidste år. Efter min mening er disse resolutioner et afgørende aspekt i Menneskerettighedskommissionens arbejde, fordi de henleder opmærksomheden på krænkelser af menneskerettighederne, og fordi der udnævnes specielle ordførere herfor, som har mandat til at undersøge sådanne krænkelser og rapportere herom.
Man burde kunne forvente, at i det mindste de 53 stater, der er medlemmer af Menneskerettighedskommissionen, havde fundet det formålstjenligt at rette en stående invitation til de ordførere, hvis mandater de selv har hjulpet på vej. Reelt var det dog kun 19 af de stater, der er nomineret som OHCHR-medlemmer, som gjorde dette, heraf otte nuværende EU-medlemsstater. Selv dér, hvor der foreligger en stående invitation, lægges der ofte forhindringer i vejen for ordførerne, og de konfronteres med ubehageligheder i forbindelse med udøvelsen af deres mandater.
Det er et punkt, som fortjener større bevågenhed inden for rammerne af EU's politiske forhandlinger med tredjelande samt i vores relationer til FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder og til andre organisationer.
EU reflekterer i øjeblikket over de tema- og landeinitiativer, som vi kan lancere i forbindelse med den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission. Vi spiller en vigtig rolle i denne proces. Jeg vil godt understrege, at EU allerede i dag er ansvarlig for broderparten af landeresolutionerne, og det er ikke realistisk at forvente af os, at vi kan udvide denne liste ubegrænset. For at undgå yderligere afstemningsnederlag skal vi koncentrere os om at lave lobbyarbejde for vores initiativer blandt ligesindede lande og i hele OHCHR-medlemskredsen.
Desuden overvejer vi, hvad vi kan gøre foruden landeinitiativerne. Her handler det først og fremmest om et tematisk engagement, og her tænker jeg f.eks. på en kampagne mod dødsstraf, religiøs intolerance eller for børns rettigheder.
Jeg vil også godt understrege, at muligheden for et afstemningsnederlag ikke i sig selv bør kunne begrunde, at man undlader at stille et resolutionsforslag. Som menneskerettighedsaktivisterne konstant gør os opmærksom på, sender alene resolutionsudkastet i sig selv et klart signal til regeringen og befolkningen i det pågældende land. Efter min mening er det ligeså vigtigt at opmuntre andre partnerlande til at tage ansvar og stille egne resolutionsforslag om væsentlige emner, som f.eks. Schweiz gjorde det i forbindelse med Nepal-resolutionen sidste år.
I Parlamentets beslutningsforslag hedder det desuden, at det forhold, at EU fører en dialog om menneskerettigheder med et bestemt land, ikke skal udelukke støtte til en OHCHR-resolution. Den kendsgerning, at samtlige 25 medlemslande sidste år støttede Canadas Iran-resolution i FN's Generalforsamlings Tredje Udvalg, viste med al tydelighed, at der tages hensyn til dette princip i praksis.
Hvis EU opfordrer tredjelande til at støtte vores initiativer, skal vi naturligvis også holde os den bredere kontekst af vores relationer til mange af OHCHR-landene for øje. F.eks. vedrører menneskerettighedsklausulen i Cotonou-aftalen ikke alene de nationale menneskerettighedspolitikker i tredjelande, men også overholdelsen af de internationale menneskerettigheder.
Derudover skal vi sende et klart budskab om vores fortsatte støtte til FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder, som udgør en væsentlig del af hele FN's menneskerettighedsmaskineri. Finansielle midler er en del af denne støtte, og det glæder mig at kunne informere Dem om, at der i år er en hel række projekter i støbeskeen med FN's Højkommissariatet for Menneskerettigheder.
Afslutningsvis vil jeg godt understrege, at Kommissionen vil bestræbe sig på at støtte det luxembourgske formandskab på alle mulige måder i et år, som utvivlsomt vil være udfordringernes holdeplads for EU i OHCHR. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, de årlige samlinger i FN's Menneskerettighedskommission er altid en vigtig begivenhed med hensyn til menneskerettighedernes internationale og universelle fremme, hvilket vi jo tillægger den allerstørste vægt, selv om vi også må medgive, at det altid vækker en del undren i offentligheden, at der er lande, der har plads i Menneskerettighedskommissionen, som er kendt som nogle af de største overtrædere af menneskerettighederne, og som også er iblandt de værste diktaturer i verden, f.eks. Cuba, Saudi-Arabien, Sudan, Zimbabwe, Kina og andre, der har meget alvorlige problemer på menneskerettighedsområdet som f.eks. Rusland, hvor vi alle ved, at det ikke kun drejer sig om Tjetjenien. At virke i en sådan sammenhæng og med den arv, som vi europæere bringer med os, hvad angår fremme af menneskerettighederne, gør det nødvendigt, at vi har en særdeles klar strategi.
Efter vores opfattelse bør denne strategi bygge på tre hovedlinjer. Den første er bekæmpelse af diktaturer. Det er grundlaget for menneskerettighedskulturen og indsatsen imod autoritære, totalitære og diktatoriske styreformer, og det er en indsats, der ikke må svækkes. Desværre har mere end halvdelen af verdens befolkning endnu ikke haft mulighed for at have et parlament som dette, de har ikke frihed til at organisere sig socialt eller frihed til at organisere sig politisk, og det er fortsat et helt afgørende indsatsområde på grundlag af verdenserklæringen om menneskerettighederne og pagten om borgerlige og politiske rettigheder.
For det andet er der rettet to nye trusler mod menneskerettighederne i disse år. Den ene er den globale terrorisme, som vi med tilfredshed konstaterer allerede er behandlet i dette perspektiv i Europa-Parlamentets beslutning. Terrorismen behandles hyppigt fra den anden side. Bekæmpelsen af terrorisme må ikke krænke menneskerettighederne - det er vi enige i - men vi må også indse, at terrorismen er særdeles nærværende, og at den i sig selv er en af de største kilder til frygt, en af de største årsager til usikkerhed og i sig selv et yderst alvorligt angreb på menneskerettighederne.
Til sidst er der en ny virkelighed, der truer menneskerettighederne, nemlig den internationale kriminalitet. Globaliseringens mørke side i form af udnyttelse af børn, børnearbejde, handel med kvinder, organhandel og menneskehandel skal også behandles som en ny trussel imod menneskerettighederne. Jeg mener, at det er langs disse akser, at vi bør koncentrere vores indsats. Hvad angår den beslutning, der er vedtaget i udvalget, tilslutter vi os den, hvis der vedtages nogle ændringer, der deler den demokratiske lejr. Vi forbeholder os retten til at afklare vores stilling ved den endelige afstemning. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ),
   Hr. formand for Rådet, fru kommissær, menneskerettighederne er et særlig interessant område for Europa-Parlamentet. Intensiteten i forhandlingerne og i de ændringsforslag, der er stillet til den betænkning, vi skal stemme om i denne uge, viser, at de politiske grupper arbejder for at opnå bred konsensus, så EU kan spille en fremtrædende rolle på den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission i Genève.
For Socialdemokraterne er EU's menneskerettighedspolitik et meget stort aktiv for EU's aktioner over for tredjelande. Med udgangspunkt i multilateralismen synes vores gruppe, at det, der karakteriserer EU's optræden udadtil, er fremme, tilskyndelse og stimulering af menneskerettighederne. Europa har en pligt til at udrydde verdens lidelser.
Forud for den næste samling i FN's Menneskerettighedskommission vil jeg gerne anmode om, at Kommissionen og Rådet, der er til stede her, involverer Europa-Parlamentets delegation fuldt og helt i det arbejde og de forhandlinger, der finder sted i Genève. Parlamentet er en legitim og troværdig institution, der fortjener at blive behandlet som en sådan. Vores tilstedeværelse i Genève må ikke blive rent symbolsk. Jeg håber, at der bliver fastsat nogle koordinationsmetoder, som vi kan bruge til at udvikle dette samarbejde på tilfredsstillende vis.
På samme måde anmoder jeg også Rådet og Kommissionen om at være meget opmærksomme på de anbefalinger, der findes i betænkningen. Nærmere bestemt vil jeg gerne fremhæve Parlamentets interesse i, at EU indtager en afbalanceret, kohærent og stringent rolle i Menneskerettighedskommissionen i Genève og forsøger at sætter sig ud over realpolitisk logik.
I Parlamentets betænkning fokuseres der ikke udelukkende på anbefalingerne til landene i den tredje verden, men især på menneskeretttighederne. På denne måde går vi i vores betænkning varmt ind for at kritisere misbrug og krænkelser dér, hvor de finder sted, uanset om det er i Usbekistan eller i Guantánamo.
Endelig vil jeg gerne anmode om Parlamentets støtte til at medtage retten til reproduktiv sundhed i betænkningen, og jeg henvender mig mest direkte til Parlamentets konservative fløj. Retten til reproduktiv sundhed er afgørende i kampen mod aids og for at sikre menneskerettighederne. Vi vil bekæmpe enhver form for forskelsbehandling, ikke kun religiøs forskelsbehandling, men også forskelsbehandling på grund af køn og seksuel orientering. 
Malmström (ALDE ),
    Hr. formand, den årlige samling i Menneskerettighedskommissionen i Genève er en utrolig vigtig mulighed for verdens lande for at mødes og drøfte menneskerettigheder. Mange stater og folk rundt omkring i verden, herunder dissidenter og undertrykte, følger denne øvelse med meget stor interesse. For Europa-Parlamentet er det en utrolig vigtig begivenhed, og vi bifalder derfor i høj grad dette samarbejde mellem Kommissionen, Rådet og os.
Naturligvis skal de formelle aspekter ved mødet revideres. Det kunne måske gøres i forbindelse med FN-gennemgangeni september. Det er f.eks. helt urimeligt, at en slyngelstat som Libyen har været formand ved samlingen i Menneskerettighedskommissionen. Det giver ikke vores arbejde troværdighed. Møderne skal også struktureres bedre, som min kollega José Ribeiro e Castro netop sagde. Trods gode intentioner i Genève er der naturligvis megen studehandel, hvor de virkelig store slyngelstater såsom Iran og Kina ofte klarer frisag, mens det er lettere at opnå enighed om f.eks. Nordkorea, som naturligvis også er en slyngelstat. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa beklager dette og så meget gerne resolutioner vedrørende netop Iran og Kina, som er de værste til at overtræde menneskerettighederne.
Vi er også meget bekymrede over situationen i Darfur og beklager, at overgrebene og folkemordene ikke bliver bragt for Den Internationale Krigsforbryderdomstol. Man kunne bringe en række punkter og lande på tale, og Hélène Flautres udmærkede betænkning, som vi støtter, nævner Parlamentets prioriteringer. Jeg vil blot fremhæve Tjetjenien, Zimbabwe og Colombia på ALDE-Gruppens vegne. Det er også meget vigtigt, at FN's menneskerettighedskommissær, hendes medarbejdere og forskellige organer får tilstrækkelige ressourcer til at kunne arbejde med spørgsmålene.
De tre punkter på EU's dagsorden er meget gode, og vi støtter dem. Vi ville også have haft et punkt om journalisters ytringsfrihed. Sidste år døde flere journalister end nogensinde i tjeneste, og rigtig mange er fængslet rundt omkring i verden. Disse menneskers mod er afgørende for, at vi kan få kendskab til overtrædelserne af menneskerettighederne, og det er således en forudsætning for samlingen i Genève. Derfor er det vores pligt ikke at glemme deres arbejde. 
Flautre (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, De erindrede helt berettiget om de mange initiativer, som EU stillede forslag om under den 60. samling i FN's Menneskerettighedskommission. Det medgiver jeg, men jeg husker også Shirin Ebadis erklæringer efter den 60. samling. Hun udtalte i forbindelse med tavsheden vedrørende Iran, vedrørende menneskerettighedssituationen i Iran, at tavsheden er en hån mod ofrene. Jeg har ikke kunnet glemme den bemærkning, og jeg tror også, vi bør huske, at visse lande, herunder Kina, Zimbabwe og Cuba, under den 60. samling fremlagde nogle særdeles markante initiativer med det sigte at berøve Menneskerettighedskommissionen dens indhold. EU bør i særlig grad være opmærksom på sådanne skadelige strategier, som visse lande anlægger.
Jeg forstår udmærket, at vi har flere instrumenter til rådighed, hr. formand for Rådet - jeg tænker her på Kina. Men hvorfor skulle det ene udelukke det andet? Over for disse lande består EU's troværdighed og effektivitet i at vise, at det er upartisk. Jo, vist råder EU over flere instrumenter, men det ene udelukker ikke det andet.
Jeg tror, Europa-Parlamentets beslutning vil bidrage til at styrke samhørigheden og en sammenhængende indsats fra EU's side - det er i alt fald det ønske, alle kollegerne, De hører udtale sig her i Europa-Parlamentet, nærer. Vi har lagt vægt på en række rettigheder, som betragtes som nye rettigheder, som tredjegenerationsrettigheder. Det ville tjene EU til ære og tjene EU's interesser at lægge vægt på disse rettigheder, som knytter sig til globaliseringen. Jeg tænker på menneskerettighederne og på multinationale selskabers ansvar. Der arbejdes med disse spørgsmål i FN-regi. EU kunne tilskynde til og støtte dette arbejde.
Vi har også ført indgående drøftelser for at finde de rette ord vedrørende bekæmpelsen af terrorisme, som fortsat er et spørgsmål, som i mange henseender vækker bekymring, sådan som hr. Ribeiro anførte. Vi så gerne, at staterne fra FN modtog henstillinger vedrørende bekæmpelsen af terrorisme, for vi må konstatere, at der er tale om alvorlige krænkelser på dette felt.
Lad mig afslutningsvis ganske kort omtale spørgsmålet om journalister i konfliktområder. Vi taler om en dramatisk situation, som berører enhver. Efter min opfattelse er de internationale mekanismer, som tager sigte på at beskytte journalisterne, ikke tilstrækkeligt sammenhængende og effektive, og vi bør også tage dette spørgsmål op til overvejelse. 
Agnoletto (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne give udtryk for min tilfredshed med den omfattende og præcise betænkning. Jeg kan dog fornemme, at der er en vis ærbødighed og - hvilket jeg også hørte i Kommissionens og Rådets taler - modstand mod at kalde visse magthavere ved deres navn, når de er ansvarlige for den manglende overholdelse af menneskerettighederne. Navnlig når det gælder Irak, skal vi fordømme misbrug og vold lige hårdt, uanset hvilken side det kommer fra, og uanset om der er tale om terrorister eller de engelsk-amerikanske besættelsesstyrker. Hvis det er sandt, at fængselsforholdene afspejler et samfunds civilisationsgrad, ville Vesten være dårligt stillet, når man tænker på situationer som dem i Abu Ghraib og Guantánamo.
I dette tilfælde er det ikke nok at bede USA om at belyse situationen. Her er der ikke noget at belyse, for det er vores politiske og moralske pligt at give udtryk for vores skarpe fordømmelse. Jeg mener ligeledes, at vi bør fordømme overtrædelserne af menneskerettighederne i Afghanistan, også når det er de internationale styrker, der begår dem. Vi skal desuden anmode USA om at ratificere Rom-statutten om Den Internationale Straffedomstol. Loven skal være ens for alle, og ingen bør nyde godt af en form for international immunitet.
For ikke så længe siden stemte vi for indledningen af forhandlingerne med Tyrkiet, og dermed har vi påtaget os en forpligtelse, som vi skal leve op til, nemlig fortsat at følge situationens udvikling dag for dag, ikke bare på lovgivningsområdet, men også med hensyn til den daglige politik, når det gælder respekten for menneskerettighederne og navnlig den kurdiske befolknings rettigheder, den politiske anerkendelse af denne konflikt og indsatsen for at løse den, men også anerkendelsen af Republikken Cypern og tilbagetrækningen af tropperne fra den nordlige del af øen. Disse aspekter skal tydeligt medtages i betænkningen.
Menneskerettighederne skal også opfattes i bredere forstand. Vi skal ikke blot nøjes med at fordømme vold og dødsstraf over for den enkelte og glemme hele politiske valg, der dømmer millioner af mennesker til døden. Her tænker jeg på de liberalistiske økonomiske og finansielle politikker, som f.eks. tvinger 800 millioner mennesker til at leve for under en dollar om dagen, og som hindrer mange millioner mennesker i at få adgang til aids-medicin.
Når det gælder Amazonas, som 20 % af hele verdens ferskvand løber igennem hver dag, har tusindvis af mennesker i Manaus ikke adgang til drikkevand, fordi denne tjeneste er blevet privatiseret. Det er et eksempel på, at vi med vores udviklingsmodel træder den vigtigste menneskerettighed under fode, nemlig retten til livet. 
Speroni (IND/DEM ),
   Hr. formand, kære kolleger, når det gælder menneskerettighederne, vil jeg benytte lejligheden til at nævne en forsvunden. Det er ikke en fysisk person, men derimod befolkningernes ret til selvbestemmelse, som desværre meget ofte bliver skjult, ignoreret, trådt under fode og krænket.
Når man taler om menneskerettighederne, henviser man alt for ofte kun til det enkelte menneskes rettigheder. Det enkelte menneskes frihed, integritet og sundhed skal naturligvis respekteres. Lige så vigtige er dog befolkningernes rettigheder, og en af de vigtigste af dem er retten til selvbestemmelse. Da der ikke stod noget herom i betænkningen, har jeg stillet et ændringsforslag for at bøde på denne mangel, og jeg håber, at parlamentsmedlemmerne fra alle de politiske partier vil godkende det. 
Belohorská (NI ).
   - En fremragende rapport, som afspejler kritikken af den aktuelle menneskerettighedssituation i verden. Rapporten omfatter også dokumenter, der garanterer borgerne deres rettigheder. Jeg er overrasket over, at prioriteringerne ikke omfatter kvinders uværdige situation og den manglende garanti af deres rettigheder. Vores problem er imidlertid, at vi nogle gange bemærker manglende overholdelse af menneskerettighederne andre steder i verden, men ikke bemærker den i vores egne omgivelser. Vi dulmer vores samvittighed med, at vi har retsvæsener, som borgerne kan anvende til at påberåbe sig deres rettigheder. Vi synes at glemme, at retfærdighedsgudinden nogle gange er doven, og at det tager hende lang tid at træffe afgørelser. Grundlæggende menneskerettigheder omfatter politiske rettigheder. Der mangler politisk moral, hvis vi ikke anerkender, at vores politiske modstandere har den slags rettigheder, hr. formand. Jeg taler om løsgængernes uværdige situation i Parlamentet. Vi må gerne arbejde, tak for det, men vi indgår ikke i Deres d'Hondt-system. Dette synes udelukkende at være for eliten, eller er det bare et af de dokumenter, der knæsætter princippet om, at vinderen tager det hele? Hr. formand, jeg blev meget krænket, da formanden for Europa-Parlamentet ikke blev inviteret til forhandlingerne med præsident Bush. Jeg var meget tilfreds med, at der blev rådet bod på det, for det var ikke bare et spørgsmål om hr. Borrells personlige position, det var et spørgsmål om Europa-Parlamentets formands position. Derfor beder jeg Dem forstå, at min indlæg ikke vedrører enkeltpersoner, men vores vælgere, som fortjener respekt.
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, høje menneskerettighedsstandarder er en del af EU's , både internt og internationalt, i udenrigs- og udviklingspolitikken.
Jeg er imidlertid en smule kynisk, når jeg ser henvisninger til FN's Menneskerettighedskommission, der blandt sine medlemmer bl.a. tæller Saudi-Arabien, der offentligt halshugger mennesker for narko- og alkoholforseelser, Cuba, der sidste år henrettede tre mennesker for forsøg på at flygte ud af landet i en kapret færge, og som fængsler politiske dissidenter, og Zimbabwe, der er et diktatur med undertrykkelse af pressefriheden samt vilkårlige arrestationer og tortur af indbyggerne.
Ironisk nok nævnes alle disse tre lande i resolutionen. Det afspejles i den manglende indsats over for Zimbabwe og Kina, hvor der hyppigt forekommer dødsstraf - selv for forbrydelser som korruption, alfonseri, narkotikaforbrydelser og skattesvig - og hvor man slipper af sted med systematisk tortur af dissidenter samt med at begrænse ytringsfriheden - herunder brugen af internettet - og religionsudøvelsen. Kina har også en kedelig vane med at støtte brutale regimer som f.eks. Sudan, Burma og Nordkorea trods deres grusomheder med den begrundelse, at man ikke vil blande sig i deres interne anliggender.
Ikke desto mindre er UNCHR det eneste internationale middel til global fremme af menneskerettigheder, så det må vi holde fast i.
Jeg glæder mig over størstedelen af denne resolution og navnlig over forsvaret af statens ret til at beskytte borgerne mod terror samt behovet for at fortsætte menneskerettighedsdialogen med lande som Iran, der for nylig henrettede en 16-årig pige for seksualforbrydelser. Jeg mener heller ikke, at Indien, der er et demokrati med retsstatslige principper, skal stå på den samme liste som Kina og Zimbabwe. Den indiske stat praktiserer faktisk positiv diskriminering over for de lavere kaster.
Man må også i nogen grad anerkende Usbekistan og præsident Karimovs seneste indrømmelser om, at der er begået overgreb i hans land i forbindelse med kampen mod islamiske terrorister, men at han nu ønsker at indføre pressefrihed, opbygge et uafhængigt retsvæsen og afskaffe dødsstraffen. Det er seriøse overvejelser. Jeg er af den klare overbevisning, at vi skal tilskynde de lande og ledere, der ikke er helt blottet for medmenneskelighed, til at gå i den rigtige retning, og at vi skal belønne dem for det. 
Pinior (PSE ).
   - Mine damer og herrer, jeg vil gøre Dem opmærksom på krænkelserne af menneskerettighederne i Belarus, et land, der grænser op til EU. I henhold til en rapport om menneskerettighedskrænkelser i 2004, som blev udgivet på internettet af det uafhængige belarussiske borgerinitiativ Charter 97, blev ca. 1.500 mennesker fængslet eller arresteret af politiske grunde i Belarus sidste år. Ca. 20 aviser blev lukket, og tre oppositionspolitikere blev idømt flere års fængsel. Præsident Lukasjenkos politiske regime udøver kontrol over medierne og krænker grundlæggende menneskerettigheder, borgerlige rettigheder og politiske frihedsrettigheder. Den belarussiske befolkning nægtes retten til uafhængig information, retten til politiske partier, som kan udføre deres opgaver frit, og retten til forsamlingsfrihed.
I februar i år var Belarus også skueplads for protester over økonomiske spørgsmål. Alt tyder på, at situationen i landet vil blive mere kritisk som følge af det præsidentvalg, der skal finde sted senest i september 2006. Hr. Lukasjenko vil stille op for tredje gang til dette valg. Husk på, at den folkeafstemning, der blev afholdt sidste år og ikke overholdt nogen demokratiske principper, gav ham ret til at sidde som præsident på livstid. På den anden side er civilbefolkningen i Belarus ved at rejse sig, især under indflydelse af det demokratiske gennembrud i Ukraine.
Mine damer og herrer, jeg siger dette som en repræsentant fra Centraleuropa og som tidligere leder af Solidaritet, den fagforening, der for 25 år siden stod i spidsen for en fredelig revolution i Polen, som var drevet af idéen om menneskerettigheder. Europa-Parlamentet må ikke finde sig i, at der skabes et nyt tæppe ved EU's grænser, der denne gang adskiller et demokratisk Europa, hvor borgerne kan udvikle sig frit, fra et autoritært Europa, hvor politiske regimer krænker grundlæggende menneskerettigheder. Vi må huske på, at EU's flag er blevet et symbol på frihed og håb om en bedre verden i Belarus. Vi må tænke på de unge mennesker, der på valentinsdag uddelte lyseblå bånd med gyldne stjerner på gaderne i Belarus' byer. Europas hjerte banker nu i Minsk, og demokratiets skæbne på det europæiske kontinent bliver afgjort der.
Cornillet (ALDE ).
   - Hr. formand, lykkeligvis findes der andre instanser end FN's Menneskerettighedskommission, som kan beskæftige sig med dette problem.
Det giver anledning til to bemærkninger. For det første kunne vi i forbindelse med den interinstitutionelle dialog mellem formandskabet, Kommissionen og Europa-Parlamentet med fordel spørge os selv, hvor nyttig Menneskerettighedskommissionen reelt er, ligesom der kan være grund til at sætte spørgsmålstegn ved de undertiden overraskende formandskaber, den præsenterer, og dens næsten totale frikendelse af medlemmerne. Unionens tilstedeværelse kunne måske gøre en forskel, ikke ved afpresning, men ved at der blev sat spørgsmålstegn ved den reelle nytte af Menneskerettighedskommissionen. Vi kunne efter min opfattelse udnytte vores plads i denne kommission til at forsøge at påvirke udviklingen i retning af lidt mere rimelige løsninger.
For det andet vil jeg gerne anføre en bemærkning om effektiviteten. Jeg bemærkede, hr. formand, at De opfordrede os til at begrænse de omhandlede temaer og lande. Det finder jeg afgjort nyttigt. Det beslutningsforslag, fru Flautre har fremlagt, er ganske udtømmende, og man kunne tage afsæt heri. Jeg har noteret mig emnerne børns rettigheder, religiøs intolerance og dødsstraf. Tillad mig at tilføje to temaer, som vi kunne indarbejde, nemlig ytringsfrihed, som er en afgørende katalysator for udvikling af menneskerettighederne, og alle former for slaveri.
Hvad angår landene - Korea, Burma og Palæstina - er det efter min opfattelse vigtigt at tilføje Den Demokratiske Republik Congo, som hvert kvartal tegner sig for, hvad der svarer til en tsunami med 3,6 millioner døde siden 1992. Endelig bør man tilføje Darfur, som efterhånden næsten er gået i glemmebogen. Vi kunne gøre en effektiv indsats med fokus på de her omtalte fem temaer og fem lande. 
Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det næste møde i FN's Menneskerettighedskommission er en mulighed for at tage fat på nogle af de udestående udfordringer.
EU foreslår at støtte specifikke resolutioner om flere emner, f.eks. situationen i Colombia, virksomhedernes ansvar på menneskerettighedsområdet, de glemte folks ret til selvbestemmelse, f.eks. det tibetanske eller det sahariske, eller forskelsbehandling på grund af seksuel orientering eller køn i tråd med det brasilianske initiativ.
EU bør ligeledes arbejde for en reform af nævnte Kommission, så det som et krav for at blive medlem kræves, at regeringerne har ratificeret de vigtigste traktater på menneskerettighedsområdet, opfyldt deres informationsforpligtelser, gennemført de vedtagne anbefalinger fra de organer, der overvåger nævnte traktater, og sendt åbne/stående invitationer til FN's menneskerettighedseksperter.
Det er de emner, der bør arbejdes seriøst med i fremtiden, og jeg opfordrer derfor EU til at tage dem alvorligt. 
Dillen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, fra den 14. marts t/m den 22. april vil FN's Menneskerettighedskommission, som nogle her berømmer så meget, holde sit 61. årsmøde i Genève. Vi kan kun håbe, at FN's Menneskerettighedskommission i den forbindelse udelukkende vil lade sig lede af strengt etiske og objektive kriterier og ikke længere vil lade sig påvirke af overvejelser, som har mere at gøre med kynisk realpolitik end med forsvar af menneskerettighederne.
Desværre var det indtil nu alt for ofte tilfældet, og enhver kunne konstatere, hvordan FN generelt og FN's Menneskerettighedskommission i særdeleshed var dobbeltmoralsk. I perioden med den kolde krig forholdt det sig sådan, og jeg er bange for, at det i dag stadig til en vis grad er tilfældet med FN's Menneskerettighedskommission.
Således kunne vi sidste år opleve, at resolutionerne om Zimbabwe, som EU har været med til at fremsætte, og resolutionen om Kina blev forkastet på FN's Menneskerettighedskommissions 60. møde. Hvad disse lande angår, gik FN så vidt, at det vedtog, hvad man kalder et forslag om ikke-aktion.
Kunne det tænkes, at FN-bureaukraternes bekymring om menneskerettighederne i nogle tilfælde, her tænker jeg naturligvis på Kina, aftager proportionalt med en øget økonomisk interesse for de pågældende lande? Vi tør næsten ikke antage det, men i særdeleshed hvad angår Kina, er det gang på gang påfaldende, hvor dobbeltmoralske nogle mennesker er.
Kina er verdensmester i dødsdomme og henrettelser, men det hindrer åbenbart ikke adskillige EU-medlemsstater i at tilsidesætte de store etiske principper og tie stille om menneskerettigheder, når kinesiske ledere er på besøg i Europa. Der skal naturligvis hentes kontrakter hjem for f.eks. Airbus, og så er det selvfølgelig mere tilrådeligt ikke at sige noget om denne besværlige Dalai Lama eller disse vanskelige taiwanere.
Hvad angår Tyrkiet, praktiseres samme dobbeltmoral, og det har talere fra forskellige grupper naturligvis nævnt flere gange her i de forløbne måneder, når det var aktuelt. Med Tyrkiet skulle der absolut indledes tiltrædelsesforhandlinger, og til trods for de vedvarende beretninger om talrige tilfælde af tortur, om undertrykkelse af ytrings- og forsamlingsfriheden, om statens benægtelse af folkemordet i Armenien og om den vedvarende besættelse af det nordlige Cypern, lød det i strid med sandheden, at Tyrkiet opfylder Københavnskriterierne.
Det er blot to eksempler for at vise, at realpolitik i denne verden stadig går forud for de store demokratiske og etiske principper, som der kun hykles for. Hverken FN eller EU er troværdige disciple og moralske filosofer på dette område. 
Van Orden (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvis EU virkelig ønsker at gøre en forskel på menneskerettighedsområdet, skal det til at tage sig sammen. For millioner af mennesker er god regeringsførelse nøglen til en bedre fremtid, økonomisk udvikling og hårdt tiltrængte forbedringer af menneskerettighederne, og ikke desto mindre er EU utilbøjeligt til at konfrontere regimer, der vedholdende udnytter deres befolkning.
I Afrika - og det er et kontinent, som EU åbenbart tillægger særlig betydning - er Zimbabwe et klart eksempel på seriøsiteten af vores beslutsomhed. I årevis har Zimbabwes befolkning lidt under det ondskabsfulde, skinhellige og korrupte Mugabe-regime.
Parlamentet har gennem mange beslutninger været vedholdende i dets opfordring til en stærk indsats over for Mugabe og de folk, der holder ham ved magten. Jeg må desværre sige, at Rådets reaktion har været meget vag. I sidste uge fornyede Rådet sine målrettede sanktioner, men de håndhæves ikke særligt kraftigt, og de rammer ikke Mugabes kammerater. Med valg i Zimbabwe om blot fem uger er en simpel fornyelse af de eksisterende EU-sanktioner ikke et klart budskab til regimet om, at det skal forbedre sig eller tage konsekvenserne.
Det var skuffende, at EU ikke benyttede lejligheden til at true med yderligere konkrete sanktioner, hvis vold, undertrykkelse og chikanerier spolerer valgene i Zimbabwe. Forholdene i Zimbabwe er rystende. Oppositionspartiet MDC har ingen adgang til de statskontrollerede medier, dets møder afbrydes, og der verserer over 400 retssager mod MDC's kandidater. Valglisterne er forældede, oppositionen aner ikke, hvor afstemningsstederne bliver, og for at få mad er befolkningen nødt til at deltage i Mugabes samlinger. Der er ikke inviteret seriøse internationale observatørmissioner til landet, og der forekommer arrestationer af de få tilbageværende internationale journalister.
Under den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission i Genève bør EU støtte en konkret resolution om Zimbabwe og under alle omstændigheder benytte alle midler for i de kommende afgørende uger at sikre frie og retfærdige valg i dette formørkede land.
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, en forhandling om den europæiske indsats for verdensomspændende respekt for menneskerettighederne i FN-regi er ikke fuldstændig uden en konstatering af, at en ud af fem personer, især kvinder, stadig ikke har adgang til fødevarer, vand, sundhedsvæsen og grundlæggende skolegang. Det kalder jeg en verdensomspændende krænkelse af menneskerettigheder. Millenniumudviklingsmålene er de konkrete mål, som regeringscheferne har opstillet over hele verden i FN-regi for at forbedre denne situation. Fem år efter at disse ambitiøse mål blev opstillet, kan vi konstatere, at vi langtfra har nået disse målsætninger. Alle børn, først og fremmest piger, skulle gå i skole i 2015. Det viser sig at være et tomt hylster i praksis. Retten til udvikling nægtes ofte. Udfordringen for EU er nu omsider at føre disse millenniumudviklingsmål ud i livet, "" (anvend pengene der, hvor de er nødvendige). De fleste medlemsstater er stadig langt fra de 7 % til udviklingssamarbejde. Der mangler stadig meget i, at EU opfylder sit løfte om at anvende 20 % af udviklingsbudgettet på grundlæggende skolegang og grundlæggende sundhedspleje. Lad os gøre det til en rigtig kamp for menneskerettighederne, når de finansielle perspektiver for 2007-2013, der omfatter milliarder, fastlægges. Hvis disse målsætninger nås, kan 500 millioner nye mennesker slippe for den ekstreme fattigdom, kan mere end 300 millioner mennesker leve uden sult, kan 30 millioner børn reddes fra en tidlig død, vil 2 millioner færre mødre dø i barselsseng, og vil 100 millioner flere piger og unge kvinder gå i skole. Det er respekt for menneskerettighederne. 
Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand, engang beskrev en eller anden FN' Menneskerettighedskommission i Genève som det årligt tilbagevendende menneskerettighedscirkus. I de forløbne år har det jo flere gange vist sig, at de lande, som selv er kendt for at krænke menneskerettighederne, mærkværdigvis har det afgørende ord i Genève. Ved at indgå strategiske alliancer holder de hånden over hinanden, og det lykkes dem endda at give hinanden skulderklap. Det er på høje tid, at der foretages en grundig reform af FN's Menneskerettighedskommissions sammensætning og af stemmeprocedurerne. Ellers risikerer den at gå til grunde, fordi den ikke er troværdig. Også EU bærer et stort ansvar her. EU skal stræbe efter større samhørighed og en mere konsekvent menneskerettighedspolitik. Unionen skal omsider spille en virkelig pionerrolle, således at det 61. møde ikke bliver en overflødig ceremoni, men skaber effektive og troværdige forhandlinger, som fører til fair og frem for alt konkrete resultater. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mens vi forbereder Genève-mødet, skal det siges, at det har været et vanskeligt år for menneskerettighederne verden over. Samtidig med at vi fokuserer på forskellige enkeltheder, bør vi stadig specifikt nævne de største overtrædere af menneskerettighederne, nemlig Kina og Rusland.
Det er kun rimeligt, at Parlamentet ikke tier stille, hvad angår f.eks. forholdene i Tjetjenien. Hvad angår Kina, vil jeg gerne nævne en lille detalje, nemlig to ord, der er kilde til umådelige lidelser. Disse to ord udtalt som en beskyldning kan ødelægge fredselskende borgeres uskyldige liv. Med begrebet "ond kult" som påskud arresterer og fængsler myndighederne i Kina utallige mennesker. Deres eneste forbrydelse er, at de tilhører et religiøst samfund. Disse mennesker er ikke ansvarlige for civile uroligheder og udgør ingen trussel for andre. De forsvarer blot deres grundlæggende menneskerettigheder, i dette tilfælde retten til at forsamle sig og dyrke en religion. Ond kult er som begreb alt for vagt til på nogen måde at kunne betragtes som en fornuftig grund til anholdelse eller fængsling.
Som det ofte siges, er vores politik for Kina og Rusland tæt forbundet med forhold vedrørende handels- og energipolitik. Nogle gange kan jeg ikke lade være med at spekulere på, hvad fremtiden vil bringe i denne henseende. Hvad vil en stigende afhængighed af og et stigende behov for energi, som allerede er reglen i EU, betyde for den europæiske menneskerettighedspolitik? For øjeblikket afhænger halvdelen af vores energiforsyning af energi importeret fra lande uden for EU, og ifølge Kommissionens beregninger vil den andel stige til 70 % inden 2030.
Det er allerede blevet nævnt her, at Parlamentets og navnlig medlemsstaternes udtryk for bekymring i visse tilfælde er stødt på EU's medlemsstaters passivitet og de kommercielle interesser, der opererer i baggrunden. Hvis det er situationen nu, hvor langt vil vi så gå, når vores afhængighed bliver større, og vi konkurrerer mere og mere med Kina og Indien om Ruslands energiressourcer? Medmindre vi erkender dette og kortlægger den risiko, der er forbundet med den situation, vi befinder os i, kan resultatet blive en utilsigtet svækkelse af vores menneskerettighedspolitik. Det kunne få folk til at tie, når de burde tale. Vi må have en forebyggende strategi, som tager vores svagheder og tilbøjeligheder i betragtning i vores ønske om en diplomatisk behagelig tilværelse.
Formanden.
   - Forhandlingen afbrydes.
Den vil blive genoptaget kl. 15.
Vi går nu over til afstemning. 

Bourlanges (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot sige, at jeg ufortjent sidder blandt udvalgsformændene. Jeg er nemlig ikke længere udvalgsformand. Til gengæld sidder min kollega hr. Cavada, som er formand for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender i øverste række. Jeg beder de relevante tjenestegrene bringe denne situation i orden, således at jeg kan indtage en mere ydmyg plads, som modsvarer min situation, og således at hr. Cavada kan indtage det sæde, der knytter sig til hans ærefulde funktion.
Formanden.
   - De ansvarlige tjenestegrene vil naturligvis tage Deres bemærkning til efterretning. I mellemtiden har De dog lov til - og det gælder også Deres kollega - at sidde på den nuværende plads, og dette har heller ikke indflydelse på brugen af stemmekortene. Vi vil selvfølgelig rette op på situationen. 

Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, ærede medlemmer, for at sikre, at virksomhedsledere i EU ikke stilles ringere i konkurrencen end virksomhedsledere uden for EU, vil Kommissionen involvere virksomhedsrepræsentanter og brancheorganisationer i den lovgivningsprocedure, der skal føre til vedtagelsen af bestemmelser, der muliggør en ændring af Fællesskabets toldkodeks. Det vil omfatte tilfælde, hvor bestemmelser fra internationale aftaler kan overdrages ved at offentliggøre relevante dokumenter og lovgivningsforslag til møder i Toldkodeksudvalget på Europa-webstedet, så handlende og brancheorganisationer kan sende deres synspunkter til Kommissionen og udvalget, inden der træffes en beslutning.
For det andet vil Kommissionen afholde regelmæssige konsultationer om konkrete emner med en erhvervskontaktgruppe, der allerede er oprettet, og som består af repræsentanter fra europæiske brancheorganisationer. For det tredje skal repræsentative handelseksperter involveres i udvalgenes arbejde i henhold til artikel 9 i reglerne vedrørende komitologiprocedurerne. 

Del Turco (PSE ),
    Hr. formand, to minutter er for meget til en kort redegørelse for det arbejde, vi har udført. Forslagets værdi er kendt af alle, og det er prisværdigt, at det er lykkedes os at nå et fint kompromis mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet, som gør det muligt for Parlamentet at vedtage denne betænkning - forhåbentlig med det størst mulige flertal.
Der sendes et klart signal, nemlig at Europa forpligter sig til at betragte erhvervsuddannelse som et af vinderkortene i slaget om den internationale konkurrence, og i den forbindelse sender det et budskab til virksomhederne og de enkelte lande i EU. Dette budskab har en værdi, som ville blive endnu større, hvis Parlamentet vedtog det enstemmigt. 


Formanden.
   - Hr. præsident Jusjtjenko, mine damer og herrer, det er mig en stor glæde på vegne af Europa-Parlamentet at byde Dem velkommen, og jeg lykønsker Dem oprigtigt med valget som Ukraines præsident.
Det ville have glædet os at modtage Dem her den 27. januar, men vi husker alle, at sneen den dag vanskeliggjorde transporten i en stor del af Europa og forhindrede Dem i at komme til Strasbourg.
Hr. præsident, på vegne af alle de tilstedeværende vil jeg også gerne ønske Dem tillykke med Deres fødselsdag i dag.
Vi har alle fødselsdag en gang i mellem, men vi har ikke alle spillet en hovedrolle i de historiske begivenheder, som Deres land har oplevet.
Jeg vil også gerne byde den store ukrainske delegation, som har taget plads i den officielle loge, velkommen.
Hr. præsident, valget i Deres land har bekræftet, at det ukrainske samfund ønsker demokrati, og det har understreget Deres befolknings modenhed og vilje til at arbejde for en fremtid med fred og fremgang. Vi husker alle, og vi vil huske dem i lang tid, billederne af borgernes mobilisering ved udgangen af sidste år, og i dag er vi imponerede over de ambitiøse demokratiske og økonomiske reformer, De ønsker at gennemføre. Vi ved, at det ikke bliver let, men De kan være sikker på EU's opbakning.
Jeg vil gerne minde Dem om, at Europa-Parlamentet den 13. januar vedtog et beslutningsforslag, hvori det opfordrede - og jeg citerer ordret - Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne til ud over foranstaltningerne i handlingsplanen som led i den europæiske naboskabspolitik at overveje andre former for associering med Ukraine og på den måde signalere klare europæiske perspektiver for landet og reagere på de ambitioner, som det store flertal af det ukrainske folk har demonstreret, og som i den sidste ende kan føre frem til landets tiltrædelse af EU.
Det var Europa-Parlamentets ord. Jeg gentager blot det, hr. præsident, som Parlamentet har vedtaget som afslutning på en proces, som vi har taget intens del i, fordi vi mener, at de 12 dage, som den orange revolution varede, ikke kun har vist Deres lands stærke, demokratiske ønsker, men også EU's evne til politisk handling i dets umiddelbare nærhed.
Vi kan føle os meget tilfredse af to årsager. på grund af det, De har gjort, og på grund vores deltagelse som politisk enhed. Det er endnu en grund til at byde Dem velkommen og til at ønske Dem et godt, om end kort, ophold i Strasbourg. Jeg giver Dem ordet, hr. præsident.
Yushchenko,
   (1) Hr. formand, ærede medlemmer, mine damer og herrer, det er en stor ære og fornøjelse for mig at tale her i Europa-Parlamentet. Europa-Parlamentet er et symbol på demokrati i EU, og demokrati er den værdi, der forener os alle i dag. Demokratiet er grundstenen for vores velstand, og det samme gælder for alle lande, der har valgt demokratiets og frihedens vej, samt for hele vores kontinent, der fik mulighed for at skabe en union af frie lande. Jeg er derfor meget stolt over at kunne tale her i Europa-Parlamentet.
Jeg er også meget stolt over at repræsentere et land, der har skabt et nyt symbol på det europæiske kontinent. Berlinmuren blev væltet, og vores orange revolution blev også et nyt symbol i et demokratisk Europa. Alt dette betyder, at diktatur ikke længere er en mulighed på vores kontinent. Vores folk valgte frihedens og sandhedens vej og viste, at de var i stand til at kæmpe og gøre deres yderste for at leve i et forenet og frit Europa.
Europas grænser strækker sig nu fra Lissabon til den anden side af Kijev. Vi har valgt den europæiske civilisation. Det er ikke kun et spørgsmål om geografi men også om åndelige værdier og fælles moralske værdier.
I mit land har der været afholdt demokratiske præsidentvalg for anden gang, og denne gang er det sket på en gennemsigtig og demokratisk måde. Demokratiet vandt sejren, selv om det kostede en stor indsats fra landets befolkning og mig selv. Denne sejr blev mulig, fordi vi så udviklingen af et ordentligt civilt samfund i Ukraine. Journalister, politikere, forretningsmænd, dommere og offentlige tjenestemænd blev alle mobiliseret takket være oprettelsen af det, der næsten er en ny nation - dvs. Ukraine. Medlemmerne af Europa-Parlamentet skal betragte sig selv som det nyfødte demokratiske Ukraines gudfædre og gudmødre.
Under den uforglemmelige orange revolution var Deres støtte en stor opmuntring og et stort symbol for os, der hjalp os til at kæmpe imod den frygt, vi oplevede i december, der var en meget vanskelig måned at leve i. Her i Europa-Parlamentet hørte og forstod vi, at det var muligt at skabe et nyt demokratisk samfund i Ukraine. Der blev føjet en ny side til den europæiske historiebog.
På ægte ukrainsk maner vil jeg takke for Deres støtte og for Deres kamp for vores frihed. Mange tak alle sammen.
Kære venner, vi er her sammen. Ukraine mangler stadig at gøre meget for at blive et fuldgyldigt medlem af den europæiske familie, men vi har allerede nået vores primære mål. Vi er nu forenet af fælles værdier. Vi har en fælles historie. Vi har fælles forhåbninger. Disse ting forener os, og denne enhedsfølelse er langt vigtigere end de erklæringer, som folk fremsætter. 
I dag har mit land kastet sig ud i en reformproces. Denne proces minder mig om bageprocessen, hvortil der kræves gode ingredienser og hårdt arbejde. Når dejen er klar, skal den formes for at blive til et godt brød. Målet for os i Ukraine er at forme brødet efter de nye standarder og nye værdier, der er vedtaget i henhold til europæiske standarder og værdier. 
Europæisk integration er den eneste sande vej for Ukraine. I de seneste dage har vi allerede bevæget os i retning af en integration i EU. Vi har valgt vores strategiske og politiske vej i den retning. Vi har først og fremmest brug for handling frem for ord. Tidligere havde demokrati, retsstatsprincipper og selv medier trange kår i Ukraine. Der var megen korruption. Det tvang befolkningen ud på gaderne og pladserne for at kræve bedre vilkår, interne reformer og en tilnærmelse til EU. Ukraine og EU skal ikke forspilde denne enestående mulighed. 
Vi påskønner Deres tilsagn om at gribe denne historiske mulighed. Med vedtagelsen af beslutningen den 13. januar i år har Europa-Parlamentet vist, hvor visionært det er, ved at anbefale Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne at støtte Ukraine i landets europæiske ambitioner. Jeg mener, at udvidelsen af den ukrainske handlingsplan er en meget positiv gestus. Vi ukrainere vil gøre vores yderste for at gennemføre handlingsplanens bestemmelser. Jeg vil endnu en gang understrege, hvordan vi vil gøre vores yderste for at nå dette mål. Det er en af de vigtigste opgaver for min regering. Ukraine vil gøre sit yderste, så vi nu kan foretage en fælles analyse, der viser vores fremskridt. Jeg håber, at det ved handlingsplanens udløb i 2007 vil være muligt for os at indlede tiltrædelsesforhandlinger.
Naboskabspolitikken synes allerede at være overhalet af begivenhederne. Rækkevidden og omfanget af vores forbindelser skal bygge på det faktum, at Ukraine allerede er en integrerende del af et forenet Europa.
Jeg vil atter understrege, at vi føler, at vores samarbejde med EU i høj grad foregår inden for rammerne af handlingsplanen, men at det rækker ud over naboskabspolitikken. Vi foreslår, at vi fremover træffer foranstaltninger med henblik på Ukraines fremtidige medlemskab af EU. Vi kender holdningen hos vores partnere, der foreslår en udvikling af forskellige scenarier. Vi finder det vigtigt, at vores egne ambitioner støttes.
Det endelige formål for mig, mit land og min regering er at få Ukraine med i EU. Det endelige resultat af handlingsplanen, som vi er helt klar til at gennemføre hurtigere end oprindeligt planlagt, kunne så bane vejen for oprettelsen af en associeringsaftale. 
Ukraine kan fremsætte en officiel anmodning på basis af EU-traktatens artikel 49, og vi kan gøre vores yderste for at leve op til Københavnskriterierne.
Jeg vil endnu en gang understrege, at vi er klar over, at vi skal påtage os størstedelen af arbejdet for at komme med i EU. Vi skal gøre indsatsen, og hvis ikke vi kan gennemføre hurtige reformer, kan EU ikke hjælpe os. Ingen kan gøre det arbejde for os. Min regering har allerede udarbejdet en handlingsplan for de kommende fem år med et EU-medlemskab som det endelige mål.
Viceministerpræsidenten med ansvar for europæisk samarbejde arbejder i øjeblikket med detaljerne i denne handlingsplan. Vi skal gøre vores yderste for at få en gennemsigtig og velfungerende økonomi, mindske skatterne, bekæmpe korruptionen og sikre uafhængige domstole og medier. Under mit præsidentskab vil der ikke blive tale om at krænke menneskerettigheder i Ukraine. Vores ambitioner om europæisk integration betyder, at vi skal gøre fremskridt med hensyn til de netop nævnte reformer.
Det er vigtige mål for os, og det kræver en stor indsats at tilpasse vores samfund. Vi skal tilpasse vores administrative strukturer efter de europæiske standarder for at sikre, at folk påtager sig deres ansvar. Vi vil gerne have den ukrainske befolkning til atter at tro på regeringen og forstå vores politik. Vi vil indføre social beskyttelse og gennemføre reformer på det sociale, uddannelsesmæssige og erhvervsuddannelsesmæssige område. En af vores vigtigste prioriteter er en reform af den dømmende magt. Vi vil bekæmpe narkohandel og ulovlig indvandring og gøre vores yderste for at skabe velfungerende domstole baseret på europæiske standarder og med respekt for menneskerettigheder og menneskelig værdighed.
Jeg er overbevist om, at vi kan undgå alle former for diskrimination i samfundet og i vores kamp mod de svøber, som alle europæere kender til. Ukraine vil fortsat kæmpe for borgernes ret til at blive sande europæiske borgere og føle, at de tilhører den europæiske familie. Vi skal gøre, hvad vi kan, for at gennemføre ting på en omhyggelig måde på alle niveauer - i økonomien, i det sociale liv og i alle områder af samfundet. Vi skal sørge for, at det gøres med en europæisk vision og i en europæisk ånd.
Der ligger i høj grad en europæisk filosofi bag mit og min regerings arbejde. Jeg kan vise Dem, at min regering vil gå fra ord til gerning, og EU's praktiske støtte i disse bestræbelser er kun effektiv, hvis det er tilfældet.
Nu kan det endelige valg af Europa egentlig ikke gendrives af nogen. Det er den eneste åbne vej, der kan bringe os nærmere EU. Nu er det tid til også at tage et afgørende skridt over for Ukraine. Den Atlantiske Alliance er noget, der yderligere vil fremme udviklingen af et civilt samfund, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettigheder i mit land under mit præsidentskab. Vi er mere interesserede end nogen i også at udvikle forbindelserne til vores store nabo Den Russiske Føderation. Vi ser ikke vores tilnærmelse til Europa som et problem for Rusland, fordi det vil medvirke til at bringe Den Russiske Føderation nærmere Europa. Ingen kan sige, at Ukraines tilnærmelse til Europa kan forhindre os i at have et tættere samarbejde med vores russiske naboer.
Tro ikke på dem, som siger, at Ukraines integration i europæiske strukturer strider imod Ruslands interesser. Jeg er overbevist om, at det ikke er tilfældet - faktisk gør det modsatte sig gældende. Hvis Ukraine var medlem af EU og NATO, ville det ikke betyde, at vi ville bruge dette medlemskab imod Ruslands og det russiske folks interesser. Et stabilt Ukraine såvel som et stabilt Rusland er noget, der skal betragtes som garant for vores fælles værdier.
Med hensyn til vores samarbejde med Den Russiske Føderation vil der være en ny regionalpolitik til at udvikle den. Hvad angår konkrete aktioner, er vi allerede begyndt på sådanne aktioner sammen med EU med henblik på at finde en fredelig løsning på Transdnestrien-striden. Vi føler, at vi på denne måde kan medvirke til at rodfæste europæiske værdier i vores region.
Grænseoverskridende samarbejde, energinet og lignende bliver konkrete eksempler på vores praktiske samarbejde fra Baku til EU's vestlige grænser. På denne måde kan vi indføre europæiske standarder i vores region. Det er helt klart en af vores prioriteter. Vi føler, at det er den eneste vision, der vil sætte mit land i stand til at leve ordentligt op til disse ambitioner.
Kære venner, intet er garanteret. Vi skal dagligt forsvare vores fælles værdier. Vi skal i fællesskab opbygge murene i det hus, vores befolkninger bor i. Et hus falder sammen, hvis ikke det har et solidt fundament. Og som der står i Bibelen, kan et hus, der er i splid med sig selv, ikke stå. Det er Europas styrke, at det har denne enhed. De har selv været vidne til den nye farve, der er dukket op på Europa-kortet - farven orange. De ved, at Ukraine også kan blive en del af Europas fremtid.
Tiden er inde til, at vi arbejder hårdt. Tiden er inde til at træffe konkrete foranstaltninger. Det bliver ikke let at gøre det, men jeg ved, at vi vil være i stand til at nå vores endelige mål, hvis vi følger denne vej sammen. Mange tak.
Formanden.
   - Mange tak, hr. præsident, for Deres ord, der til fulde har bekræftet, at historien har villet, at opbygningen af et uafhængigt Ukraine knyttes sammen med et stærkt, politisk Europa. Vi har været sammen på et afgørende tidspunkt, og De har givet klart udtryk for Deres ønske om, at vi også er sammen i fremtiden. De kan være sikker på, at Europa-Parlamentet vil bakke op om Deres beslutning om at opbygge et Ukraine, der bygger på politisk frihed, økonomisk fremgang og social samhørighed, som er det europæiske samfunds tre kendetegn.


Evans, Robert (PSE ),
   Hr. formand, ved flere lejligheder har der været længere diskussioner med både det nederlandske og det luxembourgske formandskab og en uformel trilog om at nå frem til en uformel aftale inden for den procedure, der er fastlagt i traktatens artikel 251. Jeg er derfor en smule overrasket over, at ALDE-Gruppen, der har været involveret heri, har anmodet om en delt afstemning. Hvis ikke vi stemmer i overensstemmelse med blokkompromiset, optrævler vi alt det, der er blevet vedtaget i kompromiset, eller grundlaget for aftalen. Jeg opfordrer derfor folk til at gå efter blokkompromiset og støtte de første to dele fuldt og helt. 

Attwooll (ALDE ),
   Hr. formand, jeg har en rent teknisk bemærkning vedrørende ændringsforslag 13. Alle sprogversioner heraf skal være i overensstemmelse med den spanske original, så der f.eks. på engelsk kommer til at stå (undersøge og udvikle tekniske løsninger i forbindelse med kontrol og inspektion). 

Morillon (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg beder om Deres opmærksomhed et øjeblik. Teksten til dette mundtlige ændringsforslag er nemlig ikke identisk med den, som er anført i Deres afstemningsliste.
Jeg foreslår, at der i slutningen af punkt 9, efter anmodningen om at trække tropperne ud af landet i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution, indføjes "og at denne betingelse til sin tid indgår som et afgørende aspekt ved vurderingen af, hvorvidt der kan underskrives en associeringsaftale".

Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand, idet jeg henviser til indlæggene fra de forskellige parlamentariske grupper under formiddagens forhandling, og efter jeg har været i kontakt med dem alle, vil jeg gerne foreslå, at vi vedtager et nyt afsnit 18(a) med følgende tekst: "Ønsker, at Rådet træffer beslutning om at afholde et Euro-Middelhavs-topmøde for stats- og regeringscheferne for at højtideligholde 10-årsdagen for Barcelona-processen; understreger i denne forbindelse betydningen af processens parlamentariske dimension og opfordrer Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet, der skal mødes i Kairo fra den 12. til den 15. marts 2005, til at indkalde til et ekstraordinært møde i Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet for at tilslutte sig højtideligholdelsen af 10-årsdagen". 

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har blot en kommentar i forbindelse med hr. Morillons fremlæggelse af det mundtlige ændringsforslag, som vi netop har stemt om og er enige i. Afslutningen af afsnit 9, der taler om at sende en valgobservatørmission til Libanon, burde gøres til et selvstændigt afsnit på grund af den enighed, der ser ud til at findes mellem alle de politiske grupper. Ved forelæggelsen af sit ændringsforslag har hr. Morillon udeladt dette aspekt, som jeg synes er vigtigt. 

Queiró (PPE-DE ),
    Med denne aftale, som ordføreren tilslutter sig, bliver der taget endnu et nødvendigt skridt hen imod de nye medlemsstaters fuldstændige integration. Aftalen viser ligesom de øvrige, der er blevet undertegnet, at EU's traditionelle partnere ser positivt på udvidelsen, hvilket er et signal om, at Europa i dag er en politisk enhed af stadig større betydning.
Af disse grunde har jeg stemt for. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   Denne henstilling skyldes EU's seneste udvidelse og har til formål at integrere de nye medlemsstater i Euro-Middelhavs-associeringsaftalen mellem EU og Egypten gennem en tillægsprotokol til denne aftale. Henstillingen svarer til de foregående.
Protokollen vil bl.a. omfatte bestemmelser for import af landbrugsvarer fra Egypten til de nye medlemsstater.
Jeg har støttet disse associerings- og samarbejdsaftaler, fordi jeg mener, at de er udtryk for endnu et positivt skridt i Euro-Middelhavs-partnerskabet. EU skal ikke blot arbejde for velfærd for sine egne borgere, men også virke som en dynamisk faktor for sine naboers økonomi, hvilket i øvrigt også er i overensstemmelse med EU's strategi om "Den europæiske naboskabspolitik" (KOM(2004)0373) vedtaget af Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 14. juni 2004.
Jeg har stemt for. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Kommissionen foreslår, at Rådet skal bemyndige de medlemsstater, som er omfattet af EU's fælles visum-, asyl- og indvandringspolitik (herunder Sverige), til i EU's interesse at ratificere Den Internationale Arbejdsorganisations konvention om søfarendes identitetsdokumenter.
Konventionen medfører ingen ændring af den forordning, som regulerer området, og som udtrykkeligt foreskriver undtagelser fra visumkravet for civile besætninger på fartøjer. Det er således ikke rimeligt, at medlemsstaterne skal have Rådets bemyndigelse, og denne opfattelse deles tydeligvis af Frankrig, som allerede har ratificeret konventionen.
Junilisten ser derfor ikke noget til hinder for, at medlemsstaterne selv kan beslutte, om de vil tiltræde konventionen uden bemyndigelse fra EU. 
Queiró (PPE-DE ),
    Efter det arbejde, som allerede er gjort ved førstebehandlingen, og på baggrund af det samarbejde, der har været med Rådet, mener jeg, at man bør stemme for denne betænkning, eftersom det først og fremmest drejer sig om indførelse af et harmoniseret risikoanalysesystem, der vil styrke sikkerheden ved Fællesskabets ydre grænser, hvilket alle må være interesseret i. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    De nye udfordringer og trusler for det internationale samfunds stabilitet, herunder særlig det europæiske område og dets indre marked, som en stadig mere flygtig og uforudsigelig virkelighed medfører, nødvendiggør nye foranstaltninger af ikke mindst forebyggende art. Dette forslag til forordning om ændring af EF-toldkodeksen har til formål at indarbejde grundprincipperne for det nye begreb forvaltning af sikkerheden ved de ydre grænser ved at indføre et harmoniseret risikoanalysesystem. Det sigter således på at skærpe sikkerhedskravene i forbindelse med internationale varebevægelser. Omdefinering af toldstedernes opgaver og indførelse af en mekanisme til fastsættelse af kriterierne for risikoanalysen på fællesskabsplan og et automatiseret støttesystem til risikoforvaltningen modsvarer derfor de europæiske borgeres forventninger om, at det almindelige sikkerhedsniveau forbedres.
Jeg støtter de fleste af de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet vedtog ved førstebehandlingen, ligesom jeg også glæder mig over det korresponderende udvalgs enighed. 

Martin, David (PSE ),
    Denne betænkning støtter en forordning om oprettelse af fælles rammer for Fællesskabets statistikker over efter- og videreuddannelse i virksomheder.
Skønt det lyder noget tørt, skal dette forslag hilses velkommen, da det understøtter politikken om livslang uddannelse som et grundelement i den europæiske beskæftigelsesstrategi (hvilket Det Europæiske Råd i Lissabon erkendte i 2000). Ifølge denne betænkning skal medlemsstaterne tvinge virksomhederne til at rapportere om uddannelsesniveauer, og adgangen til erhvervsuddannelser skal være bredere, så arbejdstagerne har adgang til uddannelse uanset deres kontrakttype, og uanset om de er ansat i virksomheder med færre end 10 ansatte.
Queiró (PPE-DE ),
    Ligesom ordføreren har også jeg mine tvivl i denne sag.
Hvis jeg skal begynde med det væsentligste, forekommer det mig at give anledning til konflikt, at Rådet vil bemyndige medlemsstaterne til - ligesom Frankrig - at gøre det, som de allerede har gjort, ikke mindst i en sag, hvor det ikke står klart, om beføjelsen tilhører Fællesskabet, eller om den ligger i de undtagelser, som traktaten rummer. De substantielle mangler, som ordføreren påpeger i konventionen, kan også få os til at mene, at den ikke uden videre bør vedtages. På denne baggrund kunne man så stemme imod betænkningen, men vi har to grunde til alligevel ikke at gøre det.
Dels er det Rådet, der ønsker at bemyndige medlemsstatere, altså medlemsstaterne selv, dels skal Europa-Parlamentet ikke overveje, om en konvention er hensigtsmæssig, når dens underskrivere mener det. Med de her angivne forbehold stemmer jeg for betænkningen. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Ifølge EF-traktatens artikel 3, litra j), skal Unionen fremme samordning mellem medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, så den bliver mere effektiv gennem udvikling af en samordnet beskæftigelsesstrategi. Lissabon-strategien har derudover som et af sine innovative elementer fremme af efter- og videreuddannelse, hvilket kommer til udtryk i alle medlemsstaters nationale handlingsplaner.
Et retsgrundlag på europæisk plan for indsamling af sammenlignelige data, der kan give et sandfærdigt billede af efter- og videreuddannelsessituationen, må ses som et vigtigt element såvel ud fra et samordnings- som et effektivitetssynspunkt.
Med den foreliggende forordning fastlægges der netop en fælles ramme for udarbejdelse af fællesskabsstatistikker over efter- og videreuddannelse i virksomhederne. Den bliver en afgørende forudsætning for målbevidste strategier til fremme af en aktiv politik for efter- og videreuddannelse. Portugal har allerede taget skridt i den retning, idet man har indført bestemmelser herom i arbejdsmarkedslovgivningens kapitel om efter- og videreuddannelse for arbejdstagere og virksomheder.
Jeg har stemt for. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
    Lissabon-strategien indeholder en række redskaber til at skabe flere og bedre arbejdspladser. Et af disse redskaber er efter- og videreuddannelse.
Det er dog langt fra at være virkelighed for de europæiske arbejdstagere.
Medlemsstaterne prioriterer ikke i tilstrækkeligt omfang forbedring af de faglige kompetencer, selv om de tillægger det central betydning i deres bestræbelser for at nedbringe arbejdsløsheden og øge produktiviteten.
I EU-15 var det kun 8,5 % af borgerne, der fik gavn af denne form for faglig opkvalificering. Hvad er tallet mon nu i EU-25?
Vi taler om noget, der har ringe konkret substans.
Jeg mener, at det, der ikke kan måles, heller ikke kan styres, og derfor må der skabes betingelser for, at der kommer en systematisk og regelmæssig indsamling af sammenlignelige oplysninger, der kan give et billede af efter- og videreuddannelsessituationen.
Jeg går også ind for, at de små og mellemstore virksomheder (SMV'er) omfattes af denne statistik. Selv om det trods forenklede procedurer vil betyde øget bureaukrati, er det alligevel fornuftigt at inddrage SMV'erne, eftersom de udgør omkring 90 % af de europæiske virksomheder.
Mere uddannelse og investering i vores arbejdstageres fortsatte egnethed på arbejdsmarkedet er bæredygtige metoder til at opnå større konkurrenceevne i den europæiske økonomi. 

Coelho (PPE-DE ),
    Medlemsstaterne har vedtaget en ny udgave af Den Internationale Arbejdsorganisations konvention om søfarendes identitetsdokumenter, der tager sigte på at forbedre systemet til identifikation af søfarende ved at forenkle betingelserne for deres landgang i et andet land end deres hjemland.
I modsætning til ordføreren er jeg ikke spor overrasket over, at man har besluttet at indføre biometriske data i de søfarendes identitetsdokumenter, eftersom der ikke kan være tvivl om, at sikkerheden i rejsedokumenter bør øges, og at disse nye teknologier rummer en række fordele med hensyn til at identificere personer og forebygge forfalskning af dokumenter.
Forslagets ultimative formål er således at forene fleksibiltet og sikkerhed.
Hvad angår den valgte , der er baseret på fingeraftryk aftrykt som tal i en stregkode efter en standard, er det ikke noget problem i forhold til pas og visum, eftersom fingeraftryk vil indgå i begge forslag, hvorfor de bliver sammenlignelige. Hvad angår misforholdet på det tekniske plan og med hensyn til udstyr, bør det fremhæves, at denne løsning er den mindst omkostningskrævende, ud over at vi stadig venter på, at Kommissionen fremlægger et forslag med den valgte model for indførelse af biometriske data i visa ...
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Idet vi går ud fra, at der her principielt kun er tale om identifikation af søfarende i forbindelse med landgang, er vi enige i det væsentlige, nemlig at de søfarendes identifikationsdokument skal anses for tilstrækkeligt, og at der ikke er behov for indrejsevisum ved f.eks. anløb og ophold samt i de omtalte tilfælde af transit, transfer eller repatriering.
Det forholder sig i øvrigt sådan, at det portugisiske sønæringsbevis i henhold til § 9 i bilag I til lovbekendtgørelse nr. 280/2001 af 23. oktober "udgør den søfarendes identifikationsdokument, hvad angår Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 108". Tilbage står derfor kun spørgsmålet om "visum", som der efter vores opfattelse ikke bør være krav om.
Vi er derfor i al væsentlighed enige i betænkningens forslag.
Der er imidlertid et spørgsmål, der behøver yderligere opmærksomhed, nemlig Kommissionens forslag om, at Rådet skal bemyndige medlemsstaterne til at ratificere en konvention fra Den Internationale Arbejdsorganisation, hvilket nok engang udfordrer den nationale suverænitet, hvorfor vi er imod. Det skal fremhæves, at Frankrig allerede har ratificeret denne konvention og derved udøvet sin nationale suverænitet i praksis, naturligvis uden at spørge EU om lov til at gøre det.
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Eftersom kun medlemsstaterne kan tilslutte sig Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 185, har Kommissionen deltaget i forhandlingerne som observatør og foreslår derfor, at Rådet bemyndiger de medlemsstater, der er bundet af Fællesskabets regler på dette område (Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001), til at ratificere konventionen i Fællesskabets interesse.
Trods visse forbehold af teknisk art (især vedrørende kontrollens effektivitet ud fra biometriske data) fra ordførerens side, mener jeg ligesom han, at forslaget om, at Rådet skal træffe en sådan beslutning, først og fremmest giver denne bemyndigelse symbolsk værdi. Hvis samtlige medlemsstater samtidigt ratificerer konventionen, udsendes der "et kraftigt signal til resten af verden om, at Fællesskabet tillægger denne konvention meget stor betydning".
Jeg har stemt for. 

Savary (PSE ).
   - Hr. formand, vi er vant til uro under stemmeforklaringerne. Jeg vil blot give udtryk for min glæde over, at Wortmann-Kool-betænkningen er vedtaget. Det er utvivlsomt en af de mest bemærkelsesværdige lovgivningsmæssige beslutninger, der er truffet af EU i de senere år.
Efter vedtagelsen af Erika I-pakken og senere Erika II-pakken opfordrede jeg her i Europa-Parlamentet, i nærværelse af kommissær de Palacio, til at arbejde for indførelsen af et europæisk område med maritim sikkerhed. Om end der ikke konkret indføres et sådant område, bliver det dog en juridisk virkelighed, og det bliver ambitiøst. Aldrig er EU gået så langt for med nogle af de strengeste sanktioner, dvs. strafferetlige sanktioner, at ramme havets pirater, som påfører vores kystområder stor sorg, og som ofte bringer hele erhverv i ulykke og skader flora og fauna i kystområderne.
Vi bør efter min opfattelse glæde os over dette markante fremskridt og udtrykke håb om, at Rådet følger efter. Ingen kan længere sende bolden tilbage til EU og holde EU ansvarligt, sådan som vi har oplevet det med og . I dag ligger ansvaret hos medlemsstaterne. Jeg håber personligt, at de tager det på sig fuldt og helt, for dermed forsvarer Europa sig mod havforurening. Ydermere sender EU dermed et signal på internationalt plan, som er endnu mere dristigt end Marpol-bestemmelserne, og som, overalt i verden, kan bidrage til udvikling af lovgivningen mod forurening og mod havets pirater.
Afslutningsvis vil jeg gerne give udtryk for et ønske, nemlig at man med samme ambitionsniveau reviderer den lovgivning, vi har vedtaget om bekæmpelse af skibes udtømninger. Efter min opfattelse er den eneste løsning, at vores havne forsynes med anlæg til gratis udtømning. Det er som bekendt vanskeligt at pågribe lovovertræderen, når det gælder udtømninger, da disse normalt foregår i ly af natten og gerne i tåget vejr.
Vi bør derfor efter min mening etablere et system i lighed med det, der omfatter husholdningsaffald, altså en havneafgift og udstyr i havnene, således at alle skibe i alle europæiske havne får mulighed for at foretage udtømning i anlæg, som er bestemt til formålet. Tager vi dette yderligere skridt, vil vi efter min mening være førende på verdensplan, når det gælder sikkerhed og sanktioner for forurening.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvad angår Wortmann-Kool-betænkningen, vil jeg nævne, at Nyt Demokratis medlemmer af Europa-Parlamentet har stemt for det ændringsforslag, der er stillet af næstformanden, hr. Varvitsiotis, hvorved vi går ind for, at EF-retten skal være i overensstemmelse med den internationale MARPOL-konvention i skyldsspørgsmål i forbindelse med sanktioner ved utilsigtet forurening. Vi mener, at der i EF-retten bør gælde de samme bestemmelser som i MARPOL-konventionen, både i territorialfarvande og internationale farvande, og dette hænger sammen med, at loven ikke bør medføre forskelsbehandling af skibe, og at forurening bør håndteres effektiv på globalt plan, da søfart er en global aktivitet og bør være underlagt internationale konventioner. De regionale foranstaltninger, der er blevet anvendt, har ikke givet resultater, snarere forvirring.
Nyt Demokratis medlemmer af Europa-Parlamentet har ligeledes støttet ændringsforslag 37. Heri kræves dels, at vi indfører en ordning for samarbejde mellem de nationale myndigheder, da mange ulykker skyldes manglende samarbejde og mangelfuld udveksling af knowhow, dels påpeges behovet for en cost-benefit-undersøgelse af de nye foranstaltninger og nye politikker, som EU vil gennemføre for at udvikle søtransporten som led i en effektiv forvaltning af farvandene og beskyttelse heraf mod forurening. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg mener, at EU må indtage en præcis holdning til dette spørgsmål og sørge for ansvarlige regler for søtransport af olie og andre skadelige flydende stoffer. Det er derfor vigtigt at sætte ind over for ulovlig udtømning og arbejde hen imod entydig anvendelse og fortolkning inden for EU af den eksisterende internationale lovgivning.
Direktivforslaget gør en række internationale regler for udtømning til fællesskabsret, regler baseret på de verdensdækkende aftaler (MARPOL), og indeholder bestemmelser om, hvilke overtrædelser af udtømningsreglerne der er strafbare handlinger, ligesom det opstiller retningslinjer for, hvilke straffe der bør idømmes. Da MARPOL-bestemmelserne er relevante, klare og fornuftige, bør de inkorporeres i fællesskabsretten, eftersom søtransporten bliver stadig mere international.
Et andet meget relevant punkt er, at der gennemføres foranstaltninger til beskyttelse af sømænd og mulighed for at retsforfølge andre led af kæden. Det er helt afgørende, at strafferetlige sanktioner kan rettes mod alle, der har gjort sig skyldige i forurening af havmiljøet. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Hele Europa husker stadig den tragedie, som olietankeren forlis medførte. Erindringen om denne katastrofe har gjort, at EU søger at forhindre, at tilsvarende hændelser indtræffer igen. Ud over at forebygge ulykker skal der også sættes effektivt ind imod bevidst forurening af havet, der er det største problem, som oceanerne står over for i dag.
I denne sammenhæng vækker udledninger på åbent hav bekymring og kræver særlig opmærksomhed.
Som fremført af Spanien, Frankrig, Italien og Portugal i Rådet mener jeg, at EU bør gå længere end direktivet i indsatsen mod ulovlige udledninger inden for den eksklusive økonomiske zone. Det er et legitimt skridt, så længe de internationale bestemmelser overholdes.
Jeg har min tvivl om det lovlige i at foreslå strafferetlige bestemmelser på grundlag af traktatens artikel 80, stk. 2, om transport og følgelig om, at det er det rigtige grundlag, sådan som Kommissionen og Parlamentet mener, da de strafferetlige sanktioner er nødvendige for at gennemføre målene for den europæiske miljø- og transportpolitik. 

Goebbels (PSE ),
    Jeg har undladt at stemme ved den endelige afstemning om forslaget til direktiv om kørekort, for det repræsenterer langtfra , som vi taler så meget om. Denne sværm af detaljer, med lige så mange undtagelser, er ikke udtryk for god lovgivning. Man kan endog spørge, om der er behov for et europæisk direktiv på dette felt. Det er sikkert, at det alt for detaljerede direktiv er i modstrid med principperne om subsidiaritet og proportionalitet. Hvorfor ikke acceptere, at det på dette felt er princippet om oprindelseslandet, der gælder? 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener, at det er godt, at reglerne for og udformningen af kørekortet inden for EU harmoniseres så vidt muligt. Kommissionens forslag til et direktiv er dog blevet for detaljeret ligesom ændringsforslagene stillet i Europa-Parlamentet.
Vi mener, at subsidiaritet og oprindelseslandsprincippet bør omfatte bestemmelserne for kørekort til motorcykler og knallerter. Kørekortets gyldighed og behovet for, om kørekortsindehaverne skal have en lægeundersøgelse eller ej, er også områder, hvor vi tror på princippet om gensidig anerkendelse og har tillid til medlemsstaternes evne til at træffe velovervejede og fornuftige beslutninger. Det siges ofte, at medlemsstaterne skal stole på hinanden i forbindelse med lovgivning og regler. Det mener vi også bør gælde med hensyn til kørekortsbestemmelser.
Vi stemmer imod betænkningen, da vi mener, at kørekortsbestemmelserne kan harmoniseres uden dette detaljerede forslag til direktiv. Desuden findes der allerede et kørekortsdirektiv, som regulerer udformningen af kørekort, der udstedes inden for EU. 
Lulling (PPE-DE ),
    Vores ordfører gjorde sig usigelige anstrengelser med at tage hensyn til de forskellige holdninger til dette ekstremt kontroversielle emne. Jeg støtter hans betænkning, fordi hans forslag rent faktisk vil forbedre sikkerheden og den frie bevægelighed for trafikanterne og også sikre flere kontrolmuligheder med henblik på at reducere svindelen. Det er imidlertid en regulær skandale, at der findes mennesker, som kører rundt i Europa i 10, 20 eller 30 år eller længere med et forfalsket kørekort.
Jeg går ind for harmoniserede regler samt harmoniserede køre- og teoriprøver. Desuden går jeg ind for harmoniserede aldersgrænser, både maksimum og minimum, og jeg har ikke noget imod, hvis ældre mennesker over 70 skal forny deres kørekort oftere, og at dette kommer til at omfatte f.eks. øjen - og andre sundhedstest. Men det skal dog fortsat være en sag for de enkelte lande at træffe beslutning herom.
Personligt ville jeg foretrække, hvis der om fem og ikke først om 20 år indføres et fælles europæisk kørekort i kreditkortformat, hvori der er indbygget en mikrochip.
Trafiksikkerheden i Europa ville også blive forbedret, hvis man afskaffede venstrekørsel i de EU-lande, hvor man stadigvæk kører i den side, hvilket efter min mening er den forkerte side. For nogle år siden beviste Sverige, at det kan lade sig gøre at skifte side med succes. Jeg vil også gerne kunne køre bil i Irland uden at skulle være til fare for mig selv og andre trafikanter.
Martin, David (PSE ),
    Jeg støtter de aktuelle målsætninger i nærværende direktiv om at reducere svig, garantere fri bevægelighed for EU-chauffører og styrke sikkerheden på de europæiske veje.
Jeg mener, at ændringsforslagene fra Europa-Parlamentet har forbedret forslaget.
Der er ikke desto mindre fortsat problemer, der kan bortluges - specielt vedrørende motorcykler, campingvogne og autocampere.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Grosch-betænkningen om kørekort.
Beskyttelse mod forfalskning, fri bevægelighed for trafikanter og færdselssikkerhed er helt afgørende for at sikre den frie bevægelighed i EU.
Denne gode idé må ikke spoleres af overdreven lovgivning, der medfører flere omkostninger og besværligheder for bilisterne, som den retter sig imod.
Hvis vi skal udnytte en stadig mere reel fri bevægelighed, er det nødvendigt at harmonisere grundlæggende regler, der fremmer trafiksikkerheden, forebygger svindel og muliggør kontrol med lovovertrædere.
Det gælder om at undgå, at en positiv og absolut velbegrundet foranstaltning fører til, at der bliver flere lovgivningsmæssige og bureaukratiske besværligheder, skabes yderligere begrænsninger for aspiranter til motorcykelkørekort og opstilles endnu mere restriktive betingelser for kørekortets gyldighedsperiode eller fornyelse.
Selv om ikke alle de ændringsforslag, som jeg har stået bag, har kunnet finde flertal i Parlamentet, finder jeg teksten acceptabel, hvorfor jeg stemmer for. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    De utallige modeller og formularer, der tillader medlemsstaternes borgere at føre motorkøretøj, udgør i et fællesskab, hvor fri bevægelighed er gældende lov, et forhold, der i bekymrende omfang har betydning for de statslige myndigheders kontrolmuligheder og dermed uundgåelige følger også for såvel rets- som trafiksikkerheden.
Det europæiske kørekortnetværk og gensidig anerkendelse af sanktioner vil nok kunne forbedre denne situation.
Beskyttelse mod forfalskninger, fri bevægelighed for trafikanter og færdselssikkerhed er de vigtigste punkter i denne sag, hvor der bør tilstræbes konvergerende kriterier, så der opnås samme grad af pålidelighed fra Lissabon til Nicosia. Efter min opfattelse skal en sådan konvergens respektere principperne om subsidiaritet, hensigtsmæssighed og proportionalitet, undgå dobbelt bureaukrati og nye forhindringer for personers og varers fri bevægelighed.
Jeg mener, at forslaget om trinvis adgang til visse typer køretøjer, ikke mindst motorcykler, kan få positiv virkning med hensyn til at nedbringe antallet af trafikulykker blandt unge, og at muligheden for at gennemføre det bør undersøges.
Ud fra disse overvejelser har jeg stemt for. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Sommer-betænkningen, fordi jeg ser vandvejstransporten som et nøgleelement i det kombinerede transportsystem.
EU råder over et tæt net af kanaler og naturlige vandløb, som endnu ikke er fuldt udnyttet, og som det er værd at udnytte, fordi det er en sikker og miljøvenlig transportform.
Forslaget har til formål at etablere en EU-dækkende ramme for indførelse af flodtrafikinformationstjenester, og det vil således kunne bidrage til en bedre og mere effektiv trafik- og transportregulering på de indre vandveje.
Det nu er på tide at sikre interoperabilitet mellem disse tjenester og danne grundlaget for en moderne forsyningskæde. På denne måde øger realtidsinformationerne helt klart sektorens konkurrenceevne.
Forslaget pålægger ikke medlemsstaterne unødige begrænsninger og vil ydermere kunne nedsætte antallet af ulykker betydeligt. Med de her omtalte nye teknologier kan sektoren få et stort skub fremad og have en økonomisk positiv indflydelse på fordelingen mellem de forskellige transportformer. I det kombinerede europæiske transportsystem, der udgør en grundakse i fremtidens transport, bør der følgelig tages højde for den positive rolle, som vandvejstransporten kan og bør spille. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag fra Kommissionen er et godt initiativ til at reducere overbelastningen af vejene, ikke mindst med hensyn til transporten af tungt gods, hvilket jeg længe har gjort opmærksom på.
Vandvejstransporten er et sikkert og miljøvenligt transportmiddel, men den står beklageligvis kun for omkring 7 % af den indenlandske godstransport i de 15 "gamle" medlemsstater. Ligesom vandvejstransporten bør også cabotagefart blive genstand for større opmærksomhed og fremme. Begge transportformer er ikke blot "et vigtigt element", som Kommissionen kalder det, men løsninger, som man bør befordre og udvikle.
Forslaget sigter derudover på at etablere en EU-dækkende ramme for indførelse af flodtrafikinformationstjenester med anvendelse af moderne informations- og kommunikationstjenester, som skal forbedre trafik- og transportreguleringen på de indre vandveje.
Det kombinerede transportsystem, som den europæiske transportpolitik har som mål, vil ligesom ønskerne om et højt niveau for miljøbeskyttelse og miljøkvalitet kun blive til virkelighed, hvis der sættes gang i de aktiviteter, der helt konkret kan løse disse opgaver. Jeg håber derfor, at dette direktivforslag må blive endnu et skridt i retning af en egentlig strategi for langdistancesøtransport på havet og på floderne, der er at foretrække frem for transport på vejene. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Junilisten har valgt at stemme imod forslaget om anerkendelse af sønæringsbeviser. I den svenske regerings meddelelse 2003/04:FPM113 konstateres det, at der er sket en markant stigning i omfanget af bedrageri i forbindelse med certificeringsproceduren. Ligeledes har den svenske søfartsstyrelse udtrykt bekymring over, at retten til at fastsætte nødvendige vilkår fortabes, hvis direktivet vedtages. 
Junilisten er dybest set positivt indstillet over for oprindelseslandsprincippet og støtter idéen om at fjerne barrierer for det indre markeds funktion. I dette specifikke tilfælde tyder meget dog på, at EU endnu ikke er klar til at tage det skridt. 
Le Rachinel (NI ),
    Udjævning under anvendelse af laveste fællesnævner. Det er den teknik, der bestandigt tages i brug af EU for at harmonisere europæisk og ikke-europæisk lovgivning. I det konkrete tilfælde drejer det sig om sønæringsbeviser. Anerkendelse af sønæringsbeviser, som er udstedt "uden for EU", sker efter bestemmelser, som er enklere end dem, der er gældende i EU. Det indebærer uundgåeligt, at der i højere grad rekrutteres søfolk uden for end inden for Europa. Den foreliggende betænkning anbefaler, at vi forenkler godkendelsesprocedurerne, men ikke, at de eksisterende procedurer uden for Fællesskabet bringes på samme niveau. Det ville have den fordel, at man dermed ville begrænse de mange tilfælde af falskneri. Lad os ikke sælge ud af vores eksaminer og kvalifikationer, når det gælder søfartserhvervene. Der er tale om vanskelige erhverv, og de vilkår, der knytter sig hertil, fremmer bestemt ikke de unges interesse for de pågældende uddannelser. Lønnen er lav, opgaverne indebærer lange rejser, arbejdsbetingelserne er krævende osv. Markedet er kendetegnet ved stigende mangel på kvalificerede medarbejdere, hvilket favoriserer billig og underkvalificeret arbejdskraft fra asiatiske lande og fra Østen i øvrigt. Vi bør genetablere de faglige karriereforløb og lægge vægt på eksaminer og kvalifikationsbeviser, ikke det modsatte. Endelig bør brugen af bekvemmelighedsflag og udtjente fartøjer, som findes i overflod og forurener såvel de indre farvande som verdenshavene, bringes til ophør. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Evans-betænkningen om anerkendelse af sønæringsbeviser, fordi jeg mener, at det er nødvendigt at standse nedgangen i antallet af EU-søfolk gennem foranstaltninger, der sikrer fri bevægelighed for arbejdskraften i denne sektor. Forslaget har til formål at forenkle proceduren for anerkendelse af sønæringsbeviser.
Det sigter på at begrænse den administrative byrde, bekæmpe diskrimination og fremme arbejdstagernes mobilitet i søfartssektoren.
Foranstaltninger som de her foreslåede har derfor min støtte. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag fra Kommissionen har til formål at forenkle proceduren for anerkendelse af sønæringsbeviser, fordi beviser, der er udstedt af lande uden for EU, nu anerkendes ved en mere simpel procedure, end det er tilfældet inden for EU.
Det drejer sig særligt om at bringe EU-bestemmelserne i overensstemmelse med internationale aftaler, mere konkret Den Internationale Arbejdsorganisations STCW-konvention fra 1978, der bl.a. indeholder specifikke bestemmelser om anerkendelse af de af parterne udstedte beviser for skibsførere, officerer og radioofficerer.
Jeg finder forslaget meget relevant og vil selvfølgelig gerne fremhæve, at der stilles krav om sprogkundskaber hos de søfarende - tilfredsstillende kundskaber i engelsk, som naturligvis er det internationale sprog - og træffes forholdsregler til forebyggelse af falskneri i bevisudstedelsesproceduren (artikel 5 i Kommissions forslag).
En mindre reguleringsbyrde for de beskæftigede i denne sektor i Europa er endnu et positivt element i dette forslag. 

Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil fatte mig i korthed. Jeg vil gerne afgive en stemmeforklaring på vegne af Labour-partiet om årsagen til, at det undlod at stemme om det ændrede forslag og derefter stemte for den lovgivningsmæssige beslutning. Vores stemmeforklaring er ganske enkel. Vi mener, at planer for fælles ressourceanvendelse er vigtige for effektiviteten af agenturets arbejde. Derfor stemte vi for disse ændringsforslag. Ændringsforslag 36-43 præciserer agenturets rolle i gennemførelse af disse planer for fælles ressouceanvendelse, og de giver også de regionale rådgivende råd en passende rolle.
Fotyga (UEN ),
    Oprettelsen af en EF-institution, som skal sikre en vis grad af samordning af de nationale fiskeriinspektørers arbejde, er et godt initiativ. Det afgørende er imidlertid institutionens beføjelser og dens mandat. Jeg kan ikke stemme for forslaget om Rådets forordning om oprettelse af et EF-fiskerikontrolagentur. Kontrollen af den slags ting henhører både praktisk og retligt under medlemsstaternes kompetenceområde, og forslaget til forordning ødelægger ligevægten mellem institutionerne. Et andet aspekt af den fælles fiskeripolitik er beskyttelsen af akvatiske ressourcer. Det fremgår af Lissabon-strategien, at bæredygtig udvikling er ensbetydende med at være opmærksom på denne udviklings økologiske og sociale faktorer. Ved at beskytte akvatiske ressourcer beskytter vi også de mennesker, der lever af disse farvande. Vi bør revidere overdrevent ambitiøse bevaringsplaner, der kun giver mulighed for genoprettelse af fiskebestande i korte perioder, som det er tilfældet med torskebestandene i den østlige Østersø. Den periode, der er blevet aftalt, skaber uacceptable sociale spændinger.
Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker Elspeth Attwooll for hendes meget væsentlige og nyttige betænkning om forslaget til Rådets forordning om oprettelse af et EF-fiskerikontrolagentur og om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik. Jeg støtter den helhjertet, ikke mindst på grund af den præcisering, som hun har tilstræbt med sine ændringsforslag, hvad angår agenturets rolle som formidler, især med hensyn til udarbejdelsen af planer for fælles ressourceanvendelse, der indebærer en sammenlægning af medlemsstaternes inspektions- og kontrolressourcer, ligesom med hensyn til det planlagte fiskeriovervågningscenters opgaver. Vi støtter fuldt ud, at dette agentur oprettes, da det får som opgave at fremme de planer, som medlemsstaterne skal udforme for inspektion og overvågning i fiskerisektoren. Agenturet skal støtte gennemførelsen af den nye fælles fiskeripolitik, så der indføres mere ensartede og mere effektive kontrol- og inspektionsprocedurer. For at agenturet skal kunne fungere effektivt må dets organisatoriske struktur med henblik på at fremme hele denne proces. 
Martinez (NI ),
    Bruxelles er glad for agenturer. Der er agenturer inden for alle områder. Fra Det Europæiske Miljøagentur i København, over Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur i Bilbao til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet i Parma. Nu kommer der også et EF-fiskerikontrolagentur, som bliver et sandt europæisk fiskeriministerium. Havets FBI får således til opgave at koordinere staternes kontrol- og inspektionsvirksomhed på fiskeriområdet. Agenturet bliver en slagkraftig instans i tilknytning til en kontrolindsats, som har været særdeles beskeden. Europa-Parlamentet ønsker en sådan kontrol i såvel Fællesskabets farvande som i internationale farvande. Der skal således oprettes multinationale inspektionshold såvel til søs som på land. Agenturet kan tilbyde chartring og bemanding af inspektionsfartøjer og stille disse til rådighed for observatører. Hvem er det så, der bemander agenturet? Det er inspektører fra andre lande, som ikke er bekendt med nationale bestemmelser, hvorved man fornægter den enkelte medlemsstats egne kompetencer. De kan foretage inspektion uden nødvendigvis at påvise overtrædelser, uden nødvendigvis at forbedre kontrollen. Der er således tale om i suveræne staters territorialfarvande at styrke ikke blot Fællesskabets suverænitet, men også udenlandsk suverænitet. 
Ó Neachtain (UEN ),
    Reglerne for den fælles fiskeripolitik skal gennemføres effektivt og ensartet.
En styrket kontrol var en af nøgleprioriteterne i reformen af den fælles fiskeripolitik i 2002. Jeg glæder mig derfor over dette forslag om at oprette et fiskerikontrolagentur. Jeg mener, at et sådant agentur straks skal oprettes.
Jeg havde nogle problemer med den tekst, der blev vedtaget af Fiskeriudvalget. Europa-Parlamentet har helt fra starten kæmpet for at medtage fiskerne og deres legitime repræsentanter i beslutningsprocessen.
I denne forbindelse godkendte et overvældende flertal i Parlamentet min rapport om regionale rådgivende råd. 
Det bør ikke komme som en overraskelse for nogen, at fiskerne har den største interesse i dette agentur. Ikke desto mindre udelukkes de af uforklarlige åsager fra processen.
Jeg mener, at der er et afgørende behov for gennemsigtighed i dette spørgsmål, og jeg foreslår derfor, at fiskerne medtages.
Jeg mener, at det altafgørende hensyn må være, at agenturet opererer i nøje overensstemmelse med Fællesskabets interesser.
Jeg mener, at spørgsmålet om stemmerettigheder i dette nye agentur ikke skal bruges som et påskud for at lade Kommissionen dominere processen.
Queiró (PPE-DE ),
    Fiskeriet er af stor betydning for Europa i almindelighed, men så afgjort af særlig betydning for Portugal, så meget mere som landets interesser ikke altid varetages i fornødent omfang i Fællesskabets politik. Derfor fortjener forordningen om oprettelse af et EF-fiskerikontrolagentur særlig opmærksomhed. Selve fiskerikontrollen henhører under medlemsstaternes beføjelser, men Kommissionen er ansvarlig for den operative koordination af kontrolaktiviteterne og skal ikke mindst beskytte de fælles interesser. Vi må derfor koncentrere os om den måde, hvorpå disse fælles interesser varetages, ligesom vi skal holde fast i, at subsidiaritetsprincippet fuldt ud skal overholdes. Til det formål må der sikres de nødvendige midler, især i Portugals tilfælde i betragtning af dets meget store eksklusive økonomiske zone.
Endelig er der grund til at nære forbehold, da oprettelse af et nyt EF-agentur indebærer risiko for overlapning i funktioner og unødige merudgifter. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det er blevet tilbagevendende praksis at oprette EF-agenturer, hver gang der er så vigtige og følsomme problemfelter, at EU hurtigere og mere effektivt synes at skulle fremkomme med en mening og en løsning. Jeg frygter, at denne praksis vil fortsætte og blive udbredt til spørgsmål, der ikke har samme behov for menneskelige og materielle ressourcer.
Det ser dog ikke ud til at gælde det foreslåede agentur, der kan blive til gavn for fiskeriet, hvis man følger de principper, der har været styrende for dets oprettelse. Jeg advarer dog imod faren for centralisering og tab af beføjelser for medlemsstaterne, der efter min opfattelse vedblivende bør have den afgørende indflydelse på dette område, uden unødig indblanding eller regulering fra agenturets side, der i særlig grad bør holde subsidiaritetsprincippet efterretteligt.
Jeg tror derfor, at det ville have være gavnligt, om udkastet til betænkning umisforståeligt havde afgrænset agenturets beføjelser og de funktioner, som de enkelte sektioner skal varetage. 
Stevenson (PPE-DE ),
    De britiske konservative medlemmer af Europa-Parlamentet undlod at stemme om oprettelsen af et centralt fiskerikontrolagentur i Vigo i Spanien af følgende grunde. For det første er en centralisering af fiskerikontrollen en politisk del af Kommissionens integrationistiske dagsorden, som vi konservative er imod. For det andet antager vi, at hvis en konservativ regering trækker sig ud af den fælles fiskeripolitik og giver forvaltningen af fiskeriet tilbage til lokal og national kontrol, så vil mange britiske fartøjer alligevel fortsætte med at fiske i EU-farvande uden for den britiske 200-sømilegrænse. Under disse omstændigheder og i erkendelse af det faktum, at Kommissionens politik om at oprette et EU-fiskerikontrolagentur i Vigo er en fuldbyrdet kendsgerning, vil det være i Storbritanniens interesse at samarbejde med dette nye organ. Vi fandt det derfor passende at undlade at stemme i stedet for at gå direkte imod forslaget.

McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne forklare, hvorfor jeg ikke støttede ændringsforslagene til punkt 20. Det er vigtigt, at vi ser på tanken om at forbyde rygning på offentlige steder i Europa-Parlamentet. Vi venter på, at Kommissionen skal gøre noget, men på nuværende tidspunkt er det forkert at begynde at tale om udelukkelser af visse områder eller om små glasrum, hvor folk kan ryge, fordi nogen skal rengøre disse områder bagefter. Arbejdstagere skal rengøre dem, og jeg er ikke sikker på, at der findes beviser på, at sådanne områder faktisk forhindrer, at der slipper røg ud. Vi skal ikke have forudfattede meninger om debatten på nuværende tidspunkt.
Medlemsstaterne har det primære ansvar på dette område. Medlemsstaterne skal overholde lovgivningen, og Kommissionen skal hjælpe med at koordinere den og fremme bedste praksis. Medlemsstaterne kan ikke undsige sig deres ansvar ved at videregive ting til Europa, som de ikke er sikre på, at de ønsker at gøre derhjemme. Jeg er stik imod tanken om at skade hele debatten ved at beslutte her og nu, hvad vi vil gøre. 
Cederschiöld, Fjellner, Hökmark og Ibrisagic (PPE-DE ),
    De Moderate i Europa-Parlamentet stemte i dag for Ries-betænkningen om den europæiske handlingsplan for miljø og sundhed 2004-2010. Vi mener dog, at det er forkert af Europa-Parlamentet at opfordre Kommissionen til at tage initiativ i spørgsmål om livsstilsrelaterede sygdomme eller forskellige foranstaltninger imod rygning. Beslutninger om disse spørgsmål hører under medlemsstaternes kompetence og bør i sidste ende træffes af den enkelte og ikke af politikerne.
Det Moderate Samlingsparti mener, at EU er et vigtigt værktøj i jagten på et bedre miljø, men der er alligevel grænser for EU's ansvar. EU skal kun være ansvarligt for klart grænseoverskridende miljøspørgsmål. Derfor er det forkert at opfordre Kommissionen til på den ene side at arbejde med miljømærkning af byggematerialer og på den anden side at udarbejde lister over farlige arbejdspladser og miljøambulancer. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi har stemt for denne betænkning, der beklager den betydelige nedprioritering i tilgang og ambitioner mellem på den ene side Kommissionens strategi for miljø og sundhed og på den anden side det, der skulle være dens gennemførelse, nemlig handlingsplanen. Europa-Parlamentet mener, at handlingsplanen i bedste fald kan betragtes som en forskningshandlingsplan, der i sig selv ikke kan reducere antallet af sygdomstilfælde, som skyldes miljøfaktorer.
Af de eksempler, der nævnes, vil jeg fremhæve kritikken af, at kun fire ud af de 13 foranstaltninger, der defineres i Kommissionens strategi om miljø og sundhed 2004-2010, vedrører specifikke tiltag, og at der for ingen af disse er fastlagt mål, der er sat tal på, og det forhold, at der overhovedet ikke er nogen henvisning til miljøforureningens virkning på psyken og nervesystemet.
En af de største lakuner er dog ganske givet den manglende evaluering af følgerne af EU's nuværende politik, f.eks. den fælles landbrugspolitik og liberaliseringspolitikken, der fremmer privatisering af de grundlæggende offentlige tjenesteydelser og underkaster dem profitlogik, således som det er ved at ske med vandforsyningen.
En anden lakune angår sundhed på arbejdspladsen, særlig med hensyn til arbejdssteder og erhverv, der indebærer sundhedsrisici. 
Ford (PSE ),
    Jeg støtter denne betænkning på grund af ændringsforslaget til punkt 6 i originalen, der blev diskuteret i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed. Jeg forstår behovet for at anvende "forsigtighedsprincippet" for at beskytte forbrugerne imod mulige langsigtede farer fra gruppen af phtalater inklusive DEHP, men jeg repræsenterer en fabrik i Quedgeley i Gloucestersire, Gambro, der har modtaget industriprisen "Queen's Award to Industry", og som har 120 ansatte. Denne fabrik bruger DEHP i anordninger, der medvirker til at kontrollere blodstørkning. Folk, der lever under sådanne omstændigheder, er nødt til at bekymre sig om de næste 25 minutter i stedet for de næste 25 år. Under disse omstændigheder er det helt passende med en undtagelse, der tillader brugen af DEHP og andre phtalater "i tilfælde hvor en sådan restriktion ville have en negativ virkning på den medicinske behandling". På denne baggrund vil jeg stemme for den ændrede Ries-betænkning.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Miljøforureningens virkning på sundheden er af overordentlig stor betydning for samfundet, hvor en bred tilslutning til spørgsmålet er vigtig. Vi har derfor valgt at stemme ja til betænkningen som helhed. Vi er dog kritiske over for, at subsidiaritetsprincippet ikke er fremhævet i betænkningen. En europæisk miljøhandlingsplan bør udelukkende omfatte grænseoverskridende miljøspørgsmål. Desværre er det ikke tilfældet med den foreliggende handlingsplan.
Vi mener ikke, at EU skal arbejde med at bekæmpe lidelser, der forårsages af tobak, alkohol, dårlig kost eller manglende motion (punkt 17), eller at Kommissionen skal arbejde hen imod at bringe rygning i lukkede områder til ophør (punkt 20). Områderne i de nævnte betragtninger har en tydelig virkning på sundheden, men er typisk emner, som EU ikke har kompetence inden for, og hvor subsidiaritetsprincippet finder anvendelse. Vi mener heller ikke, at subsidiaritetsprincippet finder anvendelse i punkt 28, som betoner, at opmærksomheden i særlig grad skal rettes mod den del af befolkningen, der bor tæt ved forurenende anlæg.
Endelig er det meget vigtigt, at Kommissionen på den ene side præciserer, hvilke totalbeløb der skal frigøres til finansieringen af handlingsplanen, og på den anden side redegør for, om den mener, at der skal oprettes et nyt økonomisk instrument til finansieringen. Omkostningerne i forbindelse med handlingsplanen skal afholdes inden for budgetrammen. 
Manders (ALDE ),
    Som ikkeryger stemmer jeg for ændringsforslag 4, som ALDE-Gruppen har stillet bl.a. på mit initiativ. Ifølge dette ændringsforslag skal det være tilladt selvstændige erhvervsdrivende inden for hotel- og restaurationsbranchen at indføre adskilte områder med effektiv ventilation for rygere. Jeg vil hermed opfordre Kommissionen til at give markedet mulighed for at tage initiativer til løsning af problemet med passiv rygning i hotel- og restaurationsbranchen. Moderne ventilationsteknikker gør det muligt at få luftkvaliteten inden døre op på et højere niveau end selv luften udenfor. Ved at forbyde rygning ved lov fra højere sted forhindrer man den slags innovative initiativer fra markedet og dermed en del af dynamikken fra økonomien. Desuden får selvstændige erhvervsdrivende og forbrugere på den måde deres valgfrihed begrænset, hvilket jeg ikke kan forene med de ideologiske principper, jeg hylder som liberal.
Et europæisk rygeforbud vil ligeledes få konsekvenser for beskæftigelsen inden for turistsektoren, selv om rygere er tilstrækkeligt informeret om de risici, som rygning medfører. Hvis rygning bliver forbudt på europæisk plan, hvad bliver så det næste forbud? Alkohol eller fastfood på grund af fedme, bilkørsel på grund af trafikofre eller selv sex, eftersom de fleste mennesker dør i sengen? 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg er enig i, at der bør gennemføres en handlingsplan for at vurdere og fremme miljø og sundhed, der sætter fokus på børn.
Den strategi, der ligger til grund for dette initiativ, bedre kendt som SCALE - - sigter på en tværgående tilgang til denne problematik, der i stadig højere grad bekymrer de europæiske borgere, især på grund af fire meget udbredte sygdomstyper i konstant stigning: luftvejssygdomme, astma og børneallergier, neuro-udviklingsmæssige forstyrrelser, børnekræft og forstyrrelser i hormonsystemet.
På denne baggrund tilslutter jeg mig ønsket om at gøre informationskæden og kommunikationsprocedurerne smidigere og bedre, så kendskabet til årsagssammenhængene mellem forureningstyper og sundhed udbredes hurtigere og sikrere.
Ordføreren henviser til forsigtighedsprincippet for at afvise, at der skal være et absolut videnskabeligt bevis for et givet produkts farlighed, før det fjernes fra markedet. Selv om jeg måske kunne tilslutte mig hendes synspunkt, vil jeg dog advare mod det forhold, at Fællesskabets juridiske instanser har fortolket dette princip på en ikke altid ensartet og konsistent måde, hvorfor det bør præciseres. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er rigtigt, at Middelhavet har strategisk betydning for hele Europa, og at der er behov for en solidarisk Middelhavspolitik for at imødegå de talrige fælles udfordringer, som udgøres af freden, stabiliteten, sikkerheden, den gensidige forståelse, bekæmpelsen af menneskehandel og målet om at etablere et fælles område med velstand.
Det må imidlertid ikke betyde øget indblanding i det enkelte lands politiske liv eller begrunde undertrykkende og militaristiske indgreb, der kan få nøjagtig de modsatte følger end de erklærede, sådan som nogle nylige erfaringer har vist.
Hele Middelhavsområdet er i særlig grad følsomt og fordrer en meget speciel tilgang, især med hensyn til nødvendigheden af at støtte freden i Mellemøsten, hvor Palæstinas interesser må varetages, og de forskellige FN-resolutioner opfyldes.
Derfor tager vi afstand fra nogle punkter i den beslutning, som Europa-Parlamentet har vedtaget. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Kontrol og overvågning af gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik i en eksklusiv økonomisk zone henhører under medlemsstaternes beføjelser.
Vi er skeptiske, hvad angår fordelene ved at oprette et EF-fiskerikontrolagentur, og vi mener, at centraliseringen på dette niveau kolliderer med medlemsstaternes beføjelser. Det er vel ikke noget tilfælde, at denne forordning kommer, før resultaterne af en gennemførlighedsundersøgelse om agenturet er offentliggjort.
Vi stemmer derfor imod betænkningen.
Denne holdning er ikke i modstrid med, at vi finder det vigtigt at styrke samordningen af medlemsstaternes kontrol for at sikre en mere ensartet gennemførelse af den fælles fiskeripolitik og bekæmpe ulovligt fiskeri, eller at fællesskabsbudgettet skal bidrage mere til de nødvendige investeringer for at styrke kontrollen.
Uden at gå ind på de egentligt principielle spørgsmål må vi give udtryk for vores uenighed, hvad angår bestyrelsens repræsentativitet, dens funktionsmåde og den alt for store rolle, som Kommissionen har i den, ikke mindst med hensyn til afstemningsproceduren. I respekt for medbestemmelsesprincippet mener vi, at de forskellige repræsentanter for fiskeriet bør sikres deltagelse. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Europa må ikke se bort fra historiens lære, hvis det vil have en klar forståelse af, hvordan og hvor langt dets indsats og indflydelse kan række. Konstateringen af, at "havet i midten" altid har forenet mere, end det har adskilt, bør suppleres med det pragmatiske ønske om at få det vakt til live igen som en vigtig forbindelsesvej for politisk, handelsmæssig og kulturel udveksling.
Selv om jeg bestemt mener, at findes fælles mål og bestræbelser, overser jeg ikke de særlige problemer, der berører en stor del af Middelhavets sydlige bred. Det er dog her mit synspunkt, at disse problemer ikke kun bør være en bekymring for landenes egne befolkninger og regeringer, men at de tværtom fordrer en indsats, der må samordnes og gennemføres med EU inden for den naboskabspolitik, som vi har igangsat.
I denne sammenhæng opfatter jeg det som meget positivt, at Det Parlamentariske Euro-Middelhavs-forum er blevet til Den Parlamentariske Forsamling for Euro-Middelhavs-partnerskabet - en politisk-parlamentarisk komponent, der kan indebære en permanent institutionalisering af den interregionale dialog - og at Euro-Middelhavs-udenrigsministrene har udnævnt 2005 til middelhavsår. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af forhandlingen om redegørelser fra Rådet og Kommissionen om den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission (Genève, 14. marts til 22. april 2005). 
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er også Rådet og Kommissionen taknemmelig for omgående at være vendt tilbage til denne forhandling, der er overskredet. Jeg har kun taletid til at tage to sager op. Den første handler om Colombia.
Menneskerettighedsorganisationer og FN-generalsekretærens særlige repræsentant for menneskerettighedsforkæmpere har beklaget EU's holdning vedrørende Colombia på det seneste donormøde i Cartagena. EU har et særligt ansvar i forhandlingerne om formandskabets erklæring, og jeg håber, at Rådet i dag bekræfter, at det vil udskyde udarbejdelsen af et udkast, indtil højkommissæren for menneskerettigheder har udarbejdet henstillinger for dette år. Jeg håber, at EU vil støtte disse henstillinger fuldt ud.
For det andet skal sidste års udsættelse til fornyet behandling af udkastet til FN's normer for multinationale virksomheders ansvar over for menneskerettighederne føre til handling i år, så virksomhederne overholder forpligtelserne på menneskerettighedsområdet. I år - 20 år efter Bhopal-tragedien - indføres der mindstekrav til virksomhederne, hvilket vil reducere antallet af misbrugsofre i verden i de kommende år. 
Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, vi er alle sammen enige om, at menneskerettigheder er alment gyldige og udelelige, og at de udgør en målestok for kvaliteten af de internationale relationer. Derfor er EU forpligtet til at sikre den nødvendige prioritering af overholdelsen af menneskerettighederne, hvad enten det handler om relationerne til Kina, Rusland, Syrien, Iran eller Nordkorea, hvilket er en oplistning, der naturligvis ikke er fuldstændig.
Det er et af problemerne med disse forhandlinger, at definitionerne nogle gange er uklare, og at de misbruges ideologisk. Hvad angår Parlamentets beslutningsforslag om menneskerettigheder, må der ikke herigennem åbnes en bagdør op for en abortliberalisering under påskud af den reproduktive sundhed, for det handler om beskyttelsen af det menneskelige liv og den menneskelige værdighed.
Jeg vil godt koncentrere mig om et enkelt tilfælde, som er specielt vigtigt, fordi det drejer sig om et land, der skal indledes tiltrædelsesforhandlinger med, nemlig Tyrkiet. Men det er ikke min hovedbevæggrund for at tage fat på netop dette emne. At det i det konkrete tilfælde handler om en østrigsk statsborger, som blev fængslet, og hvis løsladelse også takket være intervention fra de østrigske myndigheders side muligvis er umiddelbart forestående, er heller ikke baggrunden for det. Det kunne nemlig lige så godt have ramt en statsborger fra et andet land.
Det, der bekymrer mig, er, at det i Tyrkiet selv i dag forholder sig således, at et påstået medlemskab af en terrororganisation er tilstrækkeligt til, at der kan udstedes en arrestordre, selv om den pågældende person ikke har begået nogen strafbar handling. Derudover finder jeg det bekymrende, at statssikkerhedsdomstolen stadig udsteder arrestordrer, selv om Tyrkiet påstår, at det opfylder Københavnskriterierne. Vi ved alle sammen godt, at arrestordrer udstedt af denne domstol er i strid med den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6. Hvis denne sag er symptomatisk for Tyrkiets retspraksis, bør hverken Kommissionen eller Rådet gå videre med dagsordenen. 
Schmit,
    Hr. formand, jeg beder Dem undskylde, at jeg er nogle minutter forsinket.
Hvad angår menneskerettighederne, kan jeg sige, at Rådet i vid udstrækning deler de holdninger, Europa-Parlamentets medlemmer har fremhævet i de forskellige indlæg. Jeg vil blot fremdrage og forsøge at kommentere enkelte aspekter.
Jeg tror, vi alle er enige om, at FN's Menneskerettighedskommission ikke er perfekt, og at der i mange henseender kan være grund til at kritisere Menneskerettighedskommissionen. Vi må imidlertid erkende, at det er det eneste multilaterale forum, hvor der kan drøftes menneskerettighedsspørgsmål på virkelig globalt plan, om end der undertiden opstår vanskeligheder. Det er således klart, at EU bør arbejde for at sikre en mere velfungerende Menneskerettighedskommission. Vi bør spille en aktiv rolle i forbindelse med reformen af Menneskerettighedskommissionen og dens virksomhed, og jeg tror, at det er et yderst afgørende element i forbindelse med reformen af FN og det multilaterale system i almindelighed. Vi ved også, at håndteringen af menneskerettighedsspørgsmålene i de forskellige lande undertiden indgår i en længere proces. Det er ikke muligt hurtigt at nå resultater, derfor kræves der en diversificeret tilgang, hvor der arbejdes på forskellige fronter.
Jeg vil pege på tre eksempler, som har været udførligt omtalt her i Europa-Parlamentet. Iran er et eksempel. Man kan naturligvis føre en konfrontationspolitik over for Iran, hvad angår menneskerettighederne. Resultaterne heraf vil være yderst tvivlsomme. I forbindelse med den generelle forhandlingsproces - og der skal ikke herske tvivl om, at der drøftes særdeles følsomme og vigtige emner med dette land - er der imidlertid ikke tale om, at menneskerettighederne overses. Tværtimod, de står centralt i disse forhandlinger.
I sidste uge havde jeg lejlighed til at møde Irans udenrigsminister, og vi talte meget konkret om menneskerettighederne. Der blev stillet et klart krav om, at den gruppe, der diskuterer menneskerettigheder i Iran, genoplives, og at dialogen med Iran om menneskerettigheder genoptages som led i de forbindelser, der samlet set søges etableret med dette land.
Jeg har et vist håb om, at Iran accepterer at genoplive den omhandlede gruppe. Landet har eksempelvis søgt til gengæld at sikre sig, at der ikke stilles forslag om initiativer i Menneskerettighedskommissionen. Det krav kan vi efter min opfattelse ikke efterkomme, der kan ikke blive tale om nogen på dette felt. Men det afgørende er, at der føres en dialog med et land som Iran.
Kina har også været nævnt. Jeg ser dialogen om menneskerettigheder som et særdeles vigtigt aspekt af vores forbindelser med Kina. Så sent som i eftermiddags blev der i Luxembourg afholdt et dialogmøde med Kina om menneskerettigheder.
Vi ved, at vi ikke fra den ene dag til den anden kan ændre eller revolutionere det kinesiske system. Der må ydes en tålmodig indsats. Men når man ser på situationen i andre dele af verden, ser man også, at en ihærdig, gradvis, men vedholdende indsats kan være frugtbar og give resultater. Der er eksempler nok, som vidner herom.
Det sidste eksempel, jeg vil nævne, er Zimbabwe. Det er en trist og dramatisk historie, og det er ikke den eneste, når det gælder Afrika, der er også andre. Det ændrer ikke ved, at vi har iværksat sanktioner i Zimbabwe, som jeg ikke vil betegne som kraftesløse, sådan som et af medlemmerne her gjorde. Der er tale om reelle sanktioner. Man gik endog så vidt, at man aflyste et topmøde mellem Europa og Afrika på grund af Zimbabwe, fordi man ikke ønskede, at Zimbabwes præsident skulle deltage. Der er således ikke tale om en blødsøden og eftergivende holdning til dette land.
Vi har imidlertid i forbindelse med det forestående valg i Zimbabwe iværksat en nøje overvågning af landet. Jeg tror ikke, vi kan forvente, at valget forløber på god, demokratisk vis. Vi må derfor beslutte, hvordan vi vil videreføre forbindelserne med dette vigtige land. Man kunne i den forbindelse nævne andre eksempler i Afrika.
Belarus har ligeledes været nævnt. Vi har iværksat sanktioner over for Belarus, som i en vis udstrækning har isoleret sig selv. Det er altid et spørgsmål, når det gælder menneskerettigheder, om man skal isolere et land eller trods alt forsøge at bevare et minimum af dialog, navnlig for at hjælpe dem, som især rammes, når friheder og menneskerettigheder begrænses.
Lad mig sammenfattende anføre, at Europa efter min opfattelse yder en reel, vedholdende, aktiv, men også diversificeret indsats, hvad angår menneskerettighedsaspektet, og vi nedprioriterer det ikke, sådan som nogle har sagt. Vi ønsker efter min opfattelse at spille en vigtig rolle og anlægge en mere global tilgang til menneskerettighedsspørgsmålet. Visse specifikke rettigheder, især i forbindelse med multinationale selskaber, har været nævnt. Det er, som jeg ser det, netop baggrunden for, at der er behov for en mere moderne, men multilateral opfattelse af begrebet menneskerettigheder. Europa bør vise vejen, i følgeskab med andre naturligvis, men det skal ske for at fremme sagen. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg er enig i, at menneskerettighederne spiller og bør spille en meget vigtig rolle ikke blot i forbindelse med den 61. samling i FN's Menneskerettighedskommission, men naturligvis i al almindelighed. Det er i øvrigt tilfældet i forbindelse med hvert eneste topmøde og andre møder med de forskellige lande. Under mødet med Kina i december 2004 omtalte vi således udførligt menneskerettighedsspørgsmålet, og det er vores håb, at Kina ratificerer den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder.
Det er efter min opfattelse ligeledes meget vigtigt, at disse spørgsmål altid er på dagsordenen for de bilaterale møder. Det er, som hr. Schmit anførte, også tilfældet. Det samme gælder vores nye naboskabspolitik, som præsident Jusjtjenko i dag udtrykte forbehold over for. Jeg må sige, at jeg ikke er enig heri, hvilket jeg også har sagt til ham i Ukraine. Den naboskabspolitik, vi har udviklet, er progressiv, afgjort, men den kan bringe landene nærmere hinanden. Ukraine er meget nærmere EU, både når det gælder menneskerettighedsspørgsmålet, og når det gælder mange andre områder.
Jeg glæder mig over den interesse, Europa-Parlamentets medlemmer udviser. Jeg glæder mig også meget over at høre, at Europa-Parlamentet vil sende en delegation til Genève i forbindelse med Menneskerettighedskommissionens samling, der indledes i marts, med det sigte at befordre de forskellige kontakter.
Fru Flautre gav udtryk for, at vores dialog med et land ikke udelukker en indsats i FN, og den holdning deles fuldt ud af Kommissionen og Rådet. Det er baggrunden for, at vi altid klart har sagt - og også praktiseret - at vi modsætter os forslag, som tager sigte på at forhindre, at en resolution sættes under afstemning. Det gælder Kina.  indgår i Menneskerettighedskommissionens procedurer, men desværre forhindrer det os undertiden i at samarbejde. 
 Jeg vil gerne fortsætte på engelsk. Jeg har med stor interesse lyttet til kommentarerne til situationen for kvinder, journalister med flere i adskillige lande. Det er meget vigtigt, at Kommissionen er aktiv i menneskerettighedsspørgsmål.
Lad mig sige, at spørgsmålet om menneskerettigheder i FN også blev nævnt under dagens forhandling. Vi skal se på de nye tanker, der er fremsat af forskellige eksperter over for FN-panelet. Der er nogle meget interessante tanker. En af dem handler om at gøre medlemskabet af FN's Menneskerettighedskommission mere universelt eller på længere sigt ligefrem oprette et fuldt udviklet menneskerettighedsråd. Det er en meget interessant tanke, som vi efter min mening skal støtte.
Kommissionen bidrager til den interne refleksion over alle disse spørgsmål. Det er stadig ret tidligt i processen, da vi venter på rapporten fra FN's generalsekretær hr. Kofi Annan, der bliver forelagt engang omkring marts. Jeg er imidlertid overbevist om, at oprettelsen af et nyt menneskerettighedsråd vil styrke FN's troværdighed på menneskerettighedsområdet.
Vi skal imidlertid sikre os, at enhver FN-reformproces fremmer respekten for menneskerettigheder samt respekten for den humanitære lov, retsstatsprincippet og demokratiet, der alle er centrale for vores fredsskabende FN-svar. Hvis vi tænker på Irak, ved vi, at det er vigtigt.
Endelig er det vigtigt, at vi gør hele menneskerettighedsmaskineriet mere effektivt. Den første taler under dagens forhandling, hr. Ribeiro e Castro, nævnte de mange trusler, vi står over for, såsom terrorisme, organiseret international kriminalitet, illegal handel osv. Jeg vil fortælle ham, at han har helt ret i, at vi skal se på disse trusler. Han har vores fulde støtte.
Jeg ser disse trusler og foranstaltningerne imod dem som en del af det menneskelige sikkerhedskoncept. Der er tale om en omfattende forståelse af individuel sikkerhed, hvor det er meget vigtigt, at der findes hårde og bløde trusler. Tanken om frihed for nød og frihed for frygt er også vigtig, og begge skal elimineres.
Formanden.
   - Jeg har modtaget et beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Roithová (PPE-DE ).
   - Europa-Parlamentet må sige nej til våbeneksport til Kina. Jeg spekulerer på, om en højere omsætning for nogle få europæiske våbenfabrikanter skulle betyde, at Europa må opgive sine værdier og sine ambitioner om at støtte menneskerettighederne effektivt i verden. Jeg tror, at Ministerrådet vil tage Parlamentets holdning alvorligt, og at det vil opgive sin pragmatiske tilgang. Jeg vil advare om, at Europa i modsat fald vil miste evnen til at skabe positiv udvikling i Asien og Afrika. Hvilke politiske instrumenter vil Europa have tilbage til at håndhæve menneskerettighederne, sociale og økologiske normer samt handelsnormer? Uafhængige organisationer har båret vidnesbyrd om mord, forfølgelse og bortførelse af ideologiske modstandere i Kina. Dette rammer ikke kun Falun Gong, men også kristne, buddhister og andre.
Hvilken tiltro kan man have til et EU, der bryder eksportforbud, selv om årsagerne til, at de blev indført, stadig gør sig gældende? Unionen har stadig ikke gennemført sine egne undersøgelser om ændringer i adgangen til menneskerettigheder i Kina. Er den også blind for den tydelige overtrædelse af regler for international handel og intellektuel ejendomsret?
Det, der er tale om her, er jo også en sikkerhedsrisiko. Det kan jeg sige på baggrund af mine egne erfaringer i Den Tjekkiske Republik for et par år siden. Nogle journalister afslørede, hvordan der blev eksporteret våben til Congo, som Europa havde indført et eksportforbud imod. Dette skyldtes nogle politikere, der formidlede salg gennem det upålidelige Zimbabwe, som med glæde accepterede forfalskede slutbrugercertifikater. Vi må huske på, at i lande, hvor den offentlige kontrol ikke fungerer ...
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om valget i Moldova.
Schmit,
    Hr. formand, jeg vil gerne på Rådets vegne give udtryk for vores påskønnelse af den store interesse, Europa-Parlamentet viser for det nært forestående valg i Moldova. Formandskabet følger vedholdende og nøje udviklingen, hvad angår den politiske situation i Moldova, og ikke mindst forberedelsen af afviklingen af valget den 6. marts. Valget til den lovgivende forsamling i Moldova følges i øvrigt af OSCE-observatører. Den moldoviske regering har i god tid inviteret internationale valgobservatører til landet, og det er mit håb, at også medlemmer af Europa-Parlamentet vil deltage i observatørkorpset.
Som fremtidigt naboland til EU har Moldova stor betydning for os. Det vil være Dem bekendt, at valgprocessen giver anledning til en vis bekymring, især når det gælder mediernes situation og behandlingen af oppositionen. EU har allerede undersøgt alle disse spørgsmål sammen med den moldoviske regering i efteråret 2004 i forbindelse med trojkaens besøg. Vi gentog klart, at demokratisk praksis skal overholdes, og der skal være tale om et frit og retfærdigt valg.
EU har for nylig offentliggjort en erklæring om valget, hvis hovedelementer er følgende: EU erindrer Moldova om, at forbindelserne med Unionen afhænger af landets engagement med hensyn til fælles værdier. I formiddags blev der talt meget om værdier og demokrati, når det gælder Middelhavsområdet, og præsident Jusjtjenkos indlæg var i en vis forstand et stærkt vidnesbyrd om demokrati og værdier. Det er således vigtigt, at Moldova finder tilbage til Europa også på det område.
EU har opfordret de moldoviske myndigheder til at sikre, at valget forløber på åben og retfærdig vis, at mediedækningen af kampagnen er pluralistisk og upartisk, og at statsadministrationen forbliver neutral i forhold til alle kandidater og deres tilhængere. EU har også opfordret myndighederne til at sikre, at stemmeafgivelsen, når det gælder personer, der lever uden for landets grænser, håndteres på korrekt og upartisk vis. EU har endelig opfordret den moldoviske regering til at tage hensyn til den bekymring, OSCE's behovsvurderingsmission har givet udtryk for, og gennemføre de henstillinger, OSCE og Venedig-kommissionen fremsatte i fællesskab i 2004.
Sidst, men ikke mindst, blev spørgsmålet behandlet under mødet den 22. februar i Bruxelles i samarbejdsrådet EU-Moldova. Demokratiske reformer og afholdelse af frie og retfærdige valg er også vigtige elementer i den handlingsplan for EU-Moldova, samarbejdsrådet vedtog i forbindelse med den europæiske naboskabspolitik. Handlingsplanen omfatter, som understreget af kommissæren, ligeledes menneskerettighedsspørgsmålet i forbindelse med vores naboskabspolitik.
Jeg kan forsikre, hr. formand, at formandskabet nøje vil følge valgprocessen i Moldova. Det er en vigtig etape i forbindelse med landets europæiske fremtid. Det er et valg, landet må træffe, for at vise, at det er parat til en dag at tilslutte sig den europæiske familie. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, i går havde vi et EU-samarbejdsråd, hvor den nye naboskabspolitik og handlingsplanen for Moldova blev vedtaget. Vi havde også en fortrinlig ærlig og åben dialog, som jeg selv deltog i. Som min kollega påpegede, sagde vi helt tydeligt, at hvis Moldova virkelig ønsker at nærme sig EU, så er det meget vigtigt, at det viser sin interesse. Jeg synes, at valgene, der finder sted allerede den 6. marts, er en udmærket anledning til at vise, hvad der virkelig foregår.
Moldova er nødt til at fremme respekten for menneskerettigheder. Det er nødt til at fremme og bemyndige det civile samfund, og det skal sikre en bedre opfølgning af Europarådets henstillinger. Det sagde jeg altsammen personligt. Vi er alle enige om, at et pulserende demokrati, respekt for retsstatsprincipperne, uafhængige domstole samt frie og uafhængige medier er nødvendige, hvis man skal fremme landets stabilitet og velstand.
Siden uafhængigheden i 1991 har Moldova haft rimeligt gode resultater med hensyn til frie og retfærdige valg. Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa og Kontoret for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODHIR) bekræftede i rapporten om Moldova, at de to seneste parlamentsvalg levede op til internationale standarder.
Til Moldovas ros skal det siges, at meget få valg i de nye uafhængige stater har været vurderet så positivt. Ifølge OSCE's vurdering af lokale valg siden 2001 er situationen desværre forværret. Organisationen bemærkede, at der var problemer i forbindelse med kommunalvalgene i maj og juni 2003, herunder misbrug af administrative ressoucer, en svær ensidighed fra statsmediernes side til fordel for magthaverne samt arrestationer af fremtrædende kandidater. Der berettes om lignende problemer i forbindelse med guvernørvalget i den selvstændige territoriale enhed Gagauzia i oktober 2002.
Forud for parlamentsvalgene i 2005 er vi bekymret over, at en af de fælles anbefalinger fra OECE og Europarådets Venedig-kommission om at forbedre valglovgivningen og forvaltningen ikke er gennemført fuldt ud. Den åbenlyse mangel på tillid til den centrale valgkommission, problemerne med upræcise stemmelister, rygter om myndighedernes misbrug af administrative ressourcer, regeringens og regeringspartiets kontrol med de offentlige medier samt presset på de private medier giver også anledning til bekymring. Endvidere er op mod en fjerdedel af Moldovas befolkning måske afskåret fra at stemme. Det gælder f.eks. moldoviske borgere, der bor i udlandet eller i Transdnestrien.
I går hørte vi fra regeringen, at der også havde været nogle udefrakommende forstyrrelser af valgprocessen. Sådan blev det fremstillet, og jeg mener, at vi skal foretage en meget nøje overvågning af disse valg. Følgelig har Kommissionen finansieret 25 særligt udvalgte kommissærer til denne valgobservation, der skal gå ind i OSCE/ODHIR-missionen. Det er vigtigt at erkende, at det ikke bliver nogen let opgave, og at vi skal forblive meget årvågne.
Jeg glæder mig også over, at generalsekretæren for Europarådet, hr. Terry Davis, besøgte Moldova i januar, samt at OSCE indsatte en valgobservatørmission. Jeg vil benytte lejligheden til at bekræfte vores støtte til det udmærkede arbejde, der er udført af Europarådet og OSCE's støttehold.
Vi har regelmæssig kontakt med vores mission, og som nævnt bidrager vi med 50.000 euro. Det blev nævnt igen i går. Jeg synes, at den moldoviske delegation, der ønsker at nærme sig Europa, har udvist en stor interesse for at forsøge at leve op til standarderne, men der er også nogen bekymring over eventuelle udefrakommende påvirkninger. Her håber jeg atter, at Parlamentet sammen med Kommissionen følger begivenhederne meget nøje, da det kan vise sig meget afgørende. 
Podkanski (PPE-DE ),
    Hr. formand, det skal bifaldes, at Europa-Parlamentet undersøger spørgsmål vedrørende Moldova i dag, fordi Moldova er et lille land, som Europa i nogen grad overser. Det er et land med en rig historie, og et land, hvor der har været sammenstød mellem etniske og nationale interesser, ligesom der har været kulturelle, religiøse, økonomiske og politiske uoverensstemmelser. Moldova er det sted, hvor Øst møder Vest, og kristendom møder islam, og det sted, hvor forskellige herskeres og magters interesser er stødt sammen gennem hele historien. Moldovas situation i dag er også vanskelig og kompleks. Vi må huske på, at dette er et land, der efter Sovjetunionens sammenbrud oplevede en tragisk krig i Transdnestrien. Denne konflikt er endnu ikke løst endeligt.
Moldova kæmper for øjeblikket med mange økonomiske og sociale problemer. Denne følsomme region har brug for stabilitet til gavn for hele vores kontinent. Stabilitet kan kun sikres gennem fuldt demokrati, retsstatsprincippet og overholdelse af menneskerettighederne og de borgerlige rettigheder. Demokrati kan ikke påtvinges, det kan kun støttes, og det er det, der er vores ansvar over for Moldova i dag.
Valget den 6. marts 2005 vil blive en vigtig prøve på, hvor mange fremskridt der er gjort med demokratiseringsprocessen, og i hvor høj grad det fælles bedste vil være vigtigere end individuelle interesser. Dette valg vil bestemme, hvorvidt Moldovas vigtigste økonomiske, uddannelsesmæssige og sociale problemer vil blive løst tilfredsstillende. Dette valg kan åbne op for en ny udviklingsfase og dermed give anledning til gennemførelsen af den strategi for fremtidigt medlemskab af EU, der blev vedtaget sidste år. Valget vil også skabe nye udfordringer for Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet.
Wiersma (PSE ),
   Hr. formand, efter at have lyttet til Rådet og Kommissionen, kommissæren og rådsformanden er det tydeligt, at der skal afgives et fælles signal fra alle tre institutioner over for Moldova, den moldoviske regering, i optakten til valget den 6. marts. Det er også hensigten med denne forhandling i dag og med det beslutningsforslag, som vi uden tvivl i morgen vedtager med et overvældende flertal i Parlamentet.
På søndag i næste uge kan befolkningen i Moldova udtale sig om sammensætningen af et nyt parlament, og det er naturligvis et vigtigt tidspunkt for landet, for dette valg vil også resultere i en ny regering i landet. Jeg tror personligt, at den uheldige situation i Moldova selv vil præge valgkampagnen, for landets udvikling i det forløbne år er ikke særlig lovende. Det er i mellemtiden blevet Europas fattigste land.
Jeg synes imidlertid, at to andre spørgsmål er meget vigtige for os. Det er for det første spørgsmålet om Transdnestrien og forsøg på at finde en løsning på den uacceptable situation i den del af Moldova. Jeg tror, at kun en demokratisk legitimeret regering vil have autoritet til at muliggøre og blive engageret i nye initiativer. Det er der mulighed for nu.
Præsident Jusjtjenko fremsatte i formiddags en klar udtalelse om den nye ukrainske regerings vilje til at medvirke til en løsning, og her er absolut brug for Ukraines hjælp. Men efter min mening gælder det om, at valget resulterer i en regering, som har autoritet til at bidrage til løsninger. Desuden er landets fremtidige kurs et vigtigt tema, som kommissæren også sagde, og partierne synes i store træk at være enige om, at det er nødvendigt at søge tilnærmelse til Europa og EU. Hvis den nye regering i Chisinau sætter kursen mod Europa, vil vi naturligvis i højeste grad bifalde det, og den handlingsplan, som er aftalt som led i naboskabspolitikken med Moldova, giver konkrete rammer for det.
Til en forstærkelse af samarbejdet og de politiske forbindelser med EU er der imidlertid knyttet den betingelse, at den moldoviske regerings mandat er baseret på et fuldstændig demokratisk udtryk for befolkningens vilje. Ellers bliver det vanskeligt for os at have noget at gøre med landet i de kommende år. En regering, der er legitimeret af befolkningen, er den vigtigste samtalepartner for EU, og hvis denne vælger en troværdig europæisk kurs, kan den forvente støtte fra EU. Men hvis valget ikke lever op til demokratiske standarder, kaster det en skygge over det fremtidige samarbejde. Et demokratisk og troværdigt styre og lederskab er en forudsætning for europæisk engagement.
Derfor opfordrer vi også den siddende regering til at gøre alt for at få valget og kampagnerne til at forløbe ærligt og åbent. Derfor skal især en afbalanceret adgang til medierne fra alle sider være garanteret, og hvad det øvrige angår, tilslutter jeg mig det, som kommissæren sagde derom, og vi værdsætter også i høj grad Kommissionens indsats i forbindelse med dette valg. 
Kacin, Jelko (ALDE ),
   Fru kommissær, luxembourgske formandskab, mine damer og herrer, Moldova er EU's mindst udviklede nabo, og ud over alvorlig underudvikling lider det også under en række andre problemer og tunge byrder. Moldova er Europas mindst udviklede land, og det har ikke kontrol over hele sit eget territorium. Dets jernbanesystem er delt i to. Udenlandske militærenheder er udstationeret på dets territorium imod dets vilje. Alt kan man finde der, selv de værste former for international kriminalitet og handel med våben, narkotika og mennesker.
Landet har alvorlige problemer, men dets befolkning forstår at leve og overleve under desperate økonomiske forhold, for det er den nødt til. Over halvdelen af befolkningen er tvunget til at overleve for 2 amerikanske dollars om dagen, og en femtedel lever for 1 amerikansk dollar om dagen. Hvis dette ikke er et mirakel, er mirakler ikke til. For dem kan der sandelig ikke være nogen. Vi må være, og er, solidariske med dem.
Vi nærer alle håb om demokratiske og økonomiske forandringer. Der skal være valg i Moldova den 6. marts, og resultatet af det kan muligvis øge vores indbyrdes samarbejde og bringe Moldova tættere på EU. Rumænien bliver medlem af EU, der er sket store forandringer i Ukraine, og vi håber, at moldovernes ønsker også må gå i opfyldelse, og at udviklingens og demokratiets hjul vil begynde at dreje hurtigere i Moldova.
Jeg ville ønske, at den ukrainske præsident havde benyttet sin tale i dag til at opmuntre vores venner i Moldova, for det ukrainske eksempel har vist, at indblanding udefra ikke hjælper og ikke kan standse historiens gang. Vi ønsker dem held og lykke og nye og bedre muligheder for at gøre fremskridt, og vi ser frem til at samarbejde med dem efter valget.
Schroedter (Verts/ALE ),
    Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, Moldova er et land, som ofte glemmes i Europa. Det nævnes sjældent i opremsninger af eksempler og i vigtige taler, og alligevel er dets skæbne tæt forbundet med EU. Kun hvis der findes en løsning på Transdnestrien-konflikten, og landet igen reelt kan overvåge sine egne grænser, vil det kunne udvikle sig økonomisk. Vi ved, at det er det fattigste land i Europa, og at de unge flygter derfra i hobetal.
Dermed er det også vigtigt for os, at denne konflikt bliver løst, og demokratiske valg er en grundlæggende forudsætning herfor. En demokratisk udvikling og en succesrig økonomisk udvikling i dette land vil også betyde større sikkerhed for EU. Derfor glæder det mig, at også Kommissionen, Rådet og hr. Solana omsider - og "omsider" vil jeg godt understrege her - forstod, at løsningen på Transdnestrien-konflikten er et centralt sikkerhedsspørgsmål for Europa, og at vi skal gøre alt for at fremskynde denne proces.
Ikke desto mindre - og det vil jeg også gerne præcisere endnu en gang - er det partierne, regeringen og regeringen i Moldova, som er ansvarlige for en demokratisk udvikling her. De skal nu drage omsorg for, at valget er frit og fair, og at der ikke finder nogen valgfusk sted, således at der kan dannes en tillidsvækkende regering, som kan blive en vigtig samtalepartner for EU. Det er det signal, der skal sendes, før Moldova kan sætte kursen mod EU. 
Maštálka (GUE/NGL ),
   Jeg er enig i det meste af det, som de foregående talere har sagt. Jeg deler også deres bekymringer angående nødvendigheden af at neddæmpe situationen i Moldova og af tættere samarbejde med dette europæiske land. Kommissæren har nævnt flere problemer i forbindelse med valget. Vi diskuterede disse problemer i går, da vi udarbejdede vores beslutning, og jeg mener, at det foreliggende forslag er et acceptabelt kompromis.
Hvad angår problemet med medierne, har jeg fået oplyst fra kilder i Europarådets Parlamentariske Forsamling, at der ikke desto mindre er sket en ændring. Omkring halvdelen af sendetiden i statsejede medier er tildelt til oppositionen og halvdelen til regeringspartierne, og denne fordeling stiger til en tyvendedel til fordel for oppositionen i de private medier.
Det lader også til, at problemet vedrørende studerendes afstemning er blevet løst, da de vil kunne stemme både der, hvor de bor, og der, hvor de studerer. Der er også sket noget, hvad angår identifikationspapirer, da der nu er givet forlængelse til både pas fra sovjettiden og pas, der er ved at udløbe.
Til sidst vil jeg sige, at jeg mener, at der er sket fremskridt, og at der ikke er noget i vejen for, at valget kan foregå demokratisk og gennemsigtigt. Det er imidlertid vores opgave at overvåge dette.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, om et år, ni måneder og otte dage vil Moldovas nabo, Rumænien, blive medlem af EU. Når vi diskuterer den politiske situation i Moldova, må vi derfor huske, at vi taler om demokrati eller manglen på samme i et land, der inden længe vil være EU's nabo. Hvis det, når vi diskuterer Irak og Iran, siges, at de vil blive EU's naboer efter Tyrkiets tiltræden af EU om ca. 20 år, burde vi interessere os endnu mere for EU's nuværende naboer såsom Ukraine og Belarus eller Moldova, som bliver vores nabo inden længe.
Det valg, der finder sted i Moldova om 11 dage, vil ikke være helt troværdigt, hvis ikke der forinden foregår en retfærdig valgkamp. For øjeblikket er der ingen valgkamp, og der er ingen tegn på, at der kommer en. Men valg uden valgkamp er som en fisk uden vand, og derfor må vi ikke blot dømme de moldoviske myndigheder ud fra, om de overholder procedurerne på valgdagen, men også ud fra, om de sørger for, at der foregår en normal valgkamp. Samtidig må vi ikke glemme, at valget i dette land har en international sammenhæng, hvad enten vi kan lide det eller ej.
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Moldova er en lille indlandsstat og Europas fattigste land, og landet vil få stigende betydning for EU, når vi får fælles grænser fra 2007. Det er også hjemsted for en fastlåst konflikt i det løsrevne område Transdnestrien, der har været under russisk militærbeskyttelse siden 1991 efter en blodig separatistkonflikt. Dette område er tilflugtssted for gangstervirksomhed, smugling og hvidvaskning af penge, og det korrumperer de lokale myndigheder omkring Odessa Oblast i Ukraine.
Skønt præsident Voronin, som jeg traf for et år siden, er kommunist og etnisk russer, går han helt ind for en tilnærmelse til EU og NATO efter et skænderi med præsident Putin, der ikke trak de russiske tropper ud af Transdnestrien inden udgangen af 2002 som aftalt. Jeg er overbevist om, at parlamentsvalget den 6. marts trods den ensidige mediedækning og eneretten til administrative ressourcer ikke vil blive præget af den type svig, som man så under premierminister Janukovitj i nabolandet Ukraine, og som udløste den berømte orange revolution. Europa-Parlamentet, de parlamentariske forsamlinger i Europarådet og NATO samt OSCE/ODIHR's tilstedeværelse i Moldova suppleret med rumænsk og ukrainsk bistand vil forhindre et sådant scenario.
Det nye parlament skal hjælpe Rumænien, Ukraine, Rusland, USA og EU med at mødes med den moldoviske regering for at løse Transdnestrien-problemet. Der skal gives garantier for en stærk beskyttelse af de slaviske minoriteter - sandsynligvis sammen med en form for overdraget regering til området, der trods alt aldrig har været rumænsktalende eller en del af et historisk Bessarabien, og som Stalin på grusom vis annekterede for at skabe Moldova for 60 år siden.
Jeg vil personligt starte med at anbefale en stramning af sanktionerne mod Tiraspol ved at bede Ukraines præsident Jusjtjenko, der besøgte os i morges, om yderligere at vise sin uafhængighed af Moskva ved at forhindre hr. Smirnov og hans 16 kammerater i at rejse til Ukraine på samme måde, som EU allerede har gjort med visumforbuddet. Jeg vil også bede Rådet om at træffe en politisk beslutning, der forhindrer luftfartøjer, der er lettet fra den militære lufthavn i Tiraspol, i at lande på EU's område for dermed at sikre, at de alle letter fra Chisinau, hvor de kan kontrolleres for smuglervarer inklusive våben.
Mikko (PSE ).
   - Mine damer og herrer, siden den orange revolution er Europa-Parlamentet blevet mere opmærksomt på sine naboer i Øst. Beslutningen i dag bekræfter, at den modige beslutning truffet den 13. januar om at tilbyde Ukraine medlemskab af EU ikke var overilet.
Moldova-beslutningen er velafbalanceret. Vi både bekræfter vores støtte og giver udtryk for vores forståelse for den komplekse situation i regionen. Moldovas territoriale integritet er blevet brudt: I modstrid med den demokratisk valgte regerings ønsker er udenlandske soldater - den russiske hær - udstationeret i landet. Det er i øvrigt ironisk, at i dag, den 23. februar, er den dag, hvor Sovjetunionens vasalstater, herunder Estland og Moldova, i årtier blev tvunget til at fejre den sovjetiske hær- og flådedag.
EU er rede til at støtte moldoverne, både i den europæiske integrationsproces og i genoprettelsen af deres territoriale integritet. EU må inden for rammerne af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik også være rede til at støtte grænsekontrol mellem den moldoviske separatistregion Transdnestrien og Ukraine. Den ukrainske præsident, Viktor Jusjtjenkos, tale i Parlamentet i dag giver os grund til at tro, at Ukraine betragter løsningen af problemet med Transdnestrien som en alvorlig sag.
Spørgsmålet om, hvorvidt det moldoviske valg er demokratisk, afhænger ikke udelukkende af, hvordan stemmerne bliver talt. Valget er ikke demokratisk, medmindre alle politiske partier har retfærdig og lige adgang til medierne under valgkampen. Her tænker jeg på Teleradio Moldovas sendetid. Samtidig skal der gives mulighed for valgpropaganda både på gaderne og i medierne. Dette er et mindstekrav. Uden dette kan vi ikke erklære valget den 6. marts for demokratisk.
EU må være forberedt på at behandle Moldova på samme måde som Ukraine. Jeg ser ingen grund til, at Europa-Parlamentet ikke skulle støtte Moldovas udsigter til medlemskab af EU under de demokratiske og økonomiske reformprocesser. Det første Københavnskriterium - demokrati - er naturligvis en forudsætning for Europas støtte og samarbejde, men de andre to - en fri markedsøkonomi og retsstatsprincippet - er lige så vigtige for Moldova. En klar holdning til disse spørgsmål er nødvendig, hvis vi skal være ærlige over for os selv, Europa og moldoverne.
Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. Schmit, Ukraines præsident udtrykte det på fremragende vis i dag. Den værdi, som forbinder hans land med Europa, er demokratiet, og demokraterne i Moldova holder også øje med os. De forventer ikke alene, at vi engagerer os i dem som europæere, men også et klart signal, der rækker videre end naboskabsstrategien. Derfor mener jeg - især set i lyset af begivenhederne i nabolandet Ukraine - at vi skal efterlade Moldova med et klarere perspektiv.
Med Thessaloniki-strategien lagde EU en plan for de vestlige Balkanlande. Med hvad så med de lande, som netop nu er i færd med at smide fortidens lænker? Ukraine har skabt præcedens. Moldova vil forhåbentlig følge efter den 6. marts, og i Belarus kommer man heller ikke uden om en demokratisering i fremtiden. Det, som vi har brug for nu, er en Thessaloniki-strategi for disse tre stater. Det er en anakronisme, at Moldova er det eneste land inden for rammerne af stabilitetspagten, som ikke har udsigt til at blive optaget i EU. Det ville være rart, hvis vi meget snart kunne byde velkommen til en demokratisk valgt præsident fra Moldova, som er oprigtig engageret i de demokratiske processer. Det er ikke tilfældet i øjeblikket, hvilket jeg fik lejlighed til at konstatere, da jeg var på besøg i Kisjinjov for 10 dage siden.
Forudsætningen for et europæisk Moldova er imidlertid, at der finder et demokratisk valg sted den 6. marts. Derfor lyder vores appel til vores europæiske venner i Moldova: Gå til valgurnerne, og vælg demokratiet. Gør Moldova til et frit, demokratisk og europæisk land, således at vi snart får mulighed for at byde jer velkommen her i Parlamentet. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det overvejende rumænsksprogede område, som man tidligere kaldte Besarabien og nu Moldova, har skiftende været rumænsk og russisk. Det ville aldrig være opstået som stat uden pagten mellem Stalin og Hitler, som lige inden Anden Verdenskrig fastlagde Sovjetunionens nye grænser mod vest. Både i den rumænsksprogede del vest for Dnestr og i den slaviske del øst for floden findes en fælles nostalgi efter den slags samfund, som eksisterede i perioden under Sovjetunionen. Alle disse omstændigheder udgør ikke et gunstigt udgangspunkt for demokrati, tolerance, gennemsigtighed og mangfoldighed. De kan hos de forskellige befolkningsgrupper føre til længsel efter et autoritært styre, som er rettet mod dem, man betragter som modstandere. Et mislykket valg som sidste år i Ukraine og Belarus kunne derfor være muligt. Det er altså vigtigt, at vi nu giver udtryk for, at vi også under dette fattigste land i Europa et normalt parlamentarisk demokrati med lige rettigheder og muligheder for alle partier, som deltager i valget den 6. marts. 
Andrikienė (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand. Som vi ved, afholdes der parlamentsvalg i Moldova den 6. marts. Jeg håber, at jeg kan være til stede som medlem af Europa-Parlamentets delegation af valgobservatører. I dag vil jeg imidlertid også gerne give udtryk for min bekymring over situationen i Moldova op til valget. Denne situation er kompliceret, først og fremmest fordi der endnu ikke er nogen løsning på problemet med Transdnestrien. Hverken det internationale samfund eller EU har indtil nu været i stand til at overtale Rusland til at overholde sine Istanbul-forpligtelser fra 1999 og trække sine tropper tilbage fra Transdnestrien. Transdnestrien er blevet en region præget af hvidvaskning af penge samt fremstilling og ulovlig eksport af våben. Det bidrager enten direkte eller indirekte til organiseret kriminalitet og international terrorisme. Kommissær Ferrero-Waldner har i dag givet udtryk for bekymring over forholdene i Moldova op til valget og over, hvordan visse eksterne parter har prøvet at påvirke situationen i et stykke tid. I går talte Moldovas premierminister Tarlev om dette på et pressemøde i Bruxelles, og i dag taler alverdens nyhedsbureauer om det. Til sidst vil jeg sige, at jeg håber, at EU og det internationale samfund kan gøre noget, at EU ikke blot vil observere valget og overvåge situationen, men også tage konkrete skridt til at hjælpe de demokratiske kræfter i Moldova, samt at EU ikke vil tillade, at situationen i Moldova bliver ustabil. Mange tak.
Pittella (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, til forskel fra nogle få andre parlamentsmedlemmer er jeg af den opfattelse, at Parlamentet ser med sympati og solidaritet på det moldoviske folk og navnlig på dets indsats for at skabe et gennemført demokratisk system og en større samfundsudvikling. Vi er knyttet til hinanden af stærke bånd og fælles interesser, og vi ønsker at fortsætte det samarbejde, der allerede er blevet indledt i forbindelse med naboskabsprogrammet.
Vi skal være opmærksomme på begivenhederne, modsætningsforholdene og forsinkelserne, men også på den positive indsats, som politiske og sociale aktører samt institutioner og sammenslutninger gør, navnlig verdslige og katolske sammenslutninger, der kæmper for at forsvare børns ukrænkelige rettigheder og for at bekæmpe handelen med piger, der kastes ud i prostitution.
Der er to spørgsmål, som skal tages op, nemlig menneskerettighederne og de politiske rettigheder. Ud fra dette synspunkt er valget den 6. marts en vigtig begivenhed, og det er rigtigt at bede om, at det kommer til at finde sted på en så gennemsigtig måde som muligt, så man sikrer den størst mulige deltagelse. Efter min mening er det ligeledes rimeligt at anmode regeringerne og de lande, hvor der bor mange moldoviske statsborgere, bl.a. Italien, om at skabe betingelserne for, at tusindvis af moldoviske indvandrere til fulde kan gøre brug af deres stemmeret. 
Pafilis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, befolkningerne har ikke brug for anvisninger og anbefalinger og slet ikke for at være under opsyn, når de skal vælge de regeringer, de ønsker. Det er uacceptabelt, at EU og Europa-Parlamentet bliver ved med at blande sig i andre landes interne anliggender.
I Moldovas tilfælde er hykleriet omkring den demokratiske proces gået langt over stregen. Hvis der er noget, der skal fordømmes, er det USA's åbenlyse indblanding med støtten på 1,7 millioner dollars til organisationen Coalitsia 2005, som støtter den såkaldte opposition mod den siddende regering. Der er det store problem med udenlandsk indblanding i Moldovas indre anliggender. Og USA's accept af denne indblanding er en provokerende handling. USA har protesteret gennem sin ambassade og rettet beskyldninger mod Moldovas regering, og denne protest har selvfølgelig fået tilslutning fra ambassader fra store europæiske lande, og der er ingen af de beslutningsforslag, der er fremlagt, som tør komme ind på dette problem. I er hverken interesseret i demokrati eller ægte demokratiske valg. I vil undertvinge Moldova.
Til sidst vil jeg gøre opmærksom på, at det er den 23. februar i dag, årsdagen for dannelsen af den røde hær, og vi bør mindes de millioner af røde menige og officerer, der blev dræbt i Anden Verdenskrig i kampen mod fascismen. 
Schmit,
    Hr. formand, denne forhandling har efter min opfattelse vist, at Moldova ikke er Europas glemte land. Den har vist, at vi interesserer os for landet, som trods alt halter lidt bagefter, når man ser på den generelle udvikling i Europa, nemlig en udvikling hen imod mere demokrati og en udvikling hen imod økonomiske og sociale reformer, bekæmpelse af korruption og menneskehandel. Alle disse emner er særdeles vigtige i denne forbindelse.
Jeg mener, at forhandlingen vidner om, som en udtrykte det, at Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen er enige om at sende et stærkt signal til Moldova om, at landet ikke må forpasse den historiske chance, der er givet efter det, der er sket i Ukraine. Det budskab bør efter min opfattelse viderebringes klart og med bestemthed til de moldoviske myndigheder, ikke blot i forbindelse med valget, men også efterfølgende. Fru Ferrero-Waldner talte om den europæiske naboskabspolitik. Der bør i kraft af denne politik og i kraft af handlingsplanen lægges pres på de moldoviske myndigheder, både de nuværende og de fremtidige, for at sikre, at reformerne virkelig gennemføres, og for at sikre, at de har reelt indhold. 

Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, vi har talt om Transdnestrien under dagens forhandling, og det er et konkret emne. Vi talte meget om det i går. Som østrigsk udenrigsminister og OSCE-formand i 2000 forsøgte jeg meget ihærdigt at finde en løsning på Transdnestrien-problemet. Dengang var der tale om . Premierminister Primakov var blevet udpeget af Rusland, og der var en chance for at komme videre. Umiddelbart derefter rejstes spørgsmålet desværre igen, og der er ikke fundet nogen løsning.
Jeg er således meget glad for generalsekretærens nye særlige repræsentant, fordi det er meget vigtigt at gå videre. Det blev sagt i går. Vi skal gøre, hvad vi kan via vores handlingsplan, men vi skal også finde en løsning på dette meget vanskelige problem.
Jeg besøger Moldova kort efter valget, så snart en ny regering er dannet. Det sagde jeg på vores møde i går, og i dag kan jeg også officielt bekendtgøre, at Kommissionen vil åbne en ny delegation i landet. Hvis vi ønsker en ny naboskabspolitik, så er tiden inde nu. Det er vigtigt, og jeg håber, at jeg kan kombinere mit besøg med åbningen af en sådan delegation.
Moldova er det fattigste land i Europa i dag. Men lad os ikke gå for vidt. Lad os handle. Der er behov for retorik og visioner, men det er endnu mere nødvendigt at se på situationens sammensætning. Jeg kender landet, fordi jeg har besøgt det mange gange i forbindelse med mine tidligere stillinger.
Der er behov for at gøre mange ting. Det er handlingsplanen velegnet til. Se venligst på handlingsplanen. Jeg har hørt, at nogle folk ønsker at gå videre end handlingsplanen, men det er tiden ikke inde til. Her og nu skal naboskabspolitikken bringe disse lande nærmere EU. Det er imidlertid et spørgsmål om at give og tage. Landene skal også acceptere den hjælpende hånd, vi tilbyder dem.
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget syv beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2. Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende mundtlige forespørgsler:
- B6-0005/2005 af Barón Crespo for Udvalget om International Handel og af Morgantini for Udviklingsudvalget til Rådet og
- B6-0006/2005 af Barón Crespo for Udvalget om International Handel og af Morgantini for Udviklingsudvalget til Kommissionen
om foranstaltninger til bekæmpelse af sult og fattigdom.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, på FN's generalforsamling sidste år fremsatte præsident Lula et initiativ, som præsident Chicac, præsident Lagos og ministerpræsident Zapatero straks tilsluttede sig, og som førte til erklæringen om foranstaltninger til bekæmpelse af sult og fattigdom af 20. september, der blev undertegnet af 111 regeringer, herunder alle EU's. Initiativet ajourfører og relancerer millenniumudviklingsmålene, der blev fastsat af FN i 2000.
Desuden står der i artikel 3, stk. 3, i den europæiske forfatning, der er ved at blive ratificeret, at EU overholder folkeretten og principperne i De Forenede Nationers pagt, og at den forpligter sig klart over for millenniumdagsordenen, og at den går ind for princippet om fri og fair handel.
Alt dette kræver en intensiveret og voksende indsats, ikke kun fra medlemsstaternes side, men også fra EU. Tiden er inde til, at vi får kendskab til Kommissionens og Rådets kriterier, ikke kun i forbindelse med vigtige og aktuelle spørgsmål som f.eks. situationen i Afrika eller klimaændringerne, men også for at styrke vores finansielle bidrag til udviklingsbistanden, for at gennemføre millenniumdagsordenen og især for at kunne påtage os en ansvarlig og ledende rolle i forbindelse med dette spørgsmål, der er så vigtigt for menneskehedens fremtid.
Endelig bør dette punkt, hr. formand, efter min mening udvides til også at omfatte det mandat, som Kommissionen bør udstyres med forud for topmødet i Hongkong til videreudvikling af Doha-runden. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, fattigdom er ikke skæbnebestemt, men et resultat af politiske og økonomiske valg på nationalt, regionalt og internationalt plan, og efter min mening er det efterhånden på tide, at den opfattes som illegal. Den bør simpelthen være ulovlig.
Antallet af meget fattige mennesker er steget - og jeg har ikke til hensigt at kede Dem med informationer og tal, for dem er De allerede i besiddelse af - men sådan som der står i New York-erklæringen, er den største skandale ikke så meget eksistensen af sult og fattigdom, men snarere, at dette problem bliver ved med at eksistere, selv om vi har de menneskelige og materielle ressourcer, der er nødvendige for at gøre noget ved den.
Denne erklæring, som hr. Barón Crespo også henviste til - han sagde, at den er blevet undertegnet af 108 regeringer, men jeg mener, at det er 111 - var et kraftigt ønske fra såvel præsident Lula som kvintettens lande. Kvintetten har peget på nye udviklingsfinansieringsinstrumenter, som jeg ikke vil nævne her (beskatning og lignende strategier). Selv om jeg støtter dem, er jeg af den opfattelse, at disse nye instrumenter skal supplere og ikke erstatte de allerede eksisterende instrumenter, og at de skal indgå i en global fond, der administreres af FN.
At overvinde fattigdommen i de fattige lande, men efterhånden også i dele af de såkaldte rige lande, er i virkeligheden ensbetydende med at respektere retten til livet og er også det bedste våben mod fundamentalisme og brutale konflikter. De strukturelle tilpasningsprogrammer og den uhæmmede liberalisering har bestemt ikke gjort leveforholdene bedre i disse lande.
Millenniummålsætningerne, som hr. Barón Crespo henviste til, skal betragtes som en vigtig mellemetape, men bestemt ikke som et endeligt mål. Jeg er ligeledes af den opfattelse, at principerklæringerne skal følges op af konkrete handlinger, heriblandt en fordobling af udviklingsbistanden. Det glæder mig, at nogle europæiske lande - Danmark, Nederlandene, Luxembourg og Sverige - allerede bevilger 0,7 %, og at andre lande nu går i samme retning. Jeg beklager derimod, at man i mit land, Italien, ser den modsatte tendens. Jeg håber, at denne tendens kan vendes.
Endelig er det vores pligt ligeledes at arbejde i retning af en eftergivelse af gælden, og jeg mener, at også en gennemskuelig administration af støtten bør være et vigtigt og udtrykkeligt løfte fra EU's side. Vi er ikke alene, og vi må ikke føle os alene. Vi skal desuden bidrage til udviklingen og væksten i FN's og dets agenturers rolle. 
Schmit,
    Hr. formand, jeg synes, der er grund til at komplimentere præsident Lula for det initiativ til en indsats til bekæmpelse af sult og fattigdom, som ligger til grund for de ærede medlemmers mundtlige forespørgsler.
Initiativet har båret frugt. Der mærkes således en reel besindelse. Først og fremmest en besindelse på, at sult og fattigdom i verden udgør en virkelig anstødssten, og at disse forhold ydermere udgør en permanent trussel mod stabilitet og normal udvikling. Vi har i dag under formiddagens og eftermiddagens forhandlinger talt meget om demokrati i en verden i udvikling. Initiativet , som blev søsat af Tony Blair og formandskabet for G8, ligger til dels på linje hermed, og vi havde også for nogen tid siden en debat om gældssanering og eftergivelse af de fattigste landes gæld. Det drejer sig således om, at præsident Lulas initiativ tillige med andre statschefers initiativer udmøntes i konkret handling.
Det er korrekt, at Rådet på nuværende tidspunkt ikke har vedtaget nogen holdning med hensyn til innovative finansieringskilder i forbindelse med bistand til udviklingslandene. De vil imidlertid have bemærket, at der er fremlagt en række tanker, som er genstand for debat, og som ikke længere er tabubelagt. Således er et emne som beskatning af flybrændstof ikke længere tabu, men indgår i de muligheder, der er under overvejelse for at finde nye finansieringskilder, som gør det muligt at bekæmpe fattigdommen på mere effektiv vis. Bestræbelserne for at finde nye finansieringskilder indgår i øvrigt som en af de otte forpligtelser, der blev defineret af Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002 med henblik på at omsætte Monterrey-konsensussen til praksis.
I Barcelona stadfæstede EU's medlemsstater, at de påtog sig otte forpligtelser, de såkaldte Barcelona-forpligtelser, som kan ses som otte forskellige aspekter af EU's indsats for at opfylde millenniumudviklingsmålene med det sigte at udrydde fattigdom. Det er ikke nogen hemmelighed, at vi for mange landes vedkommende, især når det gælder Afrika syd for Sahara, stadigvæk langtfra har nået disse mål, eksempelvis hvad angår adgang til vand, adgang til uddannelse og adgang til sunde fødevarer.
I Rådets konklusioner fra mødet den 27. april 2004, som anerkender det arbejde, der pågår i medlemsstaterne vedrørende innovative finansieringskilder, opfordres medlemsstaterne og Kommissionen til at undersøge mulighederne for at nå til enighed om de forskellige forslag, der drøftes. Det understreges i den forbindelse, at partnerskaber mellem den offentlige sektor og den private sektor spiller en afgørende rolle.
I forbindelse med mødet i juni 2004 stadfæstede Det Europæiske Råd, at EU vil styrke indsatsen for at overholde Monterrey-forpligtelserne, især ved, som jeg har nævnt, at søge innovative finansieringskilder. Endvidere bekræftede Det Europæiske Råd under det seneste møde i december 2004, at EU fuldt og helt støtter millenniumudviklingsmålene og finder det nødvendigt at sikre fremskridt med hensyn til at nå disse mål, især ved at se nøjere på nye finansieringskilder på grundlag af forslag fra Kommissionen med henblik på mødet på højt niveau i 2005.
Det er på tide at skride til handling og stille forslag, og det er min opfattelse, at Rådet nu forventer, at Kommissionen fremlægger sine forslag, og det er i den forbindelse ønskeligt, at den fjerner sig en smule fra den slagne vej og virkelig præsenterer noget nyt. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg vil gerne sige til hr. Barón Crespo og til fru Morgantini, at jeg synes, at præsident Lulas initiativ er meget vigtigt og relevant. 
 Min kollega hr. Michel, som behandler dette specifikke emne, beklager ikke at kunne være til stede her i dag, og jeg tager naturligvis gerne dette emne op på hans vegne. Kommissionen deler den grundlæggende opfattelse, som i det hele taget foranledigede kvartetten til at overveje nye finansieringskilder. For at nå millenniumudviklingsmålene har vi brug for en væsentlig forøgelse af finansieringsmidlerne og især af den offentlige udviklingsbistand. Dette skal ligge ud over den forhøjelse heraf, som blev aftalt i Monterrey og den hermed forbundne forpligtelse om udviklingsfinansiering. Men som Verdensbanken påpegede i sin rapport til Udviklingsudvalget, er den nemmeste og mest effektive måde at forhøje midlerne på at øge de nationale budgetters bidrag til udviklingsbistanden.
EU slog allerede ind på den vej i forbindelse med opfyldelsen af Barcelona-forpligtelserne fra 2002 og agter fortsat at følge den, dog muligvis i et hurtigere tempo. Vi påtænker at stille konkrete forslag herom - hr. Michel vil forelægge disse for Kommissionen, således at de kan blive drøftet dér, inden de sendes videre til Rådet. Det vil ske inden for rammerne af Kommissionens meddelelse, som er under udarbejdelse i øjeblikket, som opfølgning på Monterrey-konferencen og i forbindelse med et konsolideret projekt for FN's millenniumtopmøde i september 2005.
Personligt mener jeg, at de foreliggende innovative forslag, f.eks. den globale Marshall-plan, er særdeles interessante, og vi vil naturligvis også deltage i drøftelserne i de forskellige organer. Samtidig bør disse ikke tjene som en undskyldning for enten at udskyde eller nedvurdere indfrielsen af Monterrey-forpligtelserne. Tværtimod skal forpligtelserne genbekræftes, og der skal komme nye til. 
Zaleski (PPE-DE ),
   Tak for ordet, hr. formand. Fru kommissær, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil tale på mit eget sprog, polsk. Mine damer og herrer, vi har det ædle mål at hjælpe fattige lande. Men nogle gange hjælper det ikke bare at give penge. Som medlem af det polske videnskabsakademi og dermed repræsentant for uddannelse, som kommissæren nævnte tidligere, vil jeg gerne gøre Dem opmærksom på en ting. Den forskning, som jeg har udført hidtil, viser, at kun godt 30 % af dem, der kommer fra fattige lande for at studere på førende europæiske, amerikanske eller andre universiteter, vender tilbage til deres hjemlande, uanset om de er her for at få en kandidatgrad eller en ph.d.-grad. Vi hjælper en eller to enkeltpersoner, men dette er overhovedet ingen hjælp for de fattige lande. Det, der skal ske, er, at disse mennesker vender tilbage som teknologiske eksperter inden for landbrug, uddannelse eller alle mulige andre områder, så de bliver økonomiens elite og drivkraft. Dette er en måde at bekæmpe sult og fattigdom på.
Hvad angår det emne, vi diskuterer her, havde jeg på et tidspunkt lejlighed til at veksle nogle få ord med kommissær Michel, og jeg tror, at vi er enige om, at det ville være fornuftigt at stille et forslag, og om muligt gennemføre det, hvorved et vist beløb i budgettet blev øremærket til at hjælpe dem, der vender tilbage til fattige lande, med at tilpasse sig, eller rettere tilpasse sig igen, til fattigdom i overgangsperioden, indtil de finder et passende job, der svarer til deres kvalifikationer. Dette ville være en stor hjælp og på en vis måde en forlængelse af de stipendier og den finansielle bistand, vi yder, for at de kan studere i vores lande. Med andre ord, mine damer og herrer, behøver vi egentlig ikke disse mennesker med ph.d. fra Mali eller Congo, for vi har vores egne, men der er et stort behov for dem i deres egne lande. Derfor går jeg stærkt ind for dette forslag. Om nødvendigt vil jeg udarbejde det i detaljer og med data og sende det til Udviklingsudvalget som et forslag til Kommissionen. Jeg ser gerne, at alle her i salen og kommissæren koncentrerer sig om dette nu. Tak.
Van den Berg (PSE ),
   Hr. formand, det initiativ, som blev taget den 20. september 2004 i New York, med Lula og Annan i hovedrollerne, indeholder gode idéer om bistand, handelsgæld, eftergivelse af gæld og nye finansieringsformer. Men allerede i 2000 underskrev verdenslederne en erklæring, hvori de forpligtede sig til at nå millenniumudviklingsmålene inden eller omkring 2015. Nu i 2005 kan verden se, at vi i Afrika ikke kommer nærmere et mål som f.eks. skolegang for alle, men tværtimod er kommet længere væk. Også finansieringsløftet om 0,7 % af det nationale budget er langtfra indfriet.
En sådan erklæring i 2004 ligner lidt , management ved hjælp af erklæringer, medmindre der planlægges en ny politik med denne erklæring føjet til Jeffrey Sachs' rapport og den store bølge af sympati og penge, der er stillet til rådighed på grund af tsunami-katastrofen. Det skal faktisk ske nu med det samme og efter min mening ikke ved igen at oprette en ny verdensfond, men ved fuldstændigt at koncentrere alle nuværende bistandsstrømme - fra Verdenssundhedsfonden, Den Europæiske Udviklingsfond, IMF's aktiviteter og Verdensbanken - fra nord og syd om millenniumudviklingsmålene. Det skal ske gennem faste aftaler, et fast regi og koordinering.
Europa kan som verdens største donor indtage lederpositionen. Samtidig bør alle europæiske medlemsstater i 2010 nå 0,5 % og i 2015 0,7 % af det nationale budget for udviklingssamarbejde. EU selv bør afsætte 10 % i sine egne finansielle flerårige overslag, kanaliseret gennem ét udviklingsbudget med millenniumudviklingsmålene som et lovmæssigt bindende middel. Dertil hører endvidere gældslettelse for fattige lande for således at skabe muligheder for vand, undervisning og grundlæggende faciliteter. IMF's opvurdering af guldreserverne hører altså også med, ligesom fair handel og øjeblikkelig ophør af eksportsubsidier. I mellemtiden skal der findes nye kilder, ikke for dermed at glemme disse 0,7 %, men for at tænke over nye kilder, som er interessante. Skatter og afgifter på de negative sider af globaliseringen såsom yderst mobil kapital eller våbenhandel er også en god idé. Tiden er nu inde til at handle. Jeg tror, at formandskabet er i gode hænder, og at det gerne sammen med Michel og med de andre kommissærer vil gå i den retning. Vi vil især i forbindelse med de flerårige finansielle overslag se på, hvad alle vores erklæringer er værd. 
Van Hecke (ALDE ),
   Hr. formand, kampen mod sult og fattigdom er og bliver naturligvis en af vores tids største udfordringer. Med rette siges det, at der er en indbyrdes forbindelse mellem bistand, gældslettelse og handel, og at aktioner på disse tre områder skal supplere hinanden. Jeg vil i dag især koncentrere mig om handelsaspektet.
At kunne blive inddraget i verdensøkonomien giver alle lande fordele, uanset om de er rige eller fattige. Som et konkret eksempel kan vi se på sammenlignelige lande, f.eks. Sydkorea og Nordkorea, eller de asiatiske tigre og de sydasiatiske lande. Et frit, ærligt og udviklingsorienteret multilateralt handelssystem er faktisk en effektiv mekanisme til at mindske fattigdom og sult. Især fra EU's side skal vi sikre bedre adgang til verdensmarkedet for de fattigste lande ved at prioritere kapacitetsopbygning og teknisk assistance for at muliggøre en udvikling, der så vidt muligt skabes gennem handel.
WTO's næste ministermøde i Hongkong i december bliver en afgørende prøve for at se, hvorvidt de rige lande mener det alvorligt og giver de fattige lande en fuldgyldig chance for i vid udstrækning at kunne blive inddraget i verdenshandelen. Doha er foreslået som den rette udviklingsrunde, og efter Cancún kan vi ikke tillade os endnu en fiasko.
En yderligere liberalisering af verdenshandelen er under alle omstændigheder en forudsætning for større økonomisk vækst, både her og i udviklingslandene. Foruden bistand og gældslettelse er en korrekt liberaliseret handel et meget vigtigt, om ikke det vigtigste, instrument til at fordele velfærden i verden bedre og mere ligeligt og mindske kløften mellem fattige og rige. 
Aubert (Verts/ALE ),
   Hr. formand, når man taler om sult, taler man begribeligvis også om landbrugspolitik. Vi kan således ikke på den ene side drøfte mulighederne for at øge midlerne til udviklingsbistand og på den anden side føre en landbrugspolitik, som bidrager til at forværre situationen i en række lande.
Lad mig give et eksempel. I øjeblikket forhandles der om økonomiske partnerskabsaftaler med AVS-staterne (staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet), hvilket giver anledning til stor bekymring, ja, strid, når det gælder den kurs, der følges i øjeblikket. Diskussionerne fokuserer næsten udelukkende på øget liberalisering af samhandelen, uden sondring, uden hensyntagen til de lokale omstændigheder, til trods for at vi allerede i dag oplever, at en stor del af de varer, der eksporteres fra vores lande, til lave priser, ofte takket være subventioner, bidrager til i væsentligt omfang at destabilisere landmændenes vilkår i de pågældende lande.
Efter min mening bør alle disse spørgsmål derfor tages op til vurdering under mødet i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, der afholdes i april i Bamako. Jeg vil gerne på vegne af min gruppe udtrykke ønske om, at EU's kurs på dette felt justeres, således at der i langt højere grad bliver sammenhæng mellem det, vi siger i dag om sult og fattigdom, og det, vi siger i andre fora om landbrugspolitik og liberalisering af samhandelen med landbrugsprodukter. Det er et særdeles vigtigt spørgsmål. Lad os nu sikre, at der bliver overensstemmelse mellem det, vi siger, og det, vi gør, så er vi efter min opfattelse allerede nået langt. 
Ransdorf (GUE/NGL ),
   Jeg er af den overbevisning, at bekæmpelse af fattigdom ikke primært er et spørgsmål om øgede finansielle midler, men at den skal ses i en helt anden sammenhæng. I 1960'erne udgav den svenske økonom Gunnar Myrdal en bog med titlen , hvor han omtalte en pessimistisk stemning. Samtidig herskede der en optimistisk stemning i Afrika, fordi Afrika havde langt flere ressourcer end de asiatiske lande.
I dag er situationen helt omvendt. Doktrinen om afrikansk pessimisme spredes, mens en række asiatiske lande gør fremskridt. Dette er en følge af ledernes adfærd, og det er forbundet med de kulturelle baggrunde, da Afrika har været domineret af stammestrukturer, som efterfølgende opnåede politisk magt. Det er også forbundet med institutionernes kvalitet. Jeg må sige, at denne sammenligning mellem Afrika og Asien giver et vink om den retning, som EU's politik bør gå i på området for udviklingsbistand for at sikre, at de ressourcer, der er til rådighed, anvendes fornuftigt, så de fremmer økonomisk vækst.
Masiel (NI ).
   - Fru kommissær, jeg er også enig med stillerne af den mundtlige forespørgsel. Jeg beder Dem tilgive, at jeg har en række bemærkninger, men emnet for denne forhandling har foranlediget mig til at oplyse Rådet og Kommissionen om de hyppige tilfælde af ekstrem fattigdom og dyb armod, der eksisterer i Polen og måske også i andre EU-lande.
Unionen har for nylig gennemført en udvidelse og optaget fattige lande. I december fortalte en af mine vælgere, som var inviteret til at besøge Europa-Parlamentet i Bruxelles, at i hans landsby sker det af og til, at børn ikke kan gå i skole, fordi de ikke har sko for slet ikke at tale om skolesager. Den mindste sociale ydelse i Polen er 10-100 euro pr. måned, og mindstelønnen er 212 euro. Ville det ikke også være muligt at oprette en fond for Unionens borgere i stil med den fond, vi diskuterer, eller at tvinge medlemsstaterne til at betale mindst 250 euro pr. måned til dem, der har behov for det?
Mange tak. 
Martens (PPE-DE ).
   Hr. formand, den europæiske udviklingspolitik sigter mod at gennemføre millenniumudviklingsmålene. Bekæmpelsen af fattigdom står centralt, og vi vil ikke nå målene, hvis vi fortsætter med at arbejde i det nuværende tempo og med de nuværende midler. Det er almindeligt kendt, men det er også kendt, at vi stadig kan nå dem, hvis vi virkelig ønsker det, og det må vi arbejde for.
Bekæmpelsen af sult er et af de vigtigste punkter, der skal gøres noget ved. Hver dag dør omkring 24.000 mennesker af sult og underernæring, og det er 24.000 for mange. Vores strategi kan kun lykkes, hvis vi når frem til en sammenhængende politik på områderne udviklingsbistand, landbrug og handel, og hvis vi opfylder vores forpligtelser. Derfor støtter jeg helhjertet beslutningsforslaget.
Jeg vil gerne lige henvise til ét punkt, som ikke udtrykkeligt nævnes i beslutningsforslaget, og det er kvinders stilling. Undersøgelser viser, at kvindens rolle er afgørende for et godt resultat af udviklingssamarbejdspolitikken. Alligevel inddrages kvinder stadig kun i ringe grad i forberedelsen og gennemførelsen af programmer i de pågældende lande.
Jeg er imponeret over sultprojektets arbejde. For nylig indledte dette projekt en stor bevidstgørelseskampagne i Nederlandene. Det er en global organisation, som søger at bekæmpe sult i mange udviklingslande. Dens strategi synes at være overordentlig succesfuld, netop fordi den især fokuserer på kvinder gennem uddannelse, information, mikrobevillinger osv. Ved hjælp af disse lykkes det den vedvarende at forbedre de sociale vilkår betydeligt og mindske sulten. Kvinder har en nøglestilling i samfundet, når det gælder landbrug, opdragelse, hygiejne i familien osv., hvilket er afgørende faktorer i bekæmpelsen af sult.
Jeg håber, det lykkes os at føre en mere effektiv politik gennem en mere handlekraftig og mere sammenhængende politik. Som største donor bør Europa også spille en pionerrolle i arbejdet for at nå millenniummålene og ikke glemme at inddrage kvinder i arbejdet i de pågældende lande. 
Yañez-Barnuevo García (PSE ).
   - Hr. formand, den nuværende regeringschef i Spanien sagde under valgkampen i mit land, i foråret 2004, at han ville fjerne Spanien fra fotoet af de tre krigere på Azorerne og anbringe det i kvintetten til bekæmpelse af sult.
Det har han opfyldt. Kvintetten, der ledes af præsident Lula, har formået at få bekæmpelse af sult og ekstrem fattigdom på den internationale dagsorden. Jeg har den ære at have forelagt det første dokument om dette spørgsmål for Europa-Parlamentet, og det af tre årsager. For det første fordi jeg mener, at EU bør stå i spidsen for det internationale samfunds indsats for at nå dette mål. For det andet fordi målet er opnåeligt: Teknisk, finansielt og økonomisk set er det muligt at bekæmpe og udrydde sult. Og endelig, fru kommissær, hr. rådsformand, fordi jeg mener, at bekæmpelse af sult og fattigdom ikke kun er et spørgsmål om udviklingsbistand.
Det bør være - og det er allerede - en af hjørnestenene, en af grundpillerne i EU's og dets medlemsstaters udenrigspolitik. På samme måde som menneskerettighederne og udviklingsbistanden for 15-20 år siden var en del af den udenrigspolitiske doktrin, bør bekæmpelsen af sult og fattigdom - ikke som en kampagne, men som noget permanent - være en del af Kommissionens, Rådets og EU's udenrigspolitik, fru kommissær. 
Tomczak (IND/DEM ).
   - Mine damer og herrer, alle initiativer, der tager sigte på at mindske fattigdom og sult, er værd at støtte. Rige lande og overnationale organisationer med betydelige finansielle midler, f.eks. EU, har et særligt ansvar i den henseende. Hvis det skal kunne lade sig gøre at mindske sult effektivt, må der være et rimeligt udgiftshierarki i alle landes budgetter. Foranstaltninger til fremme af familiepolitikker i bredeste forstand skal prioriteres højt, så det sikres, at alle har gode betingelser for at leve og udvikle sig. Det er et beklageligt faktum, at store pengebeløb stadig bliver spildt, fordi de er øremærkede til foranstaltninger, der direkte eller indirekte angriber familien og de svageste og fattigste. Det er forkasteligt at behandle fattige mennesker og tilbagestående regioner, som om de var ting gennem prangende og forlorne bistandsforanstaltninger, der har til formål at udvide de moderne supermagters indflydelsessfærer. Det er skammeligt at slavebinde fattige lande gennem ublu finansielle ordninger.
Mine damer og herrer, følgende læresætninger fra pave Johannes Paul II bør være en inspiration og kilde til styrke for os i bekæmpelsen af verdens sult og fattigdom: "millioner af vores brødre og søstre lider af sult, og mange dør af sult, navnlig børn. I en tid med hidtil uset teknologisk udvikling er sulttragedien en stor udfordring og en stor anklage. Når alt kommer til alt, kan jorden brødføde hele menneskeheden. Hvorfor dør millioner af mennesker så af sult i dag? Nu er der behov for en seriøs og verdensomspændende granskning af samvittigheden, hvad angår social retfærdighed og grundlæggende menneskelig solidaritet. Vi ville gøre klogt i at huske den grundlæggende sandhed, at jorden tilhører Gud, og at han har placeret alle de rigdomme, den indeholder, i menneskets hænder med det formål, at de skal anvendes retfærdigt, så de kan være til alles bedste. Selve naturloven bevidner dette. Vores fælles råb om brød på vegne af alle, der lider af sult, må ikke blive overhørt. Vi henvender det først og fremmest til Gud, men vi henvender det også til politikerne og økonomerne, som har ansvaret for en retfærdig fordeling af goder på både globalt og nationalt plan. Vi må definitivt gøre en ende på sultens svøbe. Gid solidariteten vil sejre over det tøjlesløse ønske om profit. Vi har alle sammen en lille del af ansvaret for denne uretfærdighed. Vi har hver især på en eller anden måde en førstehåndserfaring med andres sult og fattigdom. Lad os lære at dele vores brød med dem, der intet har."
Mine damer og herrer, i lyset af disse læresætninger fra paven må vi revidere vores igangværende politiske aktiviteter, navnlig fordi sultproblemet berører et stadigt stigende antal borgere i EU. Over 5 millioner mennesker i Polen lever allerede i ekstrem fattigdom. Tak for Deres opmærksomhed.
Záborská (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, i dag vil jeg gerne, mens vi diskuterer fattigdom i verden, gøre opmærksom på den centrale betydning af den internationale fattigdomsdag, som vi afholder den 17. oktober. De steder, hvor mennesker er tvunget til at leve i fattigdom, bliver menneskerettighederne krænket. Det er vores hellige pligt at stå sammen i bestræbelserne på, at de bliver overholdt. De fattigstes stemmer bør høres alle steder, hvor mænd og kvinder træffer beslutninger om menneskehedens fremtid. Fattigdom er i dag den største hindring for kvinders inddragelse i alle aspekter af livet. Internationale institutioner, f.eks. Verdensbanken, opfordrer os til ikke at glemme, at det første skridt på den lange vej mod frigørelse af kvinder er bekæmpelse af deres fattigdom. Kvinders deltagelse i fastsættelsen af indikatorerne for fattigdom er en grundlæggende forudsætning i denne henseende. Der opstår spørgsmål om, hvorvidt vi ved, hvordan vi skal udvikle fattige menneskers talenter og lette deres adgang til grundlæggende rettigheder. For at kunne måle og kvantificere fattigdom må vi have nøje fastlagte indikatorer. De traditionelle indikatorer er blevet kritiseret voldsomt af den amerikanske økonom Gary Becker i hans værker om menneskelig kapital og den økonomiske tilgang til livet. Hr. Becker målte især virkningen af kønskløften, hvad angår indkomster og den økonomiske værdi af familieliv i alle dets former. Al denne økonomiske forskning viser, at en tredjedel af de økonomiske aktiviteter, som kvinder hovedsageligt udfører, ikke er genstand for nogen form for evaluering eller overvågning. Der er ganske enkelt ingen indikatorer eller instrumenter at måle dem med. Ville det ikke være nyttigt at lade sig inspirere af Gary Beckers ord om, at der i dag bør fastsættes en politik for, hvordan kvinder får en højere position i samfundet?
Gomes (PSE ).
   - Det er skammeligt, at de fleste europæiske stater endnu ikke opfylder forpligtelsen om at give 0,7 % af deres BNP til udviklingsbistand. Alligevel bidrager EU i dag med 55 % af den samlede udviklingsbistand. En styrkelse af Europas rolle, hvad angår fattigdomsbekæmpelse og udviklingsbistand, vil styrke den europæiske udenrigs-, sikkerheds og forsvarspolitiks troværdighed over hele verden. Europa kan gøre en forskel i indsatsen imod sult og fattigdom ved at støtte præsident Lula da Silvas og premierminister Rodríguez Zapateros initiativer, og hvis vi formår at fremskaffe midler og lede projekter af strategisk rækkevidde.
Et eksempel er udryddelse af malaria, som anbefalet af direktøren for FN's millenniumprojekt, fordi det især er de fattigste lande, som rammes med ødelæggende virkning og ufattelige økonomiske skader til følge. Malaria er ifølge WTO den sygdom, der medfører flest døde og invalide. Mere end 1 million mennesker dør hvert år, og 90 % af dem i Afrika. Ifølge UNICEF dræber malaria et barn hvert halve minut. Mens jeg taler her, dør tre børn som ofre for malaria.
Europa kan gøre mere og kan gøre det bedre. Kommissionen må derfor igangsætte og stille sig i spidsen for en global indsats mod malaria, afsætte flere midler til overvågningsprogrammer i lande, hvor sygdommen hærger, støtte nationale programmer, der prioriterer malariabekæmpelse, og stimulere den private sektor med hensyn til produktion af vaccine og distribution af lægemidler og imprægnerede moskitonet.
Fattigdom og elendighed fører til uretfærdighed og fortvivlelse, som fører til global usikkerhed. Ved strategisk at satse på bekæmpelse af malaria vil Europa kunne bidrage afgørende til millenniummålene, forpligtelser, som vi må opfylde, og til en mere retfærdig og mere sikker verden, den verden, som Europas borgere forventer, at EU bidrager til at opbygge. 
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, under min taletid på to minutter dør 40 mennesker af sult. Det er et dødsfald for hvert 3,5 sekund. 24.000 mennesker hver dag. 9 millioner om året. 400 millioner i de seneste 50 år eller tre gange så mange, som der døde i alle verdens krige i forrige århundrede. Vi taler, vi forhandler, vi vrider hænder. Men vi gør ikke noget ved det. Næsten dagligt taler vi her i Parlamentet om Lissabon-dagsordenen - konkurrenceevne og vækst, der fører til velstand i Europa. Vi begynder langsomt at forstå, at det kun kan skabes med sunde mennesker. Verdens lavindkomstlande har imidlertid brug for deres egen Lissabon-dagsorden, og de har også brug for sunde mennesker.
Fejlernæring fører til sygdom og invaliditet. Sygdom er ensbetydende med en reduceret arbejdsstyrke samt konstant faldende produktivitet. Det betyder fattigdom, og fattigdom betyder manglende evne til at bekæmpe sygdom og sult. Det er den onde cirkel, vi skal bryde. Det var formålet med millenniumudviklingsmålene. Det er det, man forsøgte at gøre på verdensfødevaretopmødet. Det er også hensigten med erklæringen om et initiativ imod sult og fattigdom. Det nævnes også i min egen rapport i AVS.
Vi har 30 års resolutioner og 30 års fiasko. Løsningen er ikke fødevarehjælp, men fødevaresikkerhed. Det første skal bruges i nødstilfælde, men det sidste er til langtidsoverlevelse. Løsningen er en fjernelse af importhindringer for produkter fra lavindkomstlande. Løsningen er at sikre, at vores berettigede bekymring over de lande, der blev ramt af tsunamien, ikke fjerner vigtig hjælp fra Afrika. Løsningen er at understrege over for præsident Bush - mens han besøger Europa - samt over for andre medlemsstater, at bistand ikke skal ses som en mulighed for at nedbringe overskuddet af landbrugsvarer fra den første verden, men at man skal købe lokalt med bistandsmidler. Hvis ikke man kan købe lokalt, skal man købe regionalt.
Løsningen er at geninvestere gældstilbagebetalinger i forgældede nationer for at opfylde millenniummålene vedrørende sult og sygdom. Først da kan vi give ægte håb til de 800 millioner underernærede medmennesker. Så vil vi opfylde fødevareproduktionsmålene, ikke globalt, men specifikt i stærkt forgældede lavindkomstlande. Det er formålet med nærværende forslag. 
Arif (PSE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over denne debat om emnet sult og fattigdom. Endnu en, fristes jeg til at sige, men jeg kan kun glæde mig herover. Debatten ligger i øvrigt i forlængelse af det initiativ, kvintetten fremlagde i september 2004 i FN. Siden da har der lydt mange udtalelser om samme emne.
Jeg må ikke desto mindre erindre om, at der endnu ikke er indgået konkrete forpligtelser. Kun fire af EU's medlemsstater overholder i øjeblikket forpligtelsen til at afsætte 0,7 % af deres BNP til udviklingsbistand. Med den nuværende udviklingstakt når vi ikke millenniummålsætningerne i 2015. Udryddelse af sult og fattigdom er problemer, som langtfra er af ny dato, og det samme gælder de løsninger, der foreslås, nemlig kvalitativ og kvantitativ forøgelse af udviklingsbistanden, eftergivelse og sanering af gælden, indførelse af en global afgift på kapitalstrømme og reform af de internationale handelsregler for at gøre handelen mere retfærdig. De initiativer, der foreslås i dag, bør i øvrigt alle være supplerende midler til udviklingsbistand. De må under ingen omstændigheder erstatte de forpligtelser, der for længst er indgået.
Jeg vil personligt opmærksomt overvåge, at forpligtelserne følges op, og jeg vil opmærksomt følge dette beslutningsforslag. Kun ved fast politisk vilje kan denne svøbe bringes til ophør. Sult og fattigdom kan ikke reduceres til en flygtig debat, som er underlagt opportunistiske mediers skiftende gunst, og det er heller ikke forhold, som må reduceres til et spørgsmål om velment velgørenhed. 
Kaczmarek (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på den rolle, som EU's nye medlemsstater spiller for udviklingssamarbejdet. Det glæder mig, at en række af de nye medlemsstater for nylig har øget de budgetmidler, som de har øremærket til udviklingspolitik, betragteligt. Men borgerne i disse lande ved meget lidt om udviklingssamarbejde. Mange mennesker tror, at bistand udelukkende består af humanitær bistand. De noble følelsesmæssige indskydelser og folks generøsitet, når der sker naturkatastrofer eller humanitære katastrofer, er prisværdige, men det er vigtigt, at folk forstår, at udryddelse af ekstrem fattigdom og sult er et strategisk mål.
Jeg mener, at det ville være værd at gøre borgerne i de nye medlemsstater opmærksom på, at den fattigdom, der forekommer i europæiske lande, er en anden form for fattigdom end den, der forekommer i verdens fattigste lande. Det er rigtigt, at der i Polen er 5 millioner familier, som må overleve for det, der svarer til 2,5 euro pr. person pr. dag, men 2,5 euro i Polen er betydeligt mere end 2,5 euro i verdens fattigste lande. Det skyldes, at langt de fleste mennesker i Polen har adgang til vand, elektricitet, gas, veje, uddannelse, sundhedstjenester og velfærd. Forskellen mellem den tekniske og sociale infrastruktur i de nye EU-medlemsstater og i de fattigste lande er langt større, end man skulle tro. At skabe opmærksomhed om udviklingssamarbejde i de nye medlemsstater er en opgave af en sådan betydning, at ikke blot Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet, men også medlemsstaternes regeringer bør forpligte sig til at fuldføre denne opgave efter bedste evne. Jeg ved, at kommissær Michel er opmærksom på denne sag.
Polen er det land, hvor vældige positive ændringer på det økonomiske, politiske og sociale område fandt sted som følge af bevægelsen Solidaritet og indførelsen af idéen om solidaritet, der begyndte for 25 år siden. Lech Wałęsa sagde altid, at folk havde brug for fiskestænger, ikke bare fisk. Samtidig med at vi bekæmper sult og ekstrem fattigdom verden over, må vi aldrig glemme, at der skal skabes lokale muligheder, ligesom der skal ydes nødhjælp. Dette vil give dem, der lever i verdens fattigste lande, mulighed for at hjælpe sig selv, og vi ville undgå det fænomen, som forskerne betegner som "afhængighedsmodernisering".
Scheele (PSE ).
   - Hr. formand, kommissær Ferrero-Waldner sagde klart og tydeligt, at vi med henblik på at nå millenniumudviklingsmålene har brug for en væsentlig forhøjelse af den offentlige udviklingsbistand, eller som jeg foretrækker at kalde det, pengene til det offentlige udviklingssamarbejde.
Jeg mener også, det er vigtigt at lykønske de stater, som opfylder målsætningen om at yde 0,7 % af bruttonationalproduktet til udviklingsbistand. Vi bør ligeledes gratulere de stater, f.eks. Belgien, Finland, Frankrig, Spanien og Storbritannien, som har sat sig for at opfylde dette mål inden 2013.
Selv kommer jeg fra en medlemsstat, som ikke ligefrem indtager en førende position i den forstand. Østrig danner bagtrop sammen med Italien. Det er bevæggrunden for mit spørgsmål til Kommissionen og til Rådet: Hvordan skal samarbejdet og kontrollen se ud, for at bagtroppen og midtertroppen kan hente ind på fortroppen, og for at vi har tilstrækkelige offentlige midler til rådighed til at kunne yde et europæisk bidrag til opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene? 
McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, De sagde, at det er tid til handling, og her i Europa-Parlamentet er vi enige med Dem. Vi har en enestående mulighed for at handle i år, fordi vi har de to store spørgsmål om banan- og sukkerordningerne på handelsdagsordenen, hvor vi kan vise, at vi er seriøse med hensyn til at hjælpe udviklingslandene.
Jeg er tilfreds med det, som kommissærerne hr. Mandelson og hr. Michel sagde. Jeg var for nylig i Caribien, hvor jeg traf nogle husmænd med små gårde, som ikke kan overleve uden adgang til EU's markeder. Vi kan ikke udplyndre de mennesker, der er lidt mindre fattige, for at give til de fattigste i verden. Vi er nødt til at få en retfærdig reform af banan- og sukkerordningerne. Det er en virkelig prøve på vores mod.
WTO-konferencen i Hongkong i december bliver endnu en enorm test for EU om tariffer. Vi ved alle, at vi har talt meget i årenes løb, men jeg har set, hvad der foregår bag scenerne i udviklingslandene - tomatpasta fra EU og ris fra USA dumpes på markederne i Ghana og nogle af de fattigste lande i Afrika. Nu er det på tide at gøre noget.
Vi vil blive set efter i sømmene af ngo-bevægelsen og af offentligheden, der er mere opmærksom end nogensinde tidligere på grund af store kampagner som (gør fattigdom til historie). De holder øje med os og dømmer os. Det får stor betydning for, hvordan offentligheden opfatter EU. 
Schapira (PSE ).
   - Hr. formand, debatten tager en drejning, som undrer mig noget. Drøftelserne fokuserer i vid udstrækning på at identificere supplerende finansieringskilder. Selv om vi har ret heri, spørger jeg mig selv, om debatten ikke vil kaste slør over det egentlige spørgsmål, nemlig om vi ikke, inden vi spørger om kvantiteten af den bistand, der ydes, først og fremmest burde tilstræbe at forbedre kvaliteten og effektiviteten af den eksisterende bistand? Spørgsmålet er aktuelt, især fordi drøftelserne om international beskatning eller oprettelse af internationale finansielle faciliteter har et vist præg af dobbeltmoral, så længe USA og den altovervejende del af det internationale samfund ikke accepterer disse mekanismer.
Det samme gælder indsatsen for at søge nye midler, til trods for at Monterrey-forpligtelserne stadigvæk ikke er opfyldt, fokuseringen på at øge effektiviteten af den eksisterende bistand for at nå millenniummålsætningerne og spredning af midler og målsætninger for udviklingspolitikken. Det svækker alt sammen effektiviteten. Vi bør ikke lade os rive med af denne forcerede udvikling. Lad os fortsat koncentrere os om at finde gennemførlige løsninger, som sætter os i stand til at opfylde de forpligtelser, vi allerede har indgået. Lad os være konkrete og pragmatiske. Det er, hvad de folk, vi ønsker at hjælpe, forventer af os. 
Goudin (IND/DEM ).
   - Hr. formand, sult og uretfærdighed i verden er emner af stor betydning. Hvilke faktorer skulle gøre EU den hensigtsmæssige relevante internationale aktør i dette spørgsmål? EU har nærmere været med til at skabe globale fattigdomsproblemer gennem uretfærdige handelsregler og en protektionistisk landbrugspolitik.
EU bidrager med økonomiske ressourcer i form af udviklingshjælp til de fattige lande, men hindrer disse lande i at opnå vækst gennem en bizar landbrugs- og handelspolitik. Det er inkonsekvent og ikke særlig troværdigt. Mange udviklingslande ser nærmere EU som årsagen til deres problemer end som løsningen på dem. FN derimod er en organisation, der er bedre egnet til at bekæmpe fattigdom og sult, da FN har en bredere global støtte og flere medlemsstater. I EU er de nationale interesser stadig alt for dominerende.
Lad os kæmpe sammen for en mere retfærdig verden. Ansvarsfordelingen mellem EU og FN kunne være følgende: EU arbejder med at reformere landbrugspolitikken og forsøger at udarbejde en mere retfærdig handelspolitik, mens FN er et middel for verdens lande til at kanalisere økonomisk og anden hjælp til mennesker, som sulter og er i nød. Lad os undgå en unødvendig institutionel magtkamp i bestræbelserne på at nå vores fælles mål om at afskaffe fattigdommen. 
Schmit,
    Hr. formand, jeg tror ikke, der er mange parlamenter, som viser så stor medleven i spørgsmål vedrørende underudvikling, fattigdom, bekæmpelse af sult og initiativer til fremme af udvikling. Det tjener Europa-Parlamentet til ære. Europa-Parlamentet bør spille en vigtig rolle i forbindelse med EU's politik for udviklingssamarbejde.
Undertiden er der grund til indignation. Hr. Bowis refererede nogle virkelig grufulde tal, som viser, at der bag statistikkerne er mennesker, som er underkastet sultens ubønhørlige lov, at der hver dag, ja, hvert minut er mennesker, som dør af den grund. Det er altså på sin plads at være indigneret. Men indignationen bør, som en udtalte, give sig udslag i handling. Jeg vil gerne sige, at EU på det område heller ikke har noget at skamme sig over. Vi bør ikke føle skyld. EU er førende, når det gælder ydelse af udviklingsbistand. Men jeg medgiver også, at den bistand, vi yder, ikke er tilstrækkelig. Derfor har vi sat os mere ambitiøse mål for dem, som endnu ligger under 0,7 %. For dem, som har nået eller endog overskredet 0,7 %, drejer det sig til gengæld om at holde kursen, hvilket ikke altid er nogen selvfølge med de nuværende budgetrealiteter.
Det skal imidlertid også understreges, at indsatsen for at bekæmpe sult, underudvikling og fattigdom må og skal være global. Derfor er det vigtigt at tale om finansieringsmuligheder, og først og fremmest må de forpligtelser, der er indgået, overholdes. Der er behov for at søge supplerende og alternative finansieringskilder. Men det giver alt sammen ingen mening, hvis indsatsen ikke, som det blev nævnt i et indlæg, indgår i en global indsats, som også tager hensyn til de kommercielle aspekter. Jeg vil i den forbindelse også gerne sige, at EU ikke griber alt forkert an. Der er ganske vist problemer med visse politikker. Spørgsmålene vedrørende landbrugspolitikken har været nævnt. Men også på det felt er EU sandsynligvis det område i verden, som mest markant har åbnet sine markeder for eksport fra udviklingslandene. Den foregående Kommissions initiativ, nærmere betegnet Pascal Lamys Alt undtagen våben-initiativ, henvender sig til de fattigste lande.
Man bør således efter min opfattelse bygge videre på de resultater, som allerede er nået, og de er ikke ubetydelige. Vi ved imidlertid, at udfordringen er enorm, og at det haster - vi har ikke snesevis af år foran os - i en stadig mere globaliseret verden. Europa må ikke føle sig i ly for disse problemer, Europa kan ikke føle sig som tilskuer. Vi må nødvendigvis være aktører, samtidig med at vi også direkte mærker konsekvenserne af denne fattigdom. Når tusindvis af mennesker på nødflåder ankommer til vores strande, er det et udslag af fattigdom og nød.
Vi bør derfor efter min opfattelse vælge en global tilgang. Vi bør nu etablere en overvågningsordning, og vi bør i påkommende tilfælde ikke være bange for at sige, at indsatsen ikke har været tilstrækkelig. Jeg er overbevist om, at vi efterhånden vil få iværksat en politik i Europa, som er endnu mere effektiv på dette område, som Europa-Parlamentet tillægger meget stor betydning. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg vil godt præcisere endnu en gang, hvad der netop blev sagt: Naturligvis er kampen mod sult vigtig, og det er en moralsk forpligtelse, som vi alle må påtage os. Jeg vil imidlertid gerne opsummere tallene for den udviklingsbistand, som EU eksempelvis ydede i 2003 som den største bidragsyder i verden, hvis vi tager Kommissionen og medlemsstaterne under ét. Dengang var det 32 milliarder euro. For 2006 kan man, hvis de nuværende tendenser holder stik, gå ud fra, at bistanden vil beløbe sig til ca. 46 milliarder euro. Vi skal selvfølgelig fortsat bestræbe os på at nå FN-målet på 0,7 % af bruttonationalproduktet, men man skal dog også lige kigge tallene lidt efter i sømmene. Det forholder sig nemlig således, at der alene i Kommissionens budget er afsat 7 milliarder euro om året til udvikling.
De har ret med hensyn til én ting. Som hr. Yañez-Barnuevo sagde: Naturligvis er handel og andre mekanismer samt gældseftergivelse vigtige elementer, og derfor spiller spørgsmålet om kohærens også en stor rolle i den forbindelse. Vi ved alle, at Doha-runden og WTO-konferencen i Hongkong er ekstremt vigtige.
Kommissionen forhandler i øjeblikket økonomiske partnerskabsaftaler med AVS-staterne, og her fokuseres der også på handelen. Sigtet hermed er at liberalisere udviklingslandenes adgang til EU-markedet yderligere. Samtidig ønsker Kommissionen at hjælpe udviklingslandene med at få sat skub i deres økonomier, således at de kan profitere af åbningen af markederne.
Jeg noterede mig, at vi talte meget om menneskerettigheder i formiddags samt om lovgivning, retsstatsprincip og god regeringsførelse. Her til eftermiddag berørte vi imidlertid overhovedet ikke disse emner. Monterrey-konferencen behandlede netop den kendsgerning, at der skal være en passende tilgang og vilje hertil på begge sider. Udviklingslandene skal også vedkende sig disse principper, for ellers er vores penge - og det er vel at mærke skatteydernes penge - spildte.
Til hr. Kaczmarek, vores kollega fra Polen, der desværre ikke længere er til stede, men som vil blive informeret om mine kommentarer, vil jeg godt sige, at det selvfølgelig er sørgeligt, at der er fattigdom i Polen. Men det er jo også netop derfor, at EU etablerede Samhørighedsfonden og regionalfondene, og det er op til den polske regering at gøre brug af dem på passende vis.
Til fru Martens vil jeg gerne sige, at hun har fuldkommen ret. Jeg var selv indtil for ganske nylig ikke blot udenrigsminister, men også departementschef for udviklingssamarbejde, hvor jeg altid fokuserede på kvinderne, for de udgør en vigtig faktor for udviklingen inden for en familie og for økonomien som helhed. Men også de små og mellemstore virksomheder er enormt vigtige med hensyn til en .
Afslutningsvis vil jeg godt gentage, at det for os er meget vigtigt, at millenniumudviklingsmålene bestemmer retningen for udviklingssamarbejdet. Kommissionen vil arbejde meget tæt sammen med Parlamentet i den forbindelse, og vi håber, at den såkaldte millenniumpakke allerede kan vedtages den 22. marts. Pakken består af fire meddelelser, heriblandt en omfangsrig meddelelse, der beskriver vores bidrag til FN's millenniumkonference, og tre andre, som hver især detaljeret beskriver et aspekt af vores bestræbelser. Her vil vi utvivlsomt også få lejlighed til at drøfte finansieringsspørgsmålet yderligere. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5. Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Kasoulides (PPE-DE ).
   - Sult og fattigdom er ikke længere kun et humanitært spørgsmål. Ifølge henstillingerne fra FN's højniveaupanel for trusler, udfordringer og forandringer udgør sult og fattigdom sammen med hiv-epidemien og miljøødelæggelser en større trussel mod verdenssikkerheden end de aktuelle traditionelle trusler mod menneskeheden (f.eks. terrorisme). Disse trusler er indbyrdes forbundet og en trussel mod én er en trussel mod alle.
Verdensbanken vurderer, at angrebene den 11. september øgede antallet af fattige mennesker med 10 millioner. Fattigdom målt i BNP pr. indbygger er nært forbundet med risikoen for udbrud af borgerkrige: 12 % sandsynlighed ved under 1.000 amerikanske dollars og 2,5 %, når BNP pr. indbygger når op på 4.000 amerikanske dollars.
Opfyldelse af millenniumudviklingsmålene og beslutningerne fra Johannesburg og Monterrey er skridt i den rigtige retning. En reducering af handelshindringer, øget udviklingsbistand og gældslettelse er forpligtelser for de udviklede lande. Det er sandt, at ikke alle medlemsstater - specielt ikke de nyankomne inklusive mit eget land - kan leve op til forpligtelsen om at bidrage med 0,7 % af deres bruttonationalindkomst. Jeg opfordrer Rådet til at træffe en kollektiv afgørelse i dette spørgsmål, så alle medlemsstater præsenterer et flerårigt program, med hvilket de forpligter sig til at nå målet på 0,7 %, og indtil det sker, skal det resterende betales via EU-budgettet. 
Lévai (PSE ).
   - I september 2004 undertegnede 110 lande på FN's økonomiske konference en erklæring om, at det er skandaløst, at der findes så meget fattigdom, når der er muligheder for at udrydde den. "Det er på høje tid at handle," sagde præsident Chirac. "EU's politik kunne give en garanti for et reelt gennembrud i bekæmpelsen af fattigdom."
Et af de afgørende spørgsmål om fremtiden er, hvorvidt der i en verden, som grundlæggende er baseret på markedsøkonomi, er sociale interesser og kræfter, der kan mindske fattigdommen.
EU skal - både inden for og uden for dets grænser - føre en politik, som kan bidrage til økonomisk udvikling og samtidig sørge for social sikkerhed. Desuden skal det foregå med et godt eksempel og udbrede det til andre regioner.
Med sin bistandspolitik må EU bidrage til:
- at mindske sult og ekstrem fattigdom radikalt,
- at gøre grundskoleuddannelse i udviklingslande obligatorisk,
- at øge lige muligheder for kvinder,
- at forbedre livskvaliteten ved at udvide de offentlige tjenesteydelser og skabe job,
og det ville stadig være muligt at tilføje flere punkter til denne dagsorden.
Parlamentet må også være engageret i bekæmpelse af fattigdom med hensyn til "hvordan": Der skal afsættes ressourcer til økonomisk udvikling, demokratisk styre skal også fremmes i de lande, korruptionen skal bekæmpes, og der er behov for en mere retfærdig indkomstfordeling og en betydelig forbedring af sociale tjenester og sundhedstjenester. Det franske initiativ - udskrivning af en global skat - har stadig problematiske sider, men vi må gøre noget. Det er uacceptabelt, at over 1 milliard mennesker i verden lever for mindre end 1 amerikansk dollar om dagen. Jeg synes også, at det er på høje tid at handle.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende mundtlige forespørgsler:
- B6-0007/2005 af Morgantini for Udviklingsudvalget, af Barón Crespo for Udvalget om International Handel, af Chichester for Udvalget om Industri, Forskning og Energi til Rådet
og
- B6-0008/2005 af Morgantini for Udviklingsudvalget, af Barón Crespo for Udvalget om International Handel, af Chichester for Udvalget om Industri, Forskning og Energi til Kommissionen
om udløbet af WTO-aftalen om tekstiler og beklædning.
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg havde et møde med FN's repræsentant.
Jeg vil gerne forklare, hvorfor vi har stillet denne forespørgsel. Med aftalens ikrafttrædelse og undertegnelsen af kvotesystemet kommer mange udviklingslande, der har gjort tekstil- og beklædningsproduktion til en af deres største økonomiske ressourcer, til at stå over for en social og økonomisk katastrofe og en drastisk omstrukturering, der også vil ramme de økonomisk stærke lande som vores.
Over 60 lande risikerer at blive udelukket fra markedet for at give plads til giganten Kina, hvis konkurrenceevne ikke blot er baseret på lave lønninger - i Vietnam og Cambodja er de meget lavere - men også på mere avancerede fabrikker og et transportnet, som klart er ved at blive bedre. Ifølge visse beregninger vil Kina tegne sig for 50 % af USA's beklædningsmarked og for 29 % af det europæiske beklædningsmarked, og på andenpladsen ligger Indien.
Man kunne hævde, at det først og fremmest ville være til gavn for udviklingslandenes industri, at man gik bort fra et komplekst kvote- og præferencesystem. Markedsliberaliseringen er dog en direkte fordel for de største producenter og ikke for udviklingslandene. Jeg vil endnu en gang slå fast, at handelen er et instrument, men at det hverken kan eller vil løse udviklingsproblemet, hvilket man tydeligt kan se, når det gælder liberaliseringen af sukker- og banansektoren.
De seneste landerapporter om tekstilindustriens eksport viser de negative økonomiske og sociale konsekvenser, som går ud over disse lande. Producentlandene retter som bekendt blikket mod områder, hvor arbejdsomkostningerne er meget lavere, hvilket betyder en ekstrem udnyttelse af arbejdskraften og problemer med social dumping i stedet for sikre minimumstandarder.
For at blive ved med at være konkurrencedygtige er der mange lande - f.eks. Filippinerne og Bangladesh - som forringer arbejdsforholdene og træder arbejdstagernes rettigheder under fode. De modsætningsforhold, som fremgår af dette arbejde, er en udfordring med hensyn til, hvordan vi på den ene side skal bidrage til ikke at ødelægge disse økonomier og på den anden side skal sørge for, at også vores landes økonomier kan vurderes på en anden måde. Derfor har vi også spurgt om, hvilke instrumenter der skal anvendes for at undgå, at disse modsætningsforhold ikke bliver så voldsomme. 

Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, som det var tilfældet med det tidligere spørgsmål om sult, har formanden for Udviklingsudvalget og jeg, som formand for Udvalget om International Handel, i fællesskab stillet dette spørgsmål for at gøre opmærksom på den nye situation, der ændrer verdenshandelskortet fuldstændig. Det drejer sig om afslutningen på overgangsperioden for aftalen om tekstiler og beklædning, som skulle vare i 10 år, hvorefter det var slut med kvoter. Dette skete den 1. januar i år.
Dette skaber en ny situation. Fru Morgantini har omtalt en kopernikansk ændring i mindst 59 lande, der havde kvoter med EU, hvilket betyder en omfordeling af verdenshandelen med følger for beskæftigelsen og den økonomiske aktivitet i hele verden, ikke kun i forbindelse med EU og USA, men også inden for EU.
Tekstil- og beklædningsindustrien er en sektor i konstant omstrukturering. Vi ved alle, at der er mindst én fabrik i hver af EU's valgkredse. Der er mere end 100.000 små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger mere end 2 millioner personer.
Vi bør derfor overveje en omfattende overgangspolitik, og jeg beklager, at kommissær Mandelson, som netop er i Beijing, ikke kan være til stede her. Jeg synes også, at vi under Doha-runden skal tale alvorligt med vores kolleger og partnere i Kina af flere årsager. Kina kan ikke begrænse sig til at have 50 % af verdensmarkedet, det er det land, der ejer flest nordamerikanske statskammerbeviser, det er en økonomisk stormagt, det er en teknologisk stormagt, og det er medlem af Sikkerhedsrådet. Derfor skal Kina også på det kommercielle område overholde reglerne om den respekt for den intellektuelle ejendomsret, konkurrenceevnen og handelen, som er kendetegnende for Verdenshandelsorganisationen. Det er et af de spørgsmål, vi skal drøfte med Kina.
Det er vigtigt, at vi ved, hvilke foranstaltninger Kommissionen vil foreslå efter mødet i gruppen på højt niveau om tekstiler og beklædning for at sikre en ordentlig overgang inden for denne meget vigtige sektor. 
Schmit,
    Hr. formand, fru Morgantini, hr. Barón Crespo, der er efter min opfattelse en vis sammenhæng mellem det spørgsmål, De har stillet, og den debat, vi lige har haft. Tekstilindustrien er om nogen i en vis forstand i front, når det gælder globalisering. Man har allerede i flere årtier kunnet konstatere, hvordan den internationale arbejdsdeling har ændret sig især i tekstilindustrien.
De rejser afgjort nogle væsentlige spørgsmål, som berører ikke kun Europa, men også vores partnere, især vores partnere syd for Middelhavet. Herom vidner formiddagens forhandling om den fortsatte udvikling af tekstilproduktionen og virksomhedsflytninger inden for denne sektor. Det er efter min opfattelse et meget vigtigt spørgsmål. I øvrigt har Rådet i de senere år konstant fulgt situationen i den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, som den har udviklet sig efter udfasningen af kvoterne for import af tekstiler og beklædning fra WTO-medlemslande.
Denne opmærksomhed er bl.a. kommet til udtryk i Rådets konklusioner, som er vedtaget som svar på to meddelelser fra Kommissionen i 2003 og 2004. Hvad angår den gradvise overgang til en situation uden kvoter, bør det overordnet præciseres, at der ikke er tale om en uforudset begivenhed. Som Europa-Parlamentet vil vide, kommer det langtfra som nogen overraskelse, at fire årtiers reguleret samhandel på tekstil- og beklædningsområdet bringes til ophør.
Indgåelsen og udløbet af aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande indgår i resultaterne af Uruguay-runden i 1994. Siden da har det stået klart, at tekstil- og beklædningssektoren fra den 1. januar 2005 vil være fuldt integreret i henhold til artikel 9 i GATT-aftalen fra 1994. Overalt i verden vidste alle, herunder naturligvis også den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, hvad der var i vente.
Kommissionen har for sin del vedtaget syv initiativer for at imødegå den nye situation uden kvoter. Som kommissæren for erhvervs- og virksomhedspolitik erklærede, da planen blev vedtaget, må vi på EU-niveau, på nationalt og på regionalt niveau sikre denne sektor rimelige vilkår, således at den kan styrke konkurrenceevnen og fortsat være en af Unionens centrale industrisektorer, hvilket De også opfordrede til, hr. Barón Crespo.
Rådet anførte i konklusionerne fra mødet den 25.-26. november 2004, at det støtter Kommissionens strategi for tekstil- og beklædningsindustrien. Denne strategi sætter primært fokus på konkurrenceevnefaktorer, der er knyttet til forskning og innovation, uddannelse og større færdigheder, beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, adgang til tredjelandes markeder og tilskyndelse til udvikling af strategier for tekstilindustrien i Euro-Middelhavs-området.
Rådet betragter Kommissionens pakke og det sæt foranstaltninger, den indeholder, som passende. Rådet har ligeledes anmodet Kommissionen om at give den højtstående gruppe for tekstil og beklædning mulighed for at fortsætte sit arbejde. Rådet har endvidere opfordret Kommissionen til regelmæssigt at underrette Rådet om udviklingen inden for EU's tekstil- og beklædningsindustri efter ophævelsen af importkvoterne pr. 1. januar 2005. Endvidere har Rådet opfordret Kommissionen til at holde det underrettet om resultaterne af de fremtidige drøftelser i den højtstående gruppe.
Hvad angår den højtstående gruppes anbefalinger vedrørende udviklingen i importen fra Kina, som er en af de primære kilder til bekymring, har Rådet noteret sig, at Kommissionen har erklæret sig parat til at udnytte de kommercielle forsvarsinstrumenter, den råder over, såfremt de juridiske forudsætninger herfor er opfyldt, og såfremt det findes påkrævet. Jeg vil gerne tilføje, at vores forbindelser med Kina er væsentlige, også på dette specifikke område. Vi ønsker at integrere Kina i bestemmelserne om den internationale handel. Det er i øvrigt baggrunden for, at vi har gjort vores yderste for, at Kina blev optaget i WTO. Nu må vi overvåge, at Kina overholder disse regler, men også mindre formelle regler om eksempelvis social sikring eller sociale standarder. Det er et emne, vi skal drøfte med Kina.
De juridiske krav er ændret for nylig for at omsætte ophævelsen af kvoterne til fællesskabsret. Rådet vedtog den 13. december 2004 en forordning herom. Ved Rådets forordning 2200/2004 ophæves aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande således for EU's vedkommende. Ved forordningen indføres i øvrigt en tilsynsordning med virkning fra den 1. januar 2005 med henblik på at overvåge importen af de mest følsomme tekstilvarer og beklædningsgenstande. Der er tale om en ordning, hvor tilsynet beror på toldbaserede oplysninger om importen af liberaliserede varer af enhver oprindelse. Ordningen omfatter et krav om udstedelse af et importtilsynsdokument for visse varer med oprindelse i Kina. Dette krav ophæves i 2005, så snart ordningen om toldbaseret tilsyn er fuldt operationel. Oplysningerne offentliggøres mindst en gang om måneden.
Hvad angår anvendelsen af beskyttelsesforanstaltninger, vurderede Europa-Parlamentet i sin beslutning fra januar 2004 om fremtiden for EU's tekstil- og beklædningssektor, at der var behov for at etablere en klar, hurtig og gennemsigtig procedure med hensyn til WTO's generelle beskyttelsesklausuler og de særlige klausuler, som er gældende for Kina i henhold til landets protokol om tiltrædelse af WTO. Den højtstående gruppe anmodede også Kommissionen om præciseringer desangående. Det ser i øjeblikket ud til, at Kommissionen er indstillet på at opfylde forventningerne i så henseende, da den vil udarbejde et sæt retningslinjer vedrørende procedurerne for beskyttelsesklausuler.
Endelig, hvad angår konsekvenserne for udviklingslandene af, at aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande er udløbet, og de foranstaltninger, EU kan træffe i henhold til EF-traktatens artikel 177 og 178, tillader jeg mig først og fremmest at henvise til to af de tre målsætninger for vores udviklingssamarbejde, som er anført i traktaten, nemlig bæredygtig udvikling i udviklingslandene, og særlig i de mest ugunstigt stillede blandt disse, samt integration af de fattigste lande i verdensøkonomien.
Det er indlysende, at EU's handelspolitik tager hensyn til disse målsætninger, som det kræves i henhold til traktatens artikel 178. Doha-udviklingsrunden og den måde, hvorpå Doha-udviklingsprogrammet forløber, er endnu et vidnesbyrd herom.
Tillad mig også, i forbindelse med at aftalen om tekstilvarer og beklædningsgenstande er udløbet, at erindre om, at ophævelsen af kvoteordningen og integration af handelen med tekstilvarer og beklædningsgenstande i GATT, var et af de vigtigste krav fra udviklingslandenes side under Uruguay-runden. Siden Kinas tiltrædelse af WTO har landets andel af verdenshandelen med tekstilvarer og beklædningsgenstande således været stadigt stigende. Kinas fortsatte vækst - og den antager allerede et væsentligt omfang - nås muligvis på bekostning af visse svage og sårbare udviklingslande, hvilket de ærede medlemmer understreger.
Rådet følger i denne henseende en klar kurs. Jeg henviser på ny til de ovenfor omtalte konklusioner, hvori det anføres, at Rådet "støtter en GSP-ordning, der er målrettet de lande, der har mest brug for det, som f.eks. de mindst udviklede lande og de mest sårbare udviklingslande, for at hjælpe dem til at spille en større rolle i den internationale handel". I den forbindelse vil følgerne af, at kvoteordningen ophører for tekstilers vedkommende, også blive behandlet under drøftelserne om den nye GSP-ordning. I øvrigt skulle denne nye GSP-ordning, også kaldet GSP+, principielt være klar i slutningen af marts 2005 med ex ante-ikrafttræden i begyndelsen af april. Spørgsmålet er også til stadighed genstand for drøftelser i dialogen mellem Kina og EU om handel med tekstiler, som blev indledt den 6. maj 2004. Under den seneste samling i dette dialogforum, i december 2004, havde man for første gang indtryk af, at de kinesiske myndigheder var begyndt at forstå EU's problem og budskab, eftersom Kina tilkendegav, at man ville iværksætte foranstaltninger, som begunstiger visse udviklingslande. Vi har endnu ikke set, hvor effektive disse foranstaltninger bliver. Rådet vil fortsat opmærksomt følge alle aspekter af udviklingen på dette marked.
Hvad angår foranstaltninger til fordel for EU's tekstil- og beklædningsindustri, har Rådet indtrængende opfordret Kommissionen til at lægge særlig vægt på strategiske områder som f.eks. innovation, herunder ikke-teknologisk innovation, og udvikling af industrielt samarbejde med partnerne i Euro-Middelhavs-området. Det drejer sig om at sætte fokus på produkter med høj merværdi på den ene side og på det industrielle samarbejde med supplerende partnere i udviklingslandene på den anden side. Hertil vil jeg gerne føje åbning af markederne, især det kinesiske marked, for denne type europæiske varer.
For at fuldstændiggøre denne generelle kurs, bør der skabes et vist råderum, hvad angår oprindelsesreglerne. Det vil åbne mulighed for at forbedre situationen i de udviklingslande, som eksporterer tekstiler og beklædning. Kommissionen forelagde i begyndelsen af januar 2004 Rådet en grønbog med titlen "Fremtiden for oprindelsesreglerne i præferencehandelsordningerne". Rådet vil til sin tid afgjort behandle alle lovgivningsforslag fra Kommissionen på dette område. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg tror, at jeg kan fatte mig i korthed, for min kollega fra Rådet har sagt alt det, som Kommissionen også ville sige. 
 Jeg har imidlertid et par ting, som jeg gerne vil sige. WTO-aftalen er selvfølgelig en yderst vigtig aftale, som udløb den 31. december. Derfor drejer det sig nu om, hvordan vi kan afbøde de forventede negative virkninger heraf. Hr. Schmit besvarede allerede hr. Crespo ved at skitsere Kommissionens foranstaltninger, som rent faktisk blev vedtaget af Rådet. Jeg vil godt gentage, at det er særdeles vigtigt at gennemføre foranstaltninger med henblik på en øget bekæmpelse af efterligninger og piratkopiering, gennemførelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder, fastlæggelse af en handlingsplan for de eksisterende handelshindringer i tredjelande, fremme af avancerede teknologier og af højkvalitative tekstilvarer og tøj, også inden for rammerne af EU's forsknings- og udviklingsprogrammer og til sikring af livslang læring og den erhvervsfaglige videreuddannelse.
Derudover omtalte han overvågningsproceduren og Kinas import af tekstilvarer og tøj. Jeg vil blot nævne, at hr. Mandelson, som egentlig er ansvarlig for dette sagsområde, netop er på vej til Kina for bl.a. at drøfte alle disse spørgsmål.
De beskyttelsesforanstaltninger, som hr. Schmit skitserede, er den absolut sidste udvej. Desuden kan disse kun blive gennemført, hvis de retlige forudsætninger for anvendelsen heraf er i overensstemmelse med WTO-reglerne. Vi skal endvidere tage hensyn til, hvordan udviklingen i handelen vil påvirke de særligt truede tekstil- og beklædningsvarer.
Ligeledes blev det nævnt tidligere, at Kommissionen og WTO nøje overvåger fremskridtene i Kina med hensyn til at implementere de forpligtelser, der blev indgået inden for rammerne af WTO-forhandlingerne, og udnytter de muligheder, som vi har i den sammenhæng.
For de lande, der er ramt af liberaliseringen af tekstilkvoterne, ville den bedste løsning egentlig være at vedtage foranstaltninger, som udvidede deres vareudbud. Vi er parate til at støtte landene i gennemførelsen af sådanne foranstaltninger. For AVS-staterne gennemføres der f.eks. i øjeblikket en undersøgelse, som efterprøver landenes svarstrategi, der i høj grad er afhængig af eksporten af tekstilvarer og tøj. Den Europæiske Investeringsbank kunne også tilbyde instrumenter her, f.eks. en investeringsfacilitet. Jeg vil gerne kaste dette aspekt ind i debatten og bagefter svare på spørgsmål hertil.
Formanden.
   - Mange tak, fru kommissær. De har faktisk kun talt en fjerdedel af den tid, som Rådet har talt, men som formand fortolker jeg det ikke som et ønske fra Rådets side om at bruge Kommissionens tid, men som et ønske fra Rådets side om at spare Kommissionen for arbejde, i den bedste interinstitutionelle samarbejdsånd. 
Martens (PPE-DE ),
   Hr. formand, fra den 1. januar 2005 har WTO-medlemmerne ikke længere lov at anvende kvoter for importen af tekstil og beklædning. Det har enorme konsekvenser for det europæiske marked. De første tal fra januar i år viser i forhold til samme periode sidste år, at en femdobbelt import af beklædningsgenstande fra Kina ikke er nogen undtagelse.
Det har naturligvis store konsekvenser for den europæiske produktionsindustri. Det har selvfølgelig været kendt i 10 år, at kvoterne udløber, og måske kunne industrien have forberedt sig bedre på det. Nu, hvor det imidlertid viser sig, at der er i hundredtusindvis af job - siger nogle - i hvert fald i tusindvis af job, der er i fare, kan jeg forestille mig, at man tænker på beskyttende foranstaltninger eller en midlertidig genindførelse af en del af kvoterne for at give industrien lidt mere tid til at tilpasse sig. Det tillader WTO-tiltrædelsesprotokollen for Kina også.
Hvis Kommissionen på en eller anden måde overvejer foranstaltninger, medfører det dog et nyt problem, især når det drejer sig om kvoter. Der er jo europæiske importører af beklædning fra Kina, som i mellemtiden har indgået store finansielle forpligtelser for 2005. Disse må ikke blive ofre for en redningsaktion for produktionsindustrien. Jeg anmoder derfor udtrykkeligt Kommissionen og Rådet om ved en evt. genindførelse af kvoter eller andre beskyttende foranstaltninger at sikre, at de erhvervsdrivende, som har taget højde for den nye situation, ikke bliver ofre for en sådan ordning.
Endelig tror jeg også, hvilket allerede er sagt, at vi skal gøre alt for at sikre, at Kina også overholder WTO-forpligtelserne, hvad angår åbningen af landets eget marked. 
Calabuig Rull (PSE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, mine damer og herrer, der er frygt for, at fjernelsen af kvotesystemet for importen efter den 1. januar betyder tab af tusindvis af job i den europæiske tekstilindustri. En sektor, der som allerede nævnt i dag beskæftiger mere end 2,5 millioner arbejdstagere.
Sektorens repræsentanter ønsker ikke at misligholde aftalen om tekstiler og beklædning fra januar 1995, men derimod at opnå anerkendelse af, at Kinas fulde optagelse i Verdenshandelsorganisationen i 2001 har betydet en uventet og væsentlig ændring af nævnte sektors situation.
Det er derfor fuldt berettiget, at tekstilsektoren modtager en særlig støtte fra EU's institutioner, medlemsstaterne og de regionale myndigheder. Det er nødvendigt, at Kommissionen og Rådet giver den europæiske tekstilindustri deres fulde støtte, så den kan komme ind på nye markeder. Vi skal kræve af Kina, at det nøje efterlever alle dets forpligtelser i forhold til Verdenshandelsorganisationen, men der er også andre lande som f.eks. Indien, Brasilien, USA eller Canada, der skal fjerne de kunstige tekniske og bureaukratiske hindringer, de lægger for handelen i dag.
På den anden side omfatter den strategi, som gruppen på højt niveau om tekstilsektoren har foreslået, nogle meget vigtige aktioner, der går i den helt rigtige retning. De involverede sektorer kræver, at de straks bliver udviklet og gennemført. Tiden er meget vigtig. Der anmodes om, at der kommer særlig fokus på de små og mellemstore virksomheder, som udgør 90 % af denne type industrier, samt at der bliver oprettet en fleksibel reservefond under strukturfondene, der kan hjælpe med at gennemføre de omstruktureringer, sektoren har brug for.
Tekstilindustrien har nu i mange år gjort en kæmpe omstruktureringsindsats for at sikre konkurrenceevnen, men nu står den over for nogle enorme udfordringer, som den ikke kan klare alene. 
Van Hecke (ALDE ),
   Hr. formand, det er kendt, at en særlig aggressiv dumpingpolitik med usandsynlige prisnedsættelser på indtil 70 %, hvilket er lavere end råstofprisen, har sørget for, at Kina allerede nu har bemægtiget sig en tredjedel af den kvotefrie tekstilimport i Europa. Hvis der ikke gøres noget ved dette, bliver et europæisk marked, der nu er fuldstændigt åbent, oversvømmet af billige tekstilprodukter fra Kina, men også fra Indien og Pakistan.
Jeg tvivler stærkt på, fru kommissær, om Kommissionens handlingsplan fra den 13. oktober 2004 vil være tilstrækkelig til at støtte den europæiske tekstilindustri i dens overlevelseskamp. Planen fastlægger støtteforanstaltninger, men indeholder slet ingen handelsorienterede foranstaltninger. Ifølge planen skulle tekstilimporten til Europa fra den 1. januar blive overvåget, for at Kommissionen om nødvendigt kan gribe ind. Men kommissær Mandelson erkendte i sidste uge i Udvalget om International Handel, at dette overvågningssystem stadig ikke fungerer, og at der stadig ikke er opstillet kriterier.
Hvornår vil dette omsider blive gjort? Når det er for sent at kaste brønden til, og barnet er druknet? Lad mig kraftigt opfordre Kommissionen til med alle mulige midler at bekæmpe nogle landes urimelige handelspraksis. Kommissionen har midlerne til det, såsom en horisontal beskyttelsesklausul, en tekstilspecifik beskyttelsesklausul, som ifølge multifiberaftalen er tilladt under visse omstændigheder, eller i ekstreme tilfælde en klage til WTO-panelet vedrørende bilæggelse af tvister.
Kort sagt, fru kommissær, hvad vi forventer af Kommissionen, er en mere handelsorienteret og en mere offensiv strategi. Vi skal ikke være bange for at føre en hård linje over for store handelspartnere, især hvis de konkurrerer illoyalt med os. 177.000 virksomheder og 2,7 millioner arbejdstagere i den europæiske tekstilsektor lader man ikke bare i stikken. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   Det er positivt, at denne debat endelig finder sted, men jeg beklager, at vi ikke fik den i slutningen af sidste år før liberaliseringen, som jeg foreslog.
Det er den strategiske tekstilsektor, der står på spil, med store muligheder for i fremtiden at kunne yde et helt afgørende bidrag til den økonomiske og sociale samhørighed, af hvilken årsag det er bydende nødvendigt at beskytte den gennem et specifikt program. Hvis det ikke sker, får vi den modsatte situation, med større arbejdsløshed og svigtende udvikling.
I lande med svagere økonomi, hvor tekstil- og beklædningsindustrien har stor betydning - som tilfældet er i det nordlige og centrale Portugal - er der allerede en bekymrende stigning i importtilladelserne for kinesiske produkter, især de for den portugisiske industri mest følsomme varekategorier, hvortil kommer bekymringen over hjemmeproducerede tekstilvarer fra andre lande som f.eks. Indien og Pakistan. For at forsvare tusinder, ja millioner, af arbejdstagere og tekstilindustrien er det bydende nødvendigt at tage beskyttelsesklausulen i brug, da den kun vil få positiv virkning, hvis den anvendes hurtigt. 
Lundgren (IND/DEM ),
    Hr. formand, nu hvor de kvantitative importrestriktioner for tekstil- og beklædningsindustrien er afskaffet, er der stor bekymring for tekstil- og beklædningsindustriens fremtid i EU. Det er værd at sætte dette i et historisk perspektiv. Som ung student i nationaløkonomi skrev jeg i 1962 en opgave om den svenske tekstil- og beklædningsindustris markante nedgang efter Anden Verdenskrig. Dengang var årsagen den hårde konkurrence fra lande med lave lønninger såsom Tyskland og Italien.
Jeg opdagede, at strukturændringen i branchen havde været vellykket. Arbejdskraften var flyttet til bedre betalte arbejdspladser i maskinindustrien, og den resterende tekstil- og beklædningsindustri var gået over til mere avancerede produkter. Det medførte ingen arbejdsløshed, og fagforeningerne havde deltaget aktivt i strukturændringen. Hele episoden fremstod som en økonomisk og social solskinshistorie.
I 1960'erne og 1970'erne fortsatte denne proces. De overlevende svenske tekstil- og beklædningsvirksomheder flyttede dengang en stor del af produktionen til lande med lave lønninger såsom Finland og med tiden Portugal, men beholdt design og markedsføring i Sverige. Specialprodukter som herrehabitter og bilindtræk blev fortsat produceret i Sverige og var rentable. I dag ler vi ved tanken om, at det i dag så avancerede Finland, Nokia-land, stadig i slutningen af 1960'erne blev betragtet som et land med lave lønninger. I dag er der meget lidt tilbage af tekstil- og beklædningsproduktionen i Sverige, men store svenske tøjkæder beskæftiger mange mennesker inden for design og markedsføring af beklædning rundt om i verden.
Vi har haft 10 år til at tilpasse os. Hvis EU skal blive en førende, dynamisk og videnbaseret region, skal det socioøkonomiske system kunne kompensere for et fald i tekstil- og beklædningsindustrien ved at gå over til mere avancerede tekstil- og beklædningsprodukter og gennem kraftig vækst i andre sektorer. Hvis ikke det sker, viser Lissabon-dagsordenen sig at have været en sæbeboble, der er klar til at briste. 
Poli Bortone (UEN ),
   Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, hr. formand for Rådet, i dag ser vi igen alle de bekymringer, der allerede blev givet udtryk for i parlamentsforhandlingen i januar 2004, og vi ser ikke mindst utilstrækkeligheden af de foranstaltninger, som Prodi-Kommissionen foreslog for tekstil- og beklædningssektorens vedkommende, og som i det sidste par år har undermineret sektorens industri og kostet flere tusinde arbejdspladser. Tænk blot på den manglende vilje til at gøre noget ved problemet ved hjælp af specifikke programmer. Nu håber vi, at man begynder at gå i en anden retning.
Gruppen på højt plan og Kommissionen har foreslået syv aktioner for at hjælpe tekstilindustrien med at styrke sektorens konkurrenceevne. De er alle sammen vigtige, men der er en af dem, som jeg navnlig vil fremhæve. I Europa har vi en arbejdslovgivning med særlige garantier, som gør varerne meget dyrere. Vi må ikke tillade illoyal konkurrence fra lande uden for Europa - en konkurrence, der netop er baseret på meget lave arbejdsomkostninger og ikke mindst på udnyttelsen af børnearbejde. Foruden opfordringen til at styrke virksomhedernes sociale ansvar skal vi ved hjælp af særlige kampagner informere borgerne om, hvordan deres indkøb bliver etisk forsvarlige. I den forbindelse er mærkningen - der gør det let for forbrugerne at se, hvilke varer der er fremstillet med respekt for arbejdstagernes grundlæggende rettigheder, som ILO har fastlagt - væsentlig for, at også køberne påtager sig et ansvar.
Foruden aktionerne for at bekæmpe kopiprodukter vil jeg understrege forslaget om at gøre en indsats for at støtte den traditionelle tekstilindustri med målrettede programmer, også for at undgå en yderligere ensretning af tekstilprodukterne, der så afgjort ikke ville være med til at fremhæve den regionale identitet. 
Lang (NI ).
   - Hr. formand, vores tekstil- og beklædningsindustri har det dårligt. Siden begyndelsen af 1980'erne har de franske virksomheder afskediget medarbejdere, eller de er lukket, og stadig flere virksomheder flyttes til lande med lave lønninger. Siden 1960'erne har den franske tekstil- og beklædningsindustri mistet to tredjedele af medarbejderne, det drejer sig om ca. 20.000 stillinger om året, og i øjeblikket oplever vi, at 2.000 stillinger nedlægges hver måned. I min egen region, Nord-Pas-de-Calais, hvor tekstilindustrien traditionelt har stået stærkt, er virksomhederne lukket i byer som Elesmes, Roubaix og Tourcoing.
De sociale konsekvenser er allerede alvorlige. Det vil ikke desto mindre blive endnu værre fremover. Hidtil har kvoterne gjort det muligt at begrænse importen af tekstiler fra tredjelande, men siden den 1. januar 2005 har markedet været åbnet for massiv import fra Kina.
Frankrig og Europa bør allerede nu vælge en strategi for, hvordan vi forsvarer tekstilindustrien. Det er påtrængende nødvendigt at kræve beskyttelsesklausuler af WTO. Denne mulighed er åben for medlemsstater, som konstaterer pludselig stigning i importen, som påfører den lokale industri alvorlig skade. Det er tilfældet i dag i Europa og i Frankrig. Siden den 1. januar i år, hvor kvoterne forsvandt, har importens himmelflugt og bølgen af kinesiske varer helt ødelagt dele af den tilbageværende europæiske tekstilindustri. Importen af benklæder, som er produceret i Kina, er fra den 1. januar 2005 til den 2. februar 2005 steget med 792 % sammenlignet med samme periode sidste år. For pullovere er der tale om en stigning på 613 %.
Med al respekt for formanden for sammenslutningen af fransk tekstilindustri, hr. Sarkozy, som er glødende tilhænger af virksomhedsflytninger, bør vi reagere, inden det er for sent, og ikke se til, mens det indre marked oversvømmes, inden vi kræver tilbagevenden til toldbarrierer og beskyttelsesklausuler. De ekstremt liberale kræfter, som står bag affattelsen af artikel 314 i forfatningstraktaten, hvor der er tale om at åbne grænserne for verdenshandelen og ophæve toldbarriererne, byder os massiv og dramatisk industriel og social tilbagegang. Tekstilsektoren giver en smertelig forsmag herpå. 
Saïfi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, flere af mine kolleger har erindret om, at tekstilindustrien repræsenterede mere end 2,5 millioner arbejdspladser, og jeg kommer selv fra en region i Frankrig, Nord-Pas-de-Calais, som i så henseende ved, hvad der tales om, da den i dag lider hårdt under tabet af arbejdspladser.
Tallene vidner om, at det er både nyttigt og påkrævet at udarbejde en strategi, som gør det muligt at hjælpe tekstil- og beklædningsindustrien med at overvinde de ændringer, der er en følge af afviklingen af kvoterne. De data, vi i øjeblikket har til rådighed er ufuldstændige, men de er i sig selv alarmerende. I henhold til de kinesiske importørers erklæringer har der siden ophævelsen af kvoterne den 1. januar 2005 for flere kategorier af tekstilprodukter været tale om en fordobling eller tredobling af importen. Det er helt nødvendigt, at Unionen råder over handelspolitiske instrumenter, som sætter den i stand til at imødegå drastiske udsving i importen. Det er i denne forbindelse påtrængende nødvendigt, fru kommissær, at Kommissionen offentliggør retningslinjer for den særlige beskyttelsesklausul for tekstilprodukter, som er påtænkt i forhold til Kina. Den blev allerede bebudet i oktober 2004, og uden den har industrien i de forskellige medlemsstater ikke mulighed for at reagere. EU overholder sine forpligtelser i henhold til WTO. Nu er det påkrævet, at disse forpligtelser overholdes af alle WTO-medlemsstater. Markedet for tekstilvarer og beklædningsartikler bør forblive et åbent og konkurrencepræget marked.
EU bør i øvrigt være sig bevidst, at mange af de tekstilproducerende lande, der karakteriseres som sårbare, ligeledes kan blive hårdt ramt af ophævelsen af kvoterne. Jeg tænker på Bangladesh, Cambodja og vores nabolande i Middelhavsområdet. For næsten 10 år siden valgte EU et partnerskab, som fremmer udviklingen i Middelhavsområdet. Derfor er det set i lyset af tekstilproblematikken mere nødvendigt end nogensinde før, at der hurtigst muligt etableres et egentligt frihandelsområde. 
Assis (PSE ).
   - Selv om tekstil- og beklædningsindustrien har tabt terræn i EU som helhed, spiller den stadig en særdeles væsentlig rolle i visse EU-lande, hvor den faktisk er den bærende aktivitet i flere regioner.
Som det allerede er nævnt, forsvandt de kvantitative begrænsninger for den internationale handel med disse varer i januar. Selv om det var forudset, har denne ændring fået stor virkning på markederne især på grund af den kinesiske dominans. Kina, der ikke behøver tage sociale eller miljømæssige hensyn, kan lade sine virksomheder producere til ekstremt lave priser, hvilket har to afgørende følger. Dels skader det de mere sårbare eksportlande, der i visse tilfælde er helt afhængige af denne industri for deres økonomiske overlevelse, dels kan det betyde fallit for utallige europæiske producenter.
Trods de forpligtelser, som de kinesiske myndigheder har påtaget sig i de seneste måneder for selv at begrænse eksporten fra landet, er det et faktum, at de indikatorer, vi råder over, giver anledning til den største bekymring. Derfor må man nu stille to spørgsmål. For det første hvordan Kommissionen og Rådet følger op på denne udvikling, og hvilke instrumenter de benytter for at foretage en permanent evaluering af situationen: For det andet under hvilke omstændigheder Kommissionen vil anvende den tekstilspecifikke klausul, hvor det også bør tages i betragtning, at der er formodninger om, at USA vil gøre det ganske snart. 
Laperrouze (ALDE ).
   - Hr. formand, mine kolleger har påpeget, at ophævelsen af kvoteordningen har haft umiddelbare konsekvenser, og at truslen mod den europæiske tekstil- og beklædningsindustri er reel. Jeg vil som eksempel også gerne omtale situationen i den region, jeg kommer fra, som er hårdt ramt af tekstilindustriens tilbagegang.
I området Castres-Mazamet opstod industrikulturen i kraft af skindindustrien og virksomheder, som beskæftigede sig med afskrabning af fåreuld. Igennem en længere årrække har vi oplevet, hvordan den ene efter den anden af de små og mellemstore virksomheder inden for denne sektor er lukket. Nogle har formået at omstille sig takket være de kompetencer, de har erhvervet ved international handel, industrielle teknikker og udvikling af nye produkter. Men har vi ret til at afskrive alle, der ønsker at udøve deres håndværk inden for tekstil- og beklædningsindustrien?
Hr. rådsformand, fru kommissær, er det ikke vores pligt at beskytte den europæiske tekstil- og beklædningsindustri? EU har, mens vi afventer gennemførelsen af de forslag, som er stillet af den højtstående gruppe, og som Europa-Parlamentet skal udtale sig om, fastlagt en strategi for at overvinde de ændringer, der følger af ophævelsen af kvoterne. Denne strategi synes at udmønte sig i konkrete forpligtelser, nemlig en forpligtelse til at udarbejde et forslag til protokollen om oprindelsesregler, til at vedtage retningslinjerne vedrørende den særlige beskyttelsesklausul for tekstilprodukter i forhold til Kina, til at indføre fællesskabspræferenceordningen, til efter al sandsynlighed at fastsætte en 10 %'s tærskel for at bevare de traditionelle leverandørers markedsandel i EU, til forhandlinger i WTO med henblik på at opnå væsentlige indrømmelser fra de nye vækstøkonomier, som opretholder høje afgifter, samt til at indføre ikke-toldbaserede barrierer, når det gælder tekstilvarer og beklædningsartikler, og endelig til at vedtage strategier på lokalt plan med det sigte at forbedre tildelingen af offentlige midler. Jeg tænker især på midler fra fleksibilitetsreserven i forbindelse med strukturfondene og målsætningen om regional konkurrenceevne og beskæftigelse. Inden for hvilken tidsramme og i hvilken takt påregner De at iværksætte disse konkrete foranstaltninger? 
Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, tekstil- og beklædningssektoren er meget vigtig i mange egne af Europa og specielt i Catalonien. Denne sektor omfatter mere end 2.600 virksomheder med over 72.000 ansatte. I år skal alle kvoter og toldsatser for WTO-lande afvikles fuldstændigt. Disse lande vil derfor få ubegrænset adgang til EU's markeder. Det kan resultere i dumping, som vil skade vores økonomier. Det kan tilskynde virksomhederne til at flytte til andre breddegrader. Jeg er klar over, at sådanne fænomener kun kan løses ved at øge forskningsbudgetterne.
Der er to mulige mål. For det første kan man fremstille produkter med højere kvalitet og større merværdi, der kan konkurrere med produkter fra andre lande - primært Kina. For det andet kan man lancere et forenet europæisk handelsmarked, der også omfatter et kvalitetsindeks. Vi er også nødt til at udvikle en strategi, der favoriserer virksomhedskoncentration som et positivt værktøj, der kan gøre sektoren mere konkurrencedygtig og effektiv. Det vil foregribe truslen om virksomhedsflytning. En aktiv rolle fra EU's side er det bedste middel til at skabe social samhørighed og fastholde de levestandarder, vi har vænnet os til i vores del af verden.
Manolakou (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, liberaliseringen af markederne, som sker af hensyn til kapitalens profit og foregår inden for rammerne af WTO, har bl.a. omfattet ophævelsen af kvoterne for tekstilimporten til Europa. Det betyder, at virksomheder og håndværkere enten flytter til lande, hvor arbejdskraftsomkostningerne er lavere, eller lukker. I begge tilfælde er det branchens arbejdstagere, der er de store tabere, da de ryger lige ud i arbejdsløshed. I Grækenland er hele byer i bogstaveligste forstand forvandlet til spøgelsesbyer. WTO-analytikere vurderer, at Kinas andel i de kommende år vil vokse til over 50 % på internationalt plan, mens EU vil miste ca. 325.000 arbejdspladser. Det er et valg, der er truffet af EU, som, selv om det virker selvmodsigende, er til fordel for de europæiske monopoler, så de kan komme ind på det store kinesiske marked på områder, der giver stort udbytte, og udnytte de billige arbejdskraftsomkostninger. Alle de argumenter, der fremføres om kontrol, forskning og innovation og om en mere konkurrencedygtig europæisk tekstilindustri, er ikke til nogen hjælp og vedrører ikke de små industrier, som vil blive udslettet, men de store monopolkoncerner, som vil øge deres profit. Lad arbejdstagerne og de små erhvervsdrivende drage deres egne konklusioner om EU's politik, som ødelægger de mange, der er svage, og styrker de få, der er rige. Lad dem slutte sig sammen med den vedvarende klassekamp for at ændre denne politik. 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, for nogle år siden stillede man den britiske kommissær med ansvar for international handel dette spørgsmål: "Hvilken minimumsmarkedsandel skal vi sikre tekstilsektoren i Europa?" Svaret var følgende: "Ingen, hvis markedet går i den retning."
I dag, kære kolleger, hvor kvoteforanstaltningerne for import af tekstilprodukter fra Kina er netop er blevet fjernet, er kommissærens spådom dog gået i opfyldelse. Markedsrisikoen eksisterer ikke, når man følger fornuften, men når man ikke tænker sig ordentligt om.
Tekstilsektoren er tvunget i knæ med alle de konsekvenser, som det har for økonomiens udvikling og for vores medborgeres velfærd. Markedet har reageret lynhurtigt her i de første to måneder af 2005. Antallet af ansøgninger om importlicens fra Kina er steget. Mange af tekstilsektorens små producenter lukker og bliver importører. De lukker fabrikken og afskediger medarbejderne. Dermed kommer de til at sælge produkter, som markedsføres til en høj pris, selv om de er af ringe kvalitet.
Vi er således nødt til at finde ud af, om Kommissionen og Rådet ønsker at iværksætte de mulige foranstaltninger, som er anerkendt og tilladt inden for rammerne af WTO-aftalerne, så man reducerer de negative konsekvenser af kvoternes fjernelse. Allerførst skal vi dog forstå Kommissionens og medlemsstaternes filosofi. Efter vores mening er oprindelsesmærket den vigtigste af de mulige foranstaltninger.
Vi skal beskytte producenterne og forbrugerne ved hjælp af klare oplysninger, dvs. ved at identificere produktets kvalitet og dets oprindelse. Derfor er det europæiske kvalitetsmærke, som indeholder en specifik information om det europæiske oprindelsesland, efter vores opfattelse den første målsætning, der skal nås, hvis vi ønsker at beskytte Europa eller om ikke andet at respektere det, som Europa producerer.
Kommissionen og Rådet er klar over, at i betragtning af den aktuelle situation inden for tekstilsektoren risikerer hele den europæiske industri at forsvinde på verdensmarkedet og på vores egne markeder. Hvordan agter de at forholde sig i WTO, næste gang de står over for anmodninger om en liberalisering af den ene eller anden produktionssektor, hvor man risikerer at se de samme konsekvenser som i tekstilsektoren?
Vi forventer et svar, som beroliger os, hr. kommissær. Ellers vil vi tro, at efterhånden som Europa udvikler sig, bliver visse europæiske produktionssektorer - i høj grad også de italienske, hvilket berører mig direkte - tvunget til at lukke og slukke. Så kan vi vinke farvel til den sociale samhørighed og den europæiske model. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil takke dem, der tog initiativet til forhandlingen i dag. Vi står over for et alvorligt problem, der har berørt mange tekstilfabrikker i mit land, Polen, og i EU som helhed. Dette er ikke sket i løbet af de seneste uger eller måneder, vi har faktisk haft en asiatisk invasion af billige tekstiler siden 1990'erne.
Hvis dette kun var et spørgsmål om et frit marked, billigere varer eller billigere arbejdskraft, ville det være vanskeligt for os at protestere, eftersom EU selv støtter princippet om et frit marked. Men de ikke-europæiske aktører på tekstilmarkedet følger ingen spilleregler, ikke engang dem, som de selv gik ind på, da de blev medlemmer af WTO. Det er grunden til, at vi i EU må stå sammen om at forsvare polske, franske og tyske virksomheder - ja, alle virksomheder over hele EU - mod noget, der ganske enkelt må betegnes som illoyal konkurrence.
Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Den europæiske tekstil- og beklædningsindustri står over for en alvorlig krise. Hertil kommer, at denne krise sætter igennem i visse allerede mindre gunstigt stillede regioner, som nu bliver væsentlig mere sårbare. Med den omstrukturering, der har fundet sted, har vi i de seneste år været vidne til massive udflytninger af produktionen og masseafskedigelser, der næsten udelukkende har ramt ufaglærte kvinder. Resultatet er velkendt og umisforståeligt. På ca. 10 år er der forsvundet mellem 20 og 25 % af virksomhederne og arbejdspladserne.
Den seneste åbning af markedet over for Kina har forværret denne situation. Jeg foreslår derfor, at Kommissionen iværksætter tre typer foranstaltninger. For det første skal den nøje overvåge al import til Fællesskabet og ikke være ræd for at benytte beskyttelsesklausulerne. Til det formål er det helt afgørende, at overvågningssystemet virker, og at det virker hurtigt. Jeg beder ikke om nogen form for protektionisme. Det ville være at sejle imod historiens strøm. Europa må vænne sig til at konkurrere med lande, hvor arbejdskraften er billig, men Europa bør ikke acceptere konkurrence med virksomheder, der ikke betaler for deres energi, bruger børnearbejdskraft og ikke respekterer ophavsretten.
Dernæst må der ses nøje på fænomenet udflytning af tekstilvirksomheder, på svig og på virksomheder, der har fået støtte, inden de er blevet lukket ned.
Endelig må der komme en henstilling til Kommissionen om, at den europæiske tekstilindustri bør satse på de led i kæden, hvor den er reelt konkurrencedygtig. Derfor må der udvikles en politik, der bl.a. tager hensyn til følgende forhold: logistisk infrastruktur, geografisk nærhed til de store markeder, hurtig ordrereaktionstid, design, kvalitetskontrol, innovation, anvendelse af nye materialer og nye teknologier, forbindelser til store distributionsnet, permanent videreuddannelse og støtte til SMV'erne, der fortsat dominerer i denne sektor.
Jeg appellerer til Kommissionen om at forstå, at det er her, fremtiden for Europas tekstilindustri ligger. 
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, ophævelsen pr. 1. januar 2005 af alle toldkvoter og restriktioner på tekstilimporten er en udvikling, der har kolossal økonomisk, social og politisk betydning for EU-landene og for Grækenland. Denne udvikling har allerede fået de første negative konsekvenser i Grækenland med uhæmmet import af kinesiske produkter, som ikke kun rammer tekstil- og beklædningsbranchen, men også forbrugersikkerheden på grund af dårlige, billige produkter.
Det kan godt være, WTO's og OECD's eksperter kan se fordele ved fuldstændig liberalisering af tekstil- og beklædningshandelen, men det kan de europæiske og græske virksomhedsejere og arbejdstagere ikke. Tekstil- og beklædningsindustriens produktionsgrundlag svinder. Hver dag må industrier og håndværkere i Grækenland lukke, mens andre flytter deres aktiviteter til de nærliggende Balkanlande. Samtidig vokser arbejdsløsheden konstant. Som typisk eksempel kan jeg nævne, at 12 små og mellemstore græske virksomheder måtte lukke alene i december 2004, hvorved over 650 arbejdstagere stod uden arbejde.
På baggrund af denne dramatiske udvikling og i betragtning af WTO's tal, i henhold til hvilke Kina om to år vil kontrollere over 50 % af det globale tekstilmarked, er jeg bange for, at Kommissionen bare står og ser på. Mens USA, Tyrkiet og Argentina for nylig besluttede at gennemføre sikkerhedsforanstaltninger og indføre kvoter for bestemte kategorier af kinesiske produkter, venter vi stadig på, at Kommissionen skal fremlægge retningslinjer. Og det er et spørgsmål, jeg gerne vil stille til kommissæren i hr. Mandelsons fravær.
Belet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, tillad mig, at jeg konfronterer Dem med en udtalelse fra Deres kære kollega, hr. Mandelson. Han sagde for nylig følgende til den franske avis , citat: "ifølge en undersøgelse foretaget af OECD vil fjernelsen af tekstilkvoterne betyde en årlig besparelse på 270 euro pr. familie." Deres kollega har desværre glemt de tusindvis af familier, der som følge af fjernelsen af kvoterne og den dermed forbundne kinesiske "flodbølge" vil miste deres arbejde eller allerede har mistet det. Hr. Mandelson har ikke rigtig gennemtænkt det, når han overser, hvad enten det er bevidst eller ej, at de forventede prisfald kun vil gælde for en meget begrænset udvalg af tekstil- og beklædningsgenstande, og således vil få en meget begrænset virkning i al almindelighed. Hr. Mandelsons ultraliberale tale overrasker mig, og jeg synes, den er særdeles skuffende, men lad det være. Jeg har et par konkrete spørgsmål og forslag.
For det første, kan De give tilsagn om, at Kommissionen vil reagere og træffe foranstaltninger, hvis det bevises, at de kinesiske produkter havner på det europæiske marked til dumpingpriser? Det kan bevises ved hjælp af priserne på råstoffer på de internationale markeder. Kommissionen skal blot have viljen til det.
For det andet, fru kommissær, hvilke beskyttelsesforanstaltninger - og dette emne er allerede udtrykkeligt omtalt her - overvejer De for at undgå, at visse produktkategorier i Europa om kort tid forsvinder som følge af illoyal konkurrence?
For det tredje, hvilke konkrete skridt kan og vil De tage for at foranledige, at de grundlæggende sociale og økologiske tærskelnormer også respekteres i Kina? De kunne f.eks. offentliggøre visse former for praksis inden for rammerne af en -oplysningskampagne, som indebærer offentliggørelse af navne på virksomheder, som ikke overholder normerne, for blot at nævne et eksempel. Fru kommissær, vi har også hørt, at importen af tekstil fra Kina i sidste måned steg mærkbart, ja, endog spektakulært. Jeg håber, at Kommissionen ikke på ny vil spise os af med, at vores tekstilindustri har haft 10 år til at tilpasse sig, for det ville være topmålet af simplificering. 
Ettl (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, det forholder sig selvfølgelig ikke sådan, at tekstilindustrien har ligget i dvale i de senere år. Naturligvis henvises der tit og ofte til, at tekstilindustrien har haft 10 år til at tilpasse sig til situationen, hvilket i øvrigt er korrekt. Men Kina behersker imidlertid allerede nu 20 % af verdensmarkedet, og om 3-4 år vil det være 50 %. Kina har de laveste lønninger og energiudgifter, som er en tredjedel lavere. Og hvordan står det egentlig til med menneskerettighederne her? Antallet af arbejdspladser i Europas tekstilindustri vil i de næste 3-4 år blive reduceret fra de nuværende 2,7 millioner til halvdelen.
Gamle EU-lande som f.eks. Spanien, Italien, Portugal og Grækenland, men også Rumænien og Bulgarien, for slet ikke at tale om Tyrkiet, vil blive kraftigt berørt heraf. Fru kommissær, hvilke foranstaltninger vil De gennemføre for at afbøde de forestående ekstreme arbejdsmarkedsproblemer i tekstilregionerne? Med hvilke midler vil De animere Kina til at styrke samarbejdet? Jeg spørger Dem om dette i min egenskab af næstformand for den internationale tekstilarbejderfagforening, fordi man jo ikke bare sådan kan lade de ansatte i tekstilindustrien i stikken. 
Ferreira, Elisa (PSE ).
   - Fra den 1. januar til i dag har den godkendte tekstilimport fra Kina for visse varegrupper nået et omfang, der er op til syv gange større end den tilsvarende import i 2004. For flere varegrupper har importtilladelserne i disse to måneder allerede oversteget den samlede import af de samme varer i hele 2004. For næsten alle produkter er priserne faldet voldsomt, for visse til mindre end halvdelen.
Da Kommissionen har mulighed for at anvende de beskyttelsesklausuler, der er indeholdt i Kinas protokol om tiltrædelse af WTO, beder jeg Dem, fru kommissær, om at præcisere nogle punkter. Det gælder for det første, hvilke følger det har, at Kommissionen endnu ikke er begyndt at offentliggøre toldoplysninger om importen af tekstilvarer. Det andet angår følgerne af, at de retningslinjer, som Kommissionen skulle have udarbejdet og stillet til rådighed i 2004, endnu ikke ligger klar, og det tredje drejer sig om, hvilken sikkerhed de europæiske producenter har for, at Kommissionen er teknisk og politisk i stand til at skride ind, før det er for sent. 
Mann, Erika (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, jeg vil godt henlede opmærksomheden på to ting. For det første har vi yderligere forhandlinger om tekstilindustrien i april, som Industriudvalget og Udvalget om International Handel vil gennemføre en høring om i fællesskab. Det ville glæde mig på mine kollegers og de to udvalgs vegne, hvis vi ville få lejlighed til at fortsætte drøftelserne her og måske også arbejde med mere pålidelige data.
For det andet befinder vi os nu i 2005, og det betyder, at vi har WTO-forhandlinger i Hongkong i slutningen af året. Jeg mener, at det er en god mulighed for at se det vink med en vognstang, som mange kolleger kom med vedrørende Kina, og for at udøve et moderat og diplomatisk pres. Jeg mener, at det er absolut nødvendigt.
Derudover er det vigtigt, at De i forbindelse med den analyse, som De, hr. rådsformand, omtalte, også virkelig tager hensyn til de forskellige faktorer. Vi skal vide mere om det, der f.eks. sker i Tunesien, Tyrkiet eller vores traditionelle EU-medlemslande, og det gælder både i positiv og i negativ forstand. Vi skal ganske enkelt have et billede, som er mere klart og grundigere undersøgt. Hvis De kunne give os det i samarbejde med de involverede kommissærer, og det vel at mærke inden Deres formandskab udløber, ville det være mere end blot en hjælp. 
Locatelli (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, rapporten fra den højtstående gruppe for tekstil og beklædning indeholder retningslinjer for syv forskellige aktioner til støtte for sektorens konkurrenceevne. Gruppen har også anbefalet, at der fra 1. januar 2005 oprettes et kontrolsystem for importen fra Kina. Desværre var samme gruppe dog ikke i stand til at opstille retningslinjer for oprindelsesmærket, da man på dette punkt havde forskellige holdninger i gruppen.
Netop i dag er der i et stort italiensk dagblad en artikel af kommissær Mandelson om italienskproducerede varer. Han mener, at EU har pligt til at informere forbrugerne, så de kan skelne en skjorte, der er fremstillet i Kina, fra en skjorte, som er . Det er jeg enig i, og jeg vil tilføje, at vi med strenge regler på mærkningsområdet kan opfylde denne pligt. Derfor ville jeg med hensyn til kontrolsystemet for import fra Kina for det første gerne vide - her ca. to måneder efter restriktionernes ophør - hvilke resultater overvågningsindsatsen har givet. For det andet vil jeg med hensyn til oprindelsesmærkningen spørge Kommissionen og herefter Rådet, om de har til hensigt snart at tage initiativer til fordel for den obligatoriske oprindelsesmærkning af varerne, og jeg gør opmærksom på, at de italienske - og ikke kun de italienske - tekstilproducenter har et stærkt ønske om en sådan indsats. 
Douay (PSE ).
   - Hr. formand, de omvæltninger, der præger tekstil- og beklædningsindustrien globalt, rammer visse europæiske regioner hårdt, nemlig regioner med en markant koncentration af tekstilproducenter. Det gælder min region i Frankrig, Nord-Pas-de-Calais, som i de senere år har oplevet omstruktureringer og virksomhedsflytninger, og hvor denne sektor, som er den næstvigtigste sektor målt i arbejdspladser, fortsat beskæftiger mere end 30.000 arbejdstagere.
I 2004 anmodede Europa-Parlamentet i en beslutning om, at der blev udarbejdet et særligt program for denne sektor, især i de regioner, som er i vanskeligheder, hvor der er mange små og mellemstore virksomheder, og hvor der er mange kvinder beskæftiget. Det samme anmodede den højtstående gruppe for tekstil og beklædning om. I disse regioner har det med europæisk bistand været muligt i de senere år at mindske de socioøkonomiske konsekvenser af sektorspecifikke kriser, at opretholde beskæftigelsen og afbøde virkningerne af de økonomiske omstruktureringer, især takket være innovation, integration, uddannelse og udvikling af en moderne industri.
EU er nu i færd med at udarbejde nye finansielle overslag, og de pågældende regioner er i den forbindelse bekymret for fremtiden, hvad angår strukturfondene, som har bidraget til den økonomiske udvikling. Jeg er overbevist om, at Kommissionen og Rådet ønsker at berolige dem og vise, at økonomisk og social samhørighed, hvortil strukturfondene bidrager, er et område, EU prioriterer højt. 
Schmit,
    Hr. formand, jeg vil fatte mig i korthed. Jeg vil blot gribe forslaget om at give de berørte udvalg mere præcise oplysninger, men det skal efter min opfattelse gøres sammen med Kommissionen. Jeg vil som udtryk for godt interinstitutionelt samarbejde overlade min svartid til Kommissionen, som i øvrigt også i højere grad er involveret i dette spørgsmål. Jeg vil blot sige, at Rådet afgjort deler de bekymringer, der er givet udtryk for med hensyn til tekstilindustriens situation i EU, men også i visse partnerlande. 
Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, tekstilindustrien er en meget vigtig økonomisk faktor for alle i Europa, og derfor skal vi træffe interne såvel som eksterne foranstaltninger. Vi arbejder på en meget omfattende strategi.
Jeg vil atter nævne nogle få punkter, da dette er en meget kompliceret og omfattende forhandling. Kommissionen har foreslået adskillige aktioner for at forbedre den europæiske tekstilindustris konkurrenceevne i sin anden meddelelse om tekstilindustrierne. Blandt de foreslåede aktioner er en styrkelse af kampen mod varemærkeforfalskning og piratkopiering, en styrkelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder, indførelse af en handlingsplan om eksisterende handelshindringer i tredjelande, fremme af avanceret teknologi samt tekstil og beklædning med stor merværdi under EU's forsknings- og udviklingsprogrammer og endelig sikring af livslang uddannelse og erhvervsuddannelse. For det andet har Kommissionen indført et system til overvågning af tekstiler og tekstilvarer fra Kina.
Det er imidlertid for tidligt at drage konklusioner vedrørende overvågning. Den højtstående gruppe for tekstil nåede ikke frem til en konklusion i sin rapport fra juni 2004 om oprindelsesmærket "fremstillet i EU". Kommissionen vil vende tilbage til dette og udarbejde forslag på et senere tidspunkt.
Vi vil kun ty til beskyttelsesforanstaltninger som en sidste udvej. Det gælder også for den tekstilspecifikke sikkerhedsklausul, der blev indført i Kinas protokol om tiltrædelse til WTO. Det er en vigtig og klart præventiv strategi. Åben international handel er også en central faktor for økonomiens konkurrenceevne som helhed. Adgang til tredjelandes markeder fører til jobskabelse i Europa, hvilket også er en vigtig prioritet for Kommissionen. Vi er derfor fast besluttet på at gøre, hvad der kræves for at skabe lige markedsadgang, så EU-firmaer i disse sektorer kan udnytte deres velfortjente knowhow og kvalitet. Kommissionen vil derfor udarbejde en handlingsplan for hindringer på tredjelandenes markeder, og Doha-udviklingsrunden vil give mulighed for at gennemføre en omfattende vurdering af alle påståede ikke-toldmæssige hindringer.
Til slut vil jeg sige lidt mere om Kina. Kommissær Mandelson er ikke til stede, fordi han i øjeblikket er på besøg i Kina, men jeg vil fortælle ham om gårsdagens grundlæggende forhandling, og måske kan De en anden gang diskutere yderligere detaljer med ham i hans egenskab af kommissær med ansvar for handel.
Jeg vil endnu en gang understrege, at Kommissionen nøje følger Kinas overholdelse af WTO-optagelsesforpligelserne - specielt inden for rammerne af tekstilhandelsdialogen mellem EU og Kina, der blev underskrevet i maj 2004 af EU's kommissær for handel og hans kinesiske kollega.
Inden for rammerne af andre dialoger mellem Kommissionen og de kinesiske myndigheder har Kommissionen også anmodet om at få sat spørgsmålet om en bæredygtig udvikling af tekstilsektoren og i særdeleshed spørgsmålet om virksomhedernes sociale ansvar på dagsordenen. Kommissionen håber, at det vil bidrage til en ordentlig håndhævelse af de temmeligt strenge kinesiske arbejdsmarkeds- og miljølove.
Vi er også ved at færdiggøre en undersøgelse om arbejdsvilkår og andre produktionsvilkår i den kinesiske tekstil- og beklædningssektor. I overensstemmelse med rådsformandskabets konklusioner fra 2003 er EU fuldt ud indstillet på at fremme respekten for grundlæggende arbejdstagerrettigheder gennem handelsforbindelser med tredjelande.
Det sidste punkt, jeg vil tale om, handler om de foreslåede retningslinjer for tekstilbeskyttelsesklausulen for Kina. Den er stadig under udarbejdelse. Kommissionen ønsker at foretage en grundig undersøgelse af alle aspekter af spørgsmålet, før den træffer en endelig afgørelse.
Kommissionen tøver med at gøre noget, der i større eller mindre grad baner vej for en let indførelse af beskyttelsesforanstaltninger. Kommissionen ønsker ikke, at retningslinjerne skal fremme eller tilskynde til beskyttelsesforanstaltninger. Kommissionen ønsker, at disse retningslinjer giver større gennemsigtighed i håndteringen af anmodninger om eventuelle beskyttelsesforanstaltninger, samtidig med at de gør handelen mere forudsigelig - f.eks. gennem et stort antal sikre zoner, der giver meget store ekspansionsmuligheder, under hvilke vi ikke vil overveje beskyttelsesforanstaltninger. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Battilocchio (NI ).
   - Produkters sikkerhed og kvalitet, beskyttelse af miljøet og de sociale rettigheder, forbrugerbeskyttelse, overholdelse af de internationale handelsregler og teknologisk udvikling er alle punkter, som EU lægger stor vægt på og baserer størstedelen af de kommende års politiske strategier på. Bæredygtig økonomisk udvikling, markedsliberalisering og EU-borgernes velfærd er således vores målsætninger, og de må ikke medføre, at vores egne produkter bliver mindre konkurrencedygtige i vores egne lande i forhold til varer, der langtfra lever op til vores kvalitets- og sikkerhedsstandarder! Vores værdier og indsats bør således ikke straffes - hvilket ville gå ud over tusindvis af ikke mindst de små virksomheder, som vores samfund bygger på - men derimod fremhæves og beskyttes både på europæisk og internationalt plan. Derfor beder vi om den bedst mulige beskyttelse af vores oprindelsesmærke og om fremme af kvalitetsmærket (med omhyggelig overvågning og strenge straffe for enhver form for forfalskning og forsøg på at narre forbrugerne), en fastere holdning i de bilaterale forbindelser, så vi bremser eller begrænser yuanens devaluering, de latterligt lave bankrenter og de betydelige investeringer i nye maskiner, som i høj grad fremmer det kinesiske marked. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0009/2005). Vi behandler en række spørgsmål til Rådet. 
Formanden.
Hvad er den nuværende status over forberedelserne til de umiddelbart forestående forhandlinger om Kroatiens tiltrædelse?
Schmit,
    Fru formand, under mødet den 16.-17. december 2004 noterede Det Europæiske Råd sig med tilfredshed de fremskridt, Kroatien har gjort med at forberede indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne. Rådet opfordrede Kommissionen til at forelægge Rådet et forslag til en forhandlingsramme for Kroatien, som fuldt ud tager hensyn til erfaringerne fra den femte udvidelse. Rådet blev anmodet om at nå til enighed om en sådan ramme med henblik på at indlede tiltrædelsesforhandlingerne den 17. marts 2005, for så vidt som Kroatien fuldt ud samarbejder med Den Internationale Krigsforbryderdomstol (ICTY). Kommissionen fremlagde sit forslag til en sådan forhandlingsramme den 31. januar. De tekniske drøftelser i den arbejdsgruppe, der beskæftiger sig med udvidelsen, blev indledt allerede den 1. februar med det formål at nå frem til en fælles holdning med henblik på at kunne indlede tiltrædelsesforhandlingerne den 17. marts.
Der er i denne forbindelse ligeledes grund til at erindre om, at Det Europæiske Råd den 17. december 2004 i sine konklusioner meget klart anmodede Kroatien om at godtgøre, at landet fuldt ud samarbejder med Den Internationale Krigsforbryderdomstol. I december 2004 besluttede Rådet endvidere, efter høring i Europa-Parlamentet, fra 2005 at give Kroatien adgang til førtiltrædelsesinstrumenterne - Phare, ISPA og Sapard - for at give landet bedre muligheder for at forberede tiltrædelsen. Der er bevilget et beløb til dette formål inden for de nuværende finansielle overslag. Samtidig sikres videreførelsen af de aktiviteter, som støtter samarbejdet med landene på Vestbalkan, som er dækket af Cards-programmet. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne informere Dem om, at vi har møde i Delegationen til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Kroatien i næste uge i Zagreb. Hvis Rådet indtager den holdning, at pågribelsen af general Gotovina bør være en forudsætning for at indlede forhandlinger, er dette i modstrid med Parlamentets holdning, hvor man ikke på noget tidspunkt gjorde dette til en betingelse. Jeg har konklusionerne fra Bruxelles foran mig, hvori Kroatien i punkt 14 klart og tydeligt opfordres til samarbejde i dette spørgsmål, og hvor det kræves, at generalen - så snart han pågribes - skal udleveres til Krigsforbryderdomstolen i Haag. Det er alt sammen noget, som vi støtter, men det kan efter vores mening ikke gøres til en betingelse for at indlede tiltrædelsesforhandlinger, og vi forventer derfor, at de starter den 17. marts. 
Schmit,
    Hr. Posselt, det er helt korrekt, når De understreger, at arrestation af hr. Gotovina ikke er en forhåndsbetingelse. Det drejer sig i henhold til konklusionerne om, at der skal være tale om reelt samarbejde med domstolen. Det er således set i lyset af et sådant samarbejde, der vil blive truffet afgørelse om, hvorvidt der kan indledes forhandlinger. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, mange tak for Deres svar. Jeg mener, at det allerede er blevet drøftet ved adskillige tiltrædelsesforhandlinger, f.eks. i forbindelse med indledelsen af forhandlinger med Mečiar-regeringen i Slovakiet. Jeg mener, at man ikke skal lade det afhænge af én person, om man vil indlede tiltrædelsesforhandlinger, for det har et land som Kroatien ikke fortjent.
Jeg mener, at Rådet bør bevise, at det rent faktisk ikke er muligt at samarbejde her. Den kroatiske regering tilbød sin fulde støtte hertil. Og hvis man vil gøre udleveringen af generalen til en betingelse herfor, bør man også bevise, at denne opholder sig i et område, som Kroatien også har adgang til. Jeg synes, at det er beskæmmende at lade et helt land bøde for, at én enkelt person har opført sig dårligt. 
Schmit,
    Jeg har ikke meget at tilføje. Vi er i kontakt med den kroatiske regering. Denne er helt klar over, at der kræves samarbejde med domstolen, og der har, som jeg allerede har anført, aldrig været fremført krav om, at arrestation var en forudgående betingelse. Hvis den herre, De henviste til, holder sig skjult, hvilket synes at være tilfældet, er det ikke muligt at give noget tilsagn i så henseende. Det ændrer imidlertid ikke ved, at den kroatiske regering skal gøre sit yderste for reelt at samarbejde så effektivt som muligt med domstolen. Det er på basis af et sådant samarbejde, den vil blive vurderet. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Fru formand, rådsformandens forsikringer er meget opløftende og modtages med stor velvilje her. Jeg beder Dem blot om også at meddele hr. Rehn, at pågribelsen af general Gotovina ikke er en betingelse, men at det gode samarbejde derimod er en absolut nødvendighed. Han udsendte et noget andet signal. Måske er der nogen, som kunne fortælle ham, at hvis han rent faktisk kan fremlægge dokumentation for general Gotovinas skjulested, hvor det end måtte være i verden, så skal han informere de relevante myndigheder herom i stedet for at deltage i den offentlige polemik. 
Schmit,
    Jeg har heller ikke meget at tilføje, hvad dette emne angår. Det er Rådet, som træffer afgørelsen. Når det er sagt, kan jeg kun gentage, at samarbejde med domstolen er et afgørende element. 
Formanden.
Den israelske atomfysiker Mordechai Vanunu blev løsladt af de israelske myndigheder i april 2004 efter atten års fængsel, hvoraf han tilbragte de 11 en halv måneder i isolation. Desværre har Vanunu siden den dag, han blev løsladt, været holdt som gidsel af sit lands regering. Han er blevet frataget muligheden for at rejse samt ytringsfriheden. I november 2004 blev han igen arresteret af politiet på grundlag af fuldstændig uholdbare anklager. Agter Rådet at rette henstilling til den israelske regering om at genetablere de demokratiske rettigheder, der tilkommer denne person, der uretmæssigt er blevet forfulgt?
Schmit,
    Hr. Mordechai Vanunu blev betinget løsladt i april 2004. Han blev pålagt nogle restriktioner, og den israelske højesteret har afvist hans appel desangående med den begrundelse, at der stadig er fare for afsløring af oplysninger, som vedrører den israelske stats sikkerhed. Restriktionerne er begrænset tidsmæssigt og kan tages op til fornyet overvejelse.
Forbindelserne mellem EU og Israel beror i øvrigt på overholdelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper. I henhold til artikel 2 i associeringsaftalen mellem EU og Israel, som trådte i kraft den 1. juni 2000, udgør disse bestemmelser et afgørende element i aftalen og danner grundlag for parternes politikker både indadtil og på internationalt plan.
EU vil både i forbindelse med den politiske dialog, der føres med de israelske myndigheder, og i forbindelse med gennemførelsen af handlingsplanen om naboskab fortsat sikre, at de forpligtelser, der er indgået, efterleves. 
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Fru formand, hr. minister, tak for Deres svar, som jeg desværre ikke er tilfreds med, da De ikke svarer på mit spørgsmål.
Rådet spiller tydeligvis absurd teater. Jeg spurgte Dem, om Rådet agter at rejse henstilling til den israelske regering om at genetablere Vanunus demokratiske rettigheder, og De gav mig det surrealistiske svar, at Israel er en demokratisk stat, og at landet fortsat vil overholde de forpligtelser, det har påtaget sig inden for rammerne af naboskabspolitikken med EU.
Endnu en gang har De sat et forkert eksempel med Deres provokerende holdning. Jeg forventede selvfølgelig ikke, at De svarede, at De i egen person ville befri Vanunu, men jeg forventede i det mindste, at Rådet forsvarer tankefriheden. På denne baggrund vil jeg gerne spørge Dem, om De synes, det er positivt, at Vanunu stadig befinder sig i fængsel …
Schmit,
    Som jeg vist allerede har anført, vil Rådet være i kontakt med den israelske regering, hvad dette forhold angår. Når det gælder overholdelsen af menneskerettighederne i almindelighed, må jeg tilføje, at hr. Vanunu blev løsladt. Det eneste problem er, at de vilkår, hvorunder han blev løsladt, måske ikke er, som vi gerne havde set. Men vi er, hvad dette forhold angår, fortsat i kontakt med de israelske myndigheder, og vi vil afgjort drøfte det. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, når De diskuterer dette spørgsmål med israelerne, vil jeg bede Dem erindre dem om, at hr. Mordechai Vanunu blev ulovligt fjernet fra europæisk grund. Han blev i praksis bortført til Israel for at blive stillet for en domstol. De forbrydelser, han blev anklaget for, fandt sted for 20 år siden, og tanken om, at han stadig har hemmeligheder, der kan skade Israel 20 år senere, er helt latterlig. Vil De opfordre den israelske regering til at standse forfølgelsen af denne borger og lade ham rejse ud af Israel for evt. at bosætte sig i EU? 
Schmit,
    Ja, det vil jeg. 
Formanden.
Kommissæren for udenrigsanliggender har meddelt, at hun agter at foreslå Kommissionen på europæisk plan at oprette et permanent organ til hurtig intervention, som skal træde i aktion i tilfælde af naturkatastrofer og humanitære kriser verden over. Dette permanente organ skal bestå af 5.000 nationale eksperter, der udvælges af medlemsstaterne og efter passende uddannelse underlægges en central og koordinerende myndighed. Ifølge kommissæren vil et sådant organ kunne være funktionsdygtigt fra 2007. I konklusionerne fra det ekstraordinære møde i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 7. januar 2005 kræver Rådet, at Kommissionen og de ansvarlige tjenestegrene undersøger mulighederne for at udvikle EU-instrumenter til hurtig reaktion, og opfordrer Kommissionen til at forelægge forslag til en strategi for styrkelse af de forebyggende foranstaltninger, rettidig advarsel og beredskab til imødegåelse af katastrofer, hvilket de nylige hændelser vidner om nødvendigheden af.
Mener Rådet ikke, at Kommissærens forslag udgør et godt grundlag for at nå de målsætninger, som er udtrykt i Rådets konklusioner? Hvorfor henvises der i konklusionerne overhovedet ikke til det ovennævnte forslag fra kommissær Ferrero-Waldner?
Schmit,
    Rådet vedtog under sit møde den 31. januar 2005 en handlingsplan, som omfatter foranstaltninger, som nu er under udarbejdelse. Rådet opfordrer i handlingsplanen Kommissionen og generalsekretæren og den højtstående repræsentant til inden for deres respektive ansvarsområder at stille de nødvendige forslag om etablering af en hurtig interventionsstyrke, som sætter EU i stand til at imødegå fremtidige katastrofer. Generalsekretæren har forpligtet sig til at forelægge Rådet sine forslag hurtigst muligt og senest den 31. marts 2005. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, kommissæren for eksterne forbindelser, som har udarbejdet det konkrete forslag, var her for blot 5 minutter siden, lige foran Dem. Mit spørgsmål er, hvordan Rådet vurderer kommissærens konkrete forslag, positivt eller negativt? Mener Rådet, at der bør tages konkrete skridt, eller skal dette forslag også henvises til et udvalg, hvor det syltes, indtil den næste store humanitære katastrofe indtræffer, fordi vi ikke har penge?
Schmit,
   Med al respekt for Grækenland, nej, der er ikke tale om at udskyde dette instrument . Rådet anførte klart, at såvel Kommissionen som generalsekretariatet, eller mere præcist generalsekretæren/den højtstående repræsentant, skal fremlægge forslag herom. Det er således ikke på noget tidspunkt tilkendegivet, at en sådan foranstaltning ikke er hensigtsmæssig.
Katastrofen i forbindelse med tsunamien har efter min opfattelse vist, at Europa har behov for et sådant instrument. Nu skal vi se, hvordan instrumentet kan etableres, og der er som bekendt ikke lang tid til den 31. marts 2005. Vi vil altså snart se forslag til et sådant system. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   - Fru formand, civilbeskyttelse, som vedrører forebyggelse og imødegåelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer, er en af EU's målsætninger. Med den europæiske forfatning gøres det til et særskilt område med supplerende eller understøttende indsats.
Agter Rådet at udforme den pågældende politik, dvs. på nuværende tidspunkt fastlægge grundlaget for udformningen af en sammenhængende og effektiv indsats for civilbeskyttelse?
Schmit,
    Desværre er forfatningen endnu ikke trådt i kraft, men jeg mener ikke desto mindre, det er vigtigt at arbejde med dette projekt. Det er, som allerede anført, et meget vigtigt projekt. Der er i øvrigt taget højde herfor i de eksisterende traktater, som taler om civil beskyttelse. Men vi ved, at der er behov for en mere global tilgang for at opnå et effektivt instrument, som udnytter alle elementer, hvilket også omfatter elementer, som måske ikke henhører under Fællesskabets kompetence. Derfor er det vigtigt at inddrage såvel Kommissionen som Rådets generalsekretær/den højtstående repræsentant. Rådet har forpligtet sig til, når det har modtaget de omhandlede forslag, at træffe afgørelser og etablere et sådant system, som afgjort er helt nødvendigt. 
Formanden.
En af hovedprioriteterne for EU's luxembourgske formandskab er Lissabon-strategien. De hidtidige resultater af gennemførelsen af denne strategi lever ikke op til forventningerne, eftersom indikatorerne for såvel produktivitet som konkurrenceevne er faldet i forhold til de tilsvarende indikatorer for USA og visse asiatiske lande.
Agter Rådet at bidrage til overgangen fra en generelt formuleret programtekst til en sammenhængende og integreret vækststrategi? Hvordan vil Rådet imødegå det overvældende antal mål og prioriteter, den manglende sammenhæng mellem mål og midler, manglen på effektive gennemførelsesmekanismer samt forbindelsen mellem økonomisk vækst, social samhørighed og en bæredygtig udvikling i miljømæssig henseende?
Schmit,
    Det ærede parlamentsmedlem har helt ret i, at Lissabon-strategien er en af hovedprioriteterne for det luxembourgske formandskab, sådan som formanden for Det Europæiske Råd klart forsikrede under præsentationen af formandskabets program. Rådet vil i alle dets kompetente fora i ugerne op til Det Europæiske Råds møde i marts fortsat være fuldt optaget af at forberede midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien med henblik på de afgørelser, der skal træffes under Det Europæiske Råds møde. Opmærksomheden vil i den forbindelse være rettet mod behovet for at intensivere indsatsen for at nå de mål, der indgår i denne strategi, og for at nå betydelige og konkrete resultater.
Vi har nu modtaget Kommissionens forslag, som efter min opfattelse vil sætte os i stand til både at indrette Lissabon-strategien på en mere hensigtsmæssig måde, at sikre en bedre definition af de prioriterede områder under denne strategi og - hvilket jeg særligt vil understrege - at sikre bedre tilrettelæggelse af styringen af Lissabon-strategien. Som De understregede i Deres spørgsmål er en af svaghederne ved Lissabon-processen mangfoldigheden af mål og erklærede prioriteter, som har været for overvældende, men der er også en svaghed med hensyn til den måde, hvorpå styringen af hele processen er tilrettelagt.
Det er således Det Europæiske Råds opgave, på basis af det forslag, Kommissionen har forelagt os, og under hensyntagen til Lissabon-strategiens tre søjler - økonomisk vækst og konkurrenceevne, fastholdelse af den sociale model samt bæredygtig udvikling og miljøbeskyttelse - at foreslå en strategi, som er indrettet på en mere hensigtsmæssig måde, som er mere gennemsigtig, og som omfatter de forskellige processer, vi allerede har i dag. Vi har således Cardiff-processen, processerne vedrørende bæredygtig udvikling, retningslinjerne for beskæftigelsen, de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og mange flere. Der er altså i hele processen behov for at forbedre sammenhængen, synligheden og gennemsigtigheden. Det er en af formandskabets store opgaver i forbindelse med målsætningen om at udarbejde et forslag, som kan godkendes i marts i år. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg stillede mit spørgsmål, inden kommissionsformanden kom med sin meddelelse om teksten vedrørende nyt skub i Lissabon-strategien. Det glæder mig naturligvis overordentlig meget, at midtvejsevalueringen af denne strategiske plan falder sammen med det luxembourgske formandskab.
Mit tillægsspørgsmål drejer sig om mere effektiv sammenkobling af europæiske og nationale mål og politikker. Er det Rådets opfattelse, at der med Kommissionens nye forslag vil blive rettet op på de nuværende svagheder i gennemførelsen af strategien?
Schmit,
    Efter min opfattelse skaber Kommissionens tilgang, nemlig fastsættelse af målsætninger på europæisk plan og efterfølgende udarbejdelse af nationale planer, øget sammenhæng mellem på den ene side de overordnede målsætninger, der fastsættes i fuld enighed på europæisk plan, og på den anden side gennemførelsen på nationalt plan. Det er i sidste ende netop på dette område, Lissabon-strategien har vist sig meget svag og meget lidt operationel. Takket være tanken om nationale planer kan man efter min opfattelse forbedre styringen. Der er også grund til at understrege, når der tales om nationale planer, at der i forslaget lægges vægt på fuld inddragelse af i Lissabon-processen. Dermed bereder man efter min opfattelse i højere grad vejen for vellykket gennemførelse af strategien. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Jeg takker rådsformanden for hans svar. Imidlertid har Kommissionens og hr. Barrosos meddelelse om målene for midtvejsevalueringen af Lissabon-strategien som bekendt vakt stærke reaktioner og stor bekymring, fordi han sagde, at han havde tre sønner, og at han kun vil tage sig af den søn, der er syg, nemlig konkurrenceevnen. De to andre - miljøet og samhørigheden - bliver sat til side.
Kan Rådet bekræfte, at politikkerne for samhørighed og miljø ikke vil blive nedprioriteret, og at der også sikres midler til disse politikker?
Schmit,
    Det siges efter min opfattelse meget klart - og lad mig gentage, at det i øvrigt også blev understreget af formanden for Det Europæiske Råd - at Lissabon-strategien udgør en helhed. Der er tre søjler i Lissabon-strategien, nemlig den, man kunne kalde konkurrenceevne eller den økonomiske søjle, den sociale søjle og den miljømæssige søjle. Udfordringen består i at vise, at de tre søjler ikke udelukker hinanden, men udgør en virkelig enhed. Formandskabet vil sikre, at der fuldt ud tages hensyn til sammenhængen mellem de tre søjler, når den nye strategi fastlægges. 
Formanden.
De græske landbrugere protesterer over, at der er lagt "loft" over areal og mængde af bomuld, selv om EU's produktion er i underskud. Man må undre sig over, hvilken logik der dikterer, at de europæiske skatteyderes penge ikke længere tilflyder den mest trængte gruppe af europæere, nemlig landbrugerne, men i stedet for går til markeder uden for de 25 medlemsstaters grænser. Indførelsen af "loftet" medfører, at landbrugerne i randområderne forsvinder, akkurat ligesom de multinationale koncerner får de små og mellemstore virksomheder til at forsvinde.
Hvorfor afskaffes disse "lofter" ikke, så EU kan blive selvforsynende med de landbrugsprodukter, hvis produktion er i underskud i forhold til efterspørgslen, hvilket samtidig ville give de europæiske landbrugere større indkomster? Undersøger Rådet muligheden af at afskaffe disse "lofter" over bomuld og de øvrige produkter, hvis produktion er i underskud i EU?
Schmit,
    Fru formand, for at fuldstændiggøre reformen af den fælles landbrugspolitik, som blev vedtaget i juni 2003, vedtog Rådet den 29. april 2004 en forordning, som tager sigte på delvis afkobling af støtten til bomuld, olivenolie, tobak og humle, som integreres i enkeltbetalingsordningen. Reformen skal træde i kraft den 1. januar 2006.
Hvad angår bomuldssektoren, har man aftalt, for at undgå produktionsforstyrrelser i Fællesskabets bomuldsproducerende regioner, at en del af støtten fortsat skal være knyttet til dyrkningen af bomuld i form af en afgrødespecifik betaling pr. støtteberettiget hektar. Beløbet skal sikre økonomiske betingelser, som i regioner, der egner sig til dyrkning af denne afgrøde, gør det muligt at videreføre aktiviteterne og forhindre, at bomuld fortrænges af andre afgrøder.
For at nå dette mål er den samlede disponible støtte pr. hektar pr. medlemsstat sat til 35 % af den nationale andel af den støtte, som indirekte gik til producenterne via engreneringsvirksomhederne i referenceperioden 2000-2002. Der fastlægges et basisareal for hver enkelt medlemsstat for at begrænse de arealer, der tilsås med bomuld, og der tages ved fastlæggelsen hensyn til budgetrammerne og de afgrødespecifikke forhold. Fastsættelsen af lofter over produktionen af bomuld skal også ses i sammenhæng med de internationale forhandlinger i WTO, Doha-runden, hvor udviklingslandene, og især de bomuldsproducerende lande i Vestafrika - de har i høj grad været på dagsordenen i eftermiddag - gav udtryk for bekymring, hvad denne sektor angår.
Fællesskabet ønsker med denne reform at sende et klart signal til WTO og især til udviklingslandene. 
Salvini (IND/DEM ),
    Hr. formand, jeg vil blot spørge - også i betragtning af den foregående forhandling om invasionen af produkter fra Kina og fra de lande, De kalder "udviklingslande" - om Rådet har beregnet, hvor meget det loft, der pålægges de europæiske producentregioner, evt. kommer til at koste, og om Rådet senere har til hensigt - hvis det opdager, at den planlagte støtte ikke er tilstrækkelig - at øge støtten for at undgå, at man også i bomuldssektoren må bukke under for invasionen af produkter fra andre dele af verden. 
Schmit,
    Jeg har ikke i øjeblikket de tal, De beder om, men jeg er sikker på, at Kommissionen kan hjælpe os med at fremskaffe dem. Jeg kan imidlertid tilføje, at der for bomuldssektorens vedkommende i forbindelse med reformen, som på grund af produktionsnedgang sandsynligvis vil medføre omstruktureringer på regionalt plan, er overført 22 millioner euro til den fælles landbrugspolitiks anden søjle, udvikling af landdistrikter.
Rådet er bevidst om, at det er nødvendigt at sikre en stabil politik på mellemlang sigt for Fællesskabets producenter. Rådet ser således ingen grund til at ændre den omfattende reform, som udgør en helhed, og det har i øvrigt i den nuværende fase heller ikke modtaget forslag fra Kommissionen, som peger i den retning. Jeg lover altså at forsøge at skaffe Dem de tal, De beder om, men jeg må også i den forbindelse tilføje, at der efter debatten i Europa-Parlamentet er grund til at holde sig sammenhængen for øje. 
Speroni (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne spørge Rådet, om man, når man taler om at fremme importen fra de mindst udviklede lande, også tager hensyn til faktorer som beskyttelsen af arbejdstagerne i disse lande, når det gælder social sikring, men også og ikke mindst, når det gælder arbejdstider og arbejdsforhold, og om man ligeledes tager hensyn til miljøbeskyttelsen for at undgå negative konsekvenser for miljøet og for vores økonomi som følge af, at der produceres uden hensyntagen til de strenge bestemmelser, som vi skal overholde. 
Schmit,
    Hr. Speroni, De ved, at Europa har forsøgt under drøftelserne i WTO at bringe ikke kun de sociale rettigheder på banen, men også miljøaspektet, dog uden større held, medgiver jeg, på grund af visse udviklingslandes modstand. Ikke desto mindre bør debatten videreføres i ILO og i WTO-regi, og det bliver den. Jeg kan således ikke sige, at den er en integreret del af det her omhandlede spørgsmål. Men vi vil fortsat i høj grad have opmærksomheden henledt herpå. 
Formanden.
UNICEF og de ikke-statslige organisationer modtager hver dag et stort antal indberetninger om tilfælde af mishandling, udnyttelse og forsvinden af børn i områder af Sydøstasien, der er ramt af tsunamien. Der rapporteres om ukontrollerede kriminelle aktiviteter såsom menneskehandel, ulovlige adoptioner og handel med menneskelige organer.
Hvilke initiativer vil Rådet tage inden for rammerne af det humanitære bistandsarbejde og i samarbejde med FN, de ikke-statslige organisationer og myndighederne i disse lande med henblik på at træffe effektive foranstaltninger til ydelse af bistand, behandling og beskyttelse af børnene i de ramte områder samt lejre til de hjemløse?
Schmit,
    Fru formand, Rådet erindrer om, at det under mødet den 7. januar 2005 erklærede, at bistanden skulle gå til de regioner, der er hårdest ramt, og til de mindst begunstigede personer, især børnene. Børnene er særligt sårbare og har derfor behov for særlig støtte, især via passende FN-organer såsom UNICEF.
Rådets kompetente forberedende instanser har efterfølgende udarbejdet en handlingsplan for at bistå ofrene for tsunamien og dermed efterleve Rådets konklusioner. Handlingsplanen blev behandlet i Rådet den 31. januar 2005. Blandt forslagene i handlingsplanen er der foranstaltninger, som direkte vedrører børnene, især inden for områder som sundhed og uddannelse - det er målsætningen at sikre, at de hurtigst muligt kan genoptage skolegangen. Endvidere er der forslag under forberedelse, som vil beskæftige sig med børn, som er blevet forældreløse, eller som er blevet skilt fra deres familie som følge af katastrofen, og ikke mindst forslag, som vil beskæftige sig med problemerne vedrørende den ulovlige handel, disse børn kan blive ofre for.
Hvad angår nærmere oplysninger om den hjælpeindsats, der ydes af EU og medlemsstaterne, beder jeg det ærede medlem henvende sig til Kommissionen eller medlemsstaterne, eftersom der også er mange nationale programmer. Rådet tilslutter sig naturligvis den almindelige fordømmelse af de tilfælde af mishandling og udnyttelse af børn og tilfælde af børns forsvinden, der er afsløret i regioner i Sydøstasien, som blev ramt af tsunamien. Rådet fordømmer sådanne handlinger og støtter enhver indsats for at bekæmpe denne uantagelige udnyttelse af de mindst begunstigede og mest sårbare. 
Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Fru formand, hr. formand for Rådet, mange tak for Deres svar. Jeg vil dog gerne bede Dem lægge større vægt på spørgsmålet om bekæmpelse af mishandling og seksuel udnyttelse af børn i disse områder, og så vil jeg gerne bede Dem bekræfte, at det handlingsprogram, som netop nu er under udarbejdelse i Rådet, og i det hele taget den humanitære bistand, der gives til disse lande, vil indebære en reel forpligtelse af myndighederne i disse lande til at træffe endnu mere effektive foranstaltninger til bekæmpelse af disse fænomener, der, som De selv sagde, er skandaløse, og som er spørgsmål, vi skal håndtere meget målrettet og i samarbejde med disse lande. Jeg vil også gerne vide, om der i forbindelse med handlingsprogrammet udarbejdes nogle mere konkrete foranstaltninger i denne retning. 
Schmit,
    Handlingsplanen er forholdsvis generel. Nu skal der fastlægges konkrete foranstaltninger, sådan som det ærede medlem anfører. Jeg tror således, at budskabet er hørt, og vi vil forsøge at arbejde med en række forslag og især fokusere på de problemer, det ærede medlem har påpeget. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, det er en trist kendsgerning, at mange af de personer, der vil forsøge at udnytte tragedien i de lande, der blev ramt af tsunamien, er europæiske statsborgere. Vil Rådet undersøge muligheden for at oprette et EU-register over børnesexforbrydere uden for EU, så alle medlemsstater informeres om disse personers aktiviteter, og med henblik på at sikre en fælles EU-strategi over for dem, når de vender tilbage til europæisk jord? 
Schmit,
    Det vil utvivlsomt være nyttigt at undersøge, inden for hvilke rammer man kan skærpe foranstaltningerne, måske endog på europæisk plan, for at bekæmpe disse fænomener i Europa, men også for at forbedre samarbejdet med de berørte lande, således at de pågældende handlinger rent faktisk retsforfølges. 
Formanden.
Har Rådet nogen planer om at beskæftige sig med de europæiske skatteparadiser?
Schmit,
    Jeg kan oplyse, at der hidtil ikke har været nogen særskilt debat om europæiske skatteparadiser, om end det er et emne, som aldrig helt har været ladt ude af betragtning i debatter, hvor man har været inde på spørgsmålet om øget skattemæssig harmonisering.
Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer vedtog i øvrigt den 1. december 1997 en resolution om en adfærdskodeks for erhvervsbeskatning. Resolutionen omhandler skatteforanstaltninger, som har eller kan have en væsentlig virkning på lokaliseringen af erhvervsaktiviteter i Fællesskabet. Potentielt skadelige foranstaltninger behandles i Gruppen vedrørende en Adfærdskodeks for Erhvervsbeskatning. Foranstaltninger, der betragtes som potentielt skadelige, fjernes rent faktisk lidt efter lidt.
Gruppen vedrørende en Adfærdskodeks for Erhvervsbeskatning arbejder fortsat. Den seneste rapport fra gruppen blev forelagt Økofin-Rådet, som godkendte den under sit møde den 7. december 2004. Gruppen ville fortsætte overvågningen af såvel - som -indsatsen og aflægge rapport herom til Rådet under dette formandskab. 
Evans, Robert (PSE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg tænker på steder som Isle of Man, Kanaløerne, Andorra, Monaco, San Marino med flere - steder, der næppe er uafhængige lande, eller hvis eksistens, hvis de hævder at være det, fortsat fuldt ud afhænger af EU's velvilje. Til trods herfor er disse steder ikke underlagt alle EU's normer. De er fritaget fra love - selv love om hvidvaskning af penge - og de er toldfrie skatteparadiser. Er det ikke på tide, at vi ser nærmere på dette forhold? Der findes da ikke smuthuller på et ægte frit marked. 
Schmit,
    Jeg kan fuldt ud tilslutte mig det ærede medlems supplerende bemærkning. Jeg erindrer om, at vi er nået til enighed om et direktiv om beskatning af renteindtægter. Direktivet omfatter også de områder eller lande, De henviser til, i form af det, man kunne betegne som parallelle bestemmelser, og via en række aftaler. Det er således helt klart et skridt i den af spørgeren ønskede retning. Landene eller de selvstændige områder er omfattet af direktivet, eller er i det mindste forpligtet til at gennemføre de bestemmelser, der fastsættes ved direktivet om beskatning af renteindtægter. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, mit spørgsmål til Dem handler om skattekonkurrencen, som efter min opfattelse er blevet en selvfølge i Europa og en integreret del af det indre marked. Et af vores hovedproblemer er, at små og mellemstore virksomheder ofte mister overblikket over, hvilke skatteregler der er gældende for dem. Vi har eksempelvis over 100 forskellige regler på momsområdet. Vil der blive iværksat initiativer med henblik på at gøre skattereglerne mere gennemsigtige for lægmænd? 
Schmit,
    Hvad angår indirekte skatter, som De henviste til i spørgsmålet, bør man rent faktisk forsøge at gøre direktiverne mere tilgængelige og nemmere at gennemføre, for på dette område er det Unionen, der lovgiver.
Der er grund til at erindre om, at den nationale skattelovgivning henhører under medlemsstaternes kompetence. Bestræbelserne for at opnå øget harmonisering, eksempelvis med hensyn til beskatningsgrundlaget, vil være udtryk for, at der tages endnu et skridt. Debatten er i gang. Det er mit håb, at man i forbindelse med det, der betegnes som , ikke undlader at bringe de indirekte skatter, som De henviste til, på bane. 
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg er glad for, at Robert Evans stillede dette spørgsmål. Jeg vil gerne vide, om De mener, at forekomsten af skattely gør det vanskeligere at spore og indefryse midler fra f.eks. terrororganisationer, og om det f.eks. gør det vanskeligere for verdens fattige lande at få adgang til penge, der meget vel kan være stukket til side af nogle af de mindre hæderlige regimer til fordel for magthaverne. 
Schmit,
    Det drejer sig her om et andet spørgsmål, nemlig anvendelse af visse finansielle kanaler til finansiering af eksempelvis terroraktiviteter. Som De ved, er der i OECD-regi nedsat en taskforce, Financial Action Task Force on Money Laundering (FATF), som også følger disse spørgsmål. Jeg mener i øvrigt, der findes lister, som angiver, om lande og områder efterlever bestemmelserne, især med hensyn til hvidvaskning af penge. Det er således et meget vigtigt aspekt, og EU arbejder aktivt for at sikre, at indsatsen til bekæmpelse af hvidvaskning af penge er effektiv, også i nabolande eller selvstændige områder. 
Formanden.
Vil Rådet garantere, at den berettigede aktion, det foretager for at hjælpe tsunamiens ofre, ikke sker på bekostning af støtten til Afrika?
Schmit,
    Fru formand, Rådet ønsker helt klart at sikre, at de foranstaltninger, der er truffet for at hjælpe tsunamiens ofre, ikke har negativ indvirkning på den bistand, der ydes til Afrika, sådan som det klart anføres i konklusionerne fra mødet den 7. januar 2005. Under punkt 15 i konklusionerne anføres således, at solidariteten i anledning af denne katastrofe ikke må få os til at glemme de generelle problemer vedrørende udvikling, humanitær bistand og millenniummålsætningerne, navnlig i Afrika, ligesom den ikke må få os til at reducere de nødvendige ressourcer til disse formål. Det er således vigtigt at sikre, at de midler, der bevilges i forbindelse med den seneste tids begivenheder, føjes til de forpligtelser, der allerede er indgået på udviklingsområdet. Rådet vil derfor jævnligt vende tilbage til opfyldelsen af forpligtelserne.
Rådet vedtog i øvrigt under samlingen den 31. januar 2005 en række yderligere foranstaltninger i form af en handlingsplan, som skal skabe en ramme for alle de initiativer, der er eller bliver taget af EU og EU's medlemsstater efter jordskælvet og tsunamien i Det Indiske Ocean. I handlingsplanen, som vil blive overvåget af Rådets kompetente instanser, gentages det ligeledes i indledningen, at det er vigtigt at sikre, at de midler, der bevilges i forbindelse med det seneste jordskælv, ikke får negativ indvirkning på de forpligtelser, man allerede har påtaget sig vedrørende udvikling, navnlig i Afrika, i henhold til millenniummålsætningerne. Planen indeholder i øvrigt en række konkrete operationelle foranstaltninger, som skal sikre, at de politiske forpligtelser overholdes, idet det overvåges, at de finansielle forpligtelser, der blev indgået efter katastrofen, opfyldes. Der er tale om finansielle forpligtelser, som ligger ud over de finansielle midler, der er afsat til EU's udviklingspolitik, især til Afrika. 
Martin, David (PSE ).
   - Tak, hr. formand for Rådet, for det meget opmuntrende svar. Jeg er sikker på, at De vil give mig ret i, at det ville være tragisk, hvis Afrika - der uge efter uge står over for en tsunami på en mindre synlig måde gennem sultens hærgen, klimaet samt sygdomme såsom aids - mister penge som følge af vores retfærdige generøsitet over for tsunamiens ofre.
Jeg vil gerne spørge Dem, om De, inden Deres tid som rådsformand er ovre, vil bede Kommissionen om at aflægge rapport og vise, at Afrika modtager lige så mange penge i år, som det ville have fået, hvis der aldrig havde været nogen tsunami.
Schmit,
    I de konklusioner, der er vedtaget af Rådet, er der efter min opfattelse rent faktisk tale om opfølgning og evaluering. Kommissionen er forpligtet til at aflægge regnskab, men de midler, der i forskellige sammenhænge er bevilget til Afrika, navnlig i forbindelse med Cotonou-aftalen, er forbeholdt disse formål. Der kan således ikke hentes midler herfra til finansiering af andre aktiviteter, eksempelvis aktiviteter vedrørende tsunamien. Der er efter min opfattelse tilstrækkelig sikkerhed for, at der ikke overføres midler.
Når det er sagt, anerkender jeg, at det er nødvendigt at sikre, at midlerne fremover ikke kan reduceres på grund af den i øvrigt særdeles prisværdige ekstraordinære indsats, EU og EU's medlemsstater har ydet til de lande, der er ramt af katastrofen. Det er nødvendigt at sikre, at alt dette ikke sker på bekostning af Afrika, hvor man, som De påpegede, praktisk talt dagligt oplever en tsunami. 
Formanden.
Netop nu arbejdes der i EU med forelæggelse af en rammeafgørelse om lagring af trafikdata. Spørgsmålet har været fremme tidligere, og hver gang har den såkaldte Artikel 29-gruppe (de ansvarlige for databeskyttelse i EU, som har til opgave at føre tilsyn med, at reglerne for integritetsbeskyttelse overholdes) udtalt sig meget kritisk.
I det foreliggende forslag foreslås det, at EU skal indføre en fælles bestemmelse om, at "alment tilgængelige kommunikationstjenester" skal opbevares i 12-36 måneder med henblik på "opbevaring af data, der behandles og lagres i forbindelse med levering af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester, og af data, der findes i offentlige kommunikationsnet, med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre og strafforfølge kriminalitet og strafbare handlinger, herunder terrorisme". Forslaget indskrænker sig ikke til at omfatte telefoni, men også datatrafik. Heri indgår der oplysninger om besøgte websteder, og til hvilke adresser man af afsendt mail.
Desuden drejer forslaget sig ikke blot om opklaring af forbrydelse, men også om forebyggelse, hvor alle behandles som mistænkte. Artikel 29-gruppen har naturligvis kritiseret dette forslag skarpt. I udtalelsen hedder det, at det ikke alene er i strid med bestemmelserne om, at oplysninger ikke må anvendes i strid med hensigten, men det er desuden gruppens opfattelse, at hele forslaget er en overtrædelse af artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention: "Enhver har ret til respekt for sit privatliv og familieliv, sit hjem og sin korrespondance".
Har Rådet til hensigt at foretage sig noget i anledning af kritikken fra Artikel 29-gruppen?
Schmit,
    Fru formand, ved Det Europæiske Råds erklæring af 25. marts 2004 om bekæmpelse af terrorisme, blev det pålagt Rådet at udarbejde forslag til opstilling af regler for tjenesteudbyderes lagring af kommunikationsdata. Det er i henhold til erklæringen hensigten at vedtage bestemmelser om lagring af data inden juni 2005. Det Forenede Kongerige, Sverige, Irland og Frankrig fremlagde i april 2004 et forslag til en rammeafgørelse om dette emne. Rådet har anmodet Europa-Parlamentet om at afgive udtalelse om forslaget, som det er i færd med at behandle.
Den 2. december 2004 drøftede man emnet i Rådet. Der blev rejst en række spørgsmål, som imidlertid skal undersøges nærmere, inden bestemmelserne endeligt kan udarbejdes. Rådet understregede især behovet for i særlig grad at være opmærksom på proportionaliteten i forbindelse med en sådan foranstaltning, hvad angår omkostninger, beskyttelse af privatlivet - især når det gælder databeskyttelse - og effektivitet.
Spørgsmålene er fortsat under overvejelse i de instanser, der forbereder forslaget i Rådet, og der er ingen tvivl om, at den kritik, Artikel 29-gruppen har givet udtryk for, bliver taget i betragtning og indgår i forhandlingerne.
Kommissionen har for nylig tilkendegivet, at visse aspekter af forslaget til rammeafgørelse vedrørende harmonisering af datakategorierne og varigheden af opbevaring af sådanne data henhører under Fællesskabets kompetence og bør udmøntes i et direktiv med hjemmel i artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Rådet afventer et forslag fra Kommissionen, som det derpå vil behandle. 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Jeg vil først takke rådsformanden for svaret. Mit spørgsmål gik mere i retning af, at der har været en principiel modsætning mellem på den ene side de internationale konventioner, som vi underskrev i Europarådet, der skal beskytte privatlivets fred og retten til privat korrespondance, og på den anden side det direktiv, som De drøfter, og hvori det foreslås, at al korrespondance sendt med bestemte teknologier skal lagres. Selv om direktivet indeholder visse begrænsninger, er der stadig en principiel modsætning. Man kan vel næppe påstå, at korrespondance er privat og samtidig fastslå, at den skal lagres på enhver mulig måde. Hvordan ser De på denne modsætning? 
Schmit,
    Jeg ved ikke, om der er tale om en åbenbar uoverensstemmelse. Der er en markant gråzone, og det bør sikres, at hensynet til sikkerheden og bekæmpelsen af eksempelvis et fænomen som terrorisme ikke indebærer krænkelser af retten til respekt for privatlivet. Det er en bekymring, som visse medlemsstater og også Kommissionen har givet udtryk for, og der bør efter min opfattelse tages hensyn hertil. Beskyttelsen af data bør efter min mening være et vigtigt middel til effektiv beskyttelse af privatlivet. 
Krarup (GUE/NGL ).
   - Det er sådan, at det jo ikke er noget enestående eksempel, vi står over for. Der findes jo en lang række områder, hvor man går langt ud over, hvad der er tilladt i medfør af den europæiske menneskerettighedskonvention, men som stiller en række krav til databeskyttelse, og som spørgeren formulerer det, er det selvfølgelig den afgørende forbrydelse, at man benytter disse oplysninger i strid med de mistænktes interesser. Men blot den blotte opbevaring af oplysningerne udgør et retsbrud i forhold til de krav, der stilles efter menneskerettighedskonventionens artikel 8. Derfor må man forvente, at Rådet tager principiel stilling uden at indsylte disse problemer i almindelig snak om, at det tages med i betragtning. Det er et helt principielt spørgsmål. 
Schmit,
    Jeg kan kun gentage, at spørgsmålet netop drøftes i det perspektiv, det ærede medlem påpeger, og at der ikke er truffet nogen endelig afgørelse. Jeg er overbevist om, at hensynet til beskyttelsen af privatlivet og hensynet til overholdelse af menneskerettighedskonventionens artikel 8 spiller en særdeles konkret rolle og uden tvivl i høj grad vil blive taget i betragtning, når denne bestemmelse på ny behandles. 
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 10-40 vil blive besvaret skriftligt.(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0027/2005) fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. /2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (Ordfører: Bresso).
Kyprianou,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke ordføreren, fru Bresso, skyggeordførerne og Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse for deres særdeles konstruktive tilgang til emnet under andenbehandlingen. Takket være dem, og det nederlandske og luxembourgske formandskab, står vi i dag med en række ændringsforslag til den fælles holdning, som kan accepteres af begge de lovgivende institutioner og af Kommissionen.
Jeg håber, Parlamentets plenarforsamling vil give sin tilslutning til de forslag, der indgår i fru Bressos indstilling, og som fik enstemmig tilslutning i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse.
Alle de ændringsforslag, som indgår i udvalgets indstilling, kan godtages. Ændringsforslagene er i overensstemmelse med direktivets målsætninger om at sikre en vedvarende beskyttelse af forbrugerne i hele EU, hvilket dels vil skabe større tillid hos forbrugerne, dels gøre tingene nemmere for retlige foretagender. Det er også muligt at gennemføre dem i praksis.
Dette direktiv sørger for forbrugerbeskyttelse, og samtidig er det til gavn for både det indre marked og for vores konkurrenceevne i det hele taget. Det nuværende sammensurium af nationale regler bliver erstattet af en sammenhængende lovramme. For de handlende betyder det en samlet helhed af regler, uanset hvor i EU man driver forretning. For forbrugerne betyder det nye midler til beskyttelse på visse områder som f.eks. aggressiv handelspraksis og visheden om, at der gælder konsekvente regler i hele EU.
Vi håber, De vil støtte denne forslagspakke, så vi kan sætte den nye lov i kraft.
Bresso (PSE ),
    Hr. formand, kære kolleger, forslaget til direktiv om urimelig handelspraksis blev vedtaget af Parlamentet under førstebehandlingen den 20. april 2004. Direktivet indfører et generelt forbud mod urimelig handelspraksis og indeholder en vejledende og ikke udtømmende liste med generelle og specifikke eksempler på urimelig handelspraksis. Hovedformålet med dette direktiv er at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau - sådan som kommissæren mindede om - og et velfungerende indre marked, så man fremmer handelen og dermed den økonomiske vækst.
Direktivets oprindelige tekst var dels baseret på en tilstrækkeligt stor harmonisering af forbrugerbeskyttelsen og dels på anvendelsen af oprindelseslandsprincippet og gensidig anerkendelse.
Under førstebehandlingen vedtog Parlamentet nogle ændringsforslag, der tog sigte på at gøre forslaget mere harmonisk, idet der blev medtaget yderligere forbrugerbeskyttelsesaspekter. I den forbindelse foreslog Parlamentet således en udvidelse af retsgrundlaget ved bl.a. at medtage traktatens artikel 153 og give medlemsstaterne mulighed for i fem år efter direktivets ikrafttrædelsesdato at anvende nationale forbrugerbeskyttelsesbestemmelser, som er strengere end direktivets bestemmelser. Desuden gav Parlamentet Kommissionen pligt til hvert femte år at forelægge en rapport for Parlamentet om direktivets gennemførelse og evt. stille forslag til en revision af bilaget.
De vigtigste ændringsforslag, som Parlamentet vedtog under førstebehandlingen, omfattede desuden en lang række spørgsmål, navnlig medtagelsen af en definition af "sårbar forbruger" og adfærdskodekser, inddragelse af forbrugerne og udarbejdelse af disse kodekser samt andre ændringsforslag.
Rådets fælles holdning, som vi nu har modtaget, er naturligvis blevet behandlet af Kommissionen, og vi har foreløbig besluttet udelukkende at basere os på de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet stillede under førstebehandlingen. Det har vi ikke mindst for at undgå nye drøftelser om punkter, der allerede er blevet fastlagt i tidligere forhandlinger. På denne måde undgår vi, at behandlingen trækker ud.
Navnlig hvad angår det såkaldte oprindelseslandsprincip - som ikke blev medtaget i forslaget - var vi af den opfattelse, at det ikke længere er nødvendigt at bede om medtagelsen af dette princip i betragtning af det harmoniseringsniveau, der er opnået på forbrugerbeskyttelsesområdet. Det skal understreges, at størstedelen af Parlamentets ændringsforslag er blevet indarbejdet i den fælles holdning, ikke mindst begrebet "sårbar forbruger", forbrugersammenslutningernes inddragelse i kodeksernes udarbejdelse samt medtagelsen af utilbørlig påvirkning under aggressiv handelspraksis.
Rådet har desuden godkendt Parlamentets forslag om en undtagelse - der gælder i seks år i stedet for fem - for lovgivningernes anvendelse. Vi betragter den fælles holdning som et tilfredsstillende kompromis, idet vi ligeledes er klar over nødvendigheden af, at der igen medtages visse ændringsforslag, som blev stillet under førstebehandlingen, og som styrker forbrugerbeskyttelsen betydeligt. Vi ønskede især at medtage de forslag igen, der blev stillet på følgende områder: begrænsninger i eftersalgsgarantier, erstatningsret, varer, der ligner en anden producents varer, og som kan vildlede forbrugerne, samt reklame rettet mod mindreårige. Navnlig hvad det sidste punkt angår, forbyder vi ikke reklame, men styrker forbudet mod handelspraksis, der risikerer at sætte børn under pres.
Efter at have stillet en lang række ændringsforslag til udkastet til betænkning nåede vi frem til et kompromisdokument, som indeholdt de væsentligste af dem, og som beskyttede Parlamentets privilegier, men samtidig tog hensyn til Rådets fælles holdning. Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse vedtog enstemmigt ændringsforslagene om hensyntagen til sociale, kulturelle og sproglige faktorer ved rettens definition af en gennemsnitsforbruger, virksomhedernes forbud mod at hævde, at et produkt er blevet godkendt af et offentligt eller privat organ, når dette ikke er tilfældet, og forbudet mod at udøve salgsfremmende aktiviteter som simpel forbruger eller ikke-professionel sælger. Endelig anses det for urimelig handelspraksis at give et fejlagtigt indtryk af, at forbrugeren har vundet en præmie, hvis præmien ikke eksisterer eller er forbundet med udgifter for forbrugeren.
Til sidst vil jeg sige, at det med de lette ændringer, der foreslås, efter min mening er hensigtsmæssigt at vedtage dette direktiv, der er et fremskridt for både EU's forbrugere og virksomheder, når det gælder retssikkerheden og beskyttelsen af de rettigheder, der er stadfæstet i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Endelig har jeg - og det undskylder jeg - en advarsel med hensyn til et teknisk aspekt. Da der opstod nogle spørgsmål ved revideringen af oversættelsen, er det den tekst, der blev vedtaget af Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse (IMCO), der skal betragtes som autentisk. Jeg vil endnu en gang takke den første ordfører Fiorella Ghilardotti, Kommissionen, Rådet og kollegerne fra IMCO-udvalget for det givtige samarbejde, der - sådan som det allerede er blevet sagt - gjorde det muligt for os at vedtage teksten enstemmigt. 
Thyssen (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, på PPE-DE-Gruppens vegne vil jeg gerne meddele Dem, at vi i det store og hele er tilfredse med den betænkning, som er vedtaget i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Jeg kan forsikre Dem om, fru ordfører, at vi på ny ubetinget vil støtte pakken med ændringsforslag, alle 19. Vi har alle sammen meget længe arbejdet på temaet om den illoyale handelspraksis, og efterhånden som arbejdet skred frem, lige fra grønbogen til og med andenbehandlingen nu, har vi fået stadig større indsigt i nødvendigheden af ikke blot at lade det indre marked være et område, hvor fri bevægelighed af varer og tjenesteydelser simpelthen finder sted, men også at gøre det til et område, hvor denne frie bevægelighed sker i forvisning om, at det alt sammen foregår i overensstemmelse med fair praksis.
Det er naturligvis ikke sådan, at alt indtil nu er forløbet, eller så længe dette direktiv ikke er trådt i kraft, forløber unfair. Medlemsstaterne har hidtil på et for dem passende tidspunkt også påtaget sig et ansvar, men vi har konstateret, at så længe disse medlemsstater træffer bestemmelser om denne beskyttelse på forskellige måder, har vi et problem på det indre marked, nemlig at det indre marked mangler tillid fra forbrugerne, som er bekymrede og derfor ikke tør se ud over grænsen. Det mangler også tillid fra virksomhederne, og her tænker jeg især på de mindste virksomheder, som også har svært ved at tage et grænseoverskridende skridt, fordi heller ikke de ved, hvordan reglerne er på den anden side af grænsen.
Jeg synes, at vi sammen har udarbejdet et solidt dokument. Det er et meget afbalanceret dokument, som sikrer en høj grad af forbrugerbeskyttelse, således som traktaten forventer af os, men det skaber samtidig en maksimal retssikkerhed for de erhvervsdrivende, hvilket betyder, at vi har skabt en perfekt balance. Vi tager også for første gang et forsigtigt skridt mod en fuldstændig harmonisering. Jeg synes, at vi kan gøre dette, fordi vi går meget vidt med forbrugerbeskyttelsen. Alt dette kunne lade sig gøre, fordi vi har haft et perfekt samarbejde, både med medlemmer fra andre grupper og med medarbejdere fra Rådet og fra Kommissionen. Jeg vil takke alle dem, der var involveret, for det er kun på grund af denne åbenhed, gennemsigtighed og konstruktive holdning, at vi er kommet så langt, og at vi kan afslutte sagen under andenbehandlingen. Fru ordfører, naturligvis vil jeg i særdeleshed rose Deres indsats.
Selv om dette forslag kun vedrører B til C forbindelser, -forbindelser, er vi i PPE-DE-Gruppen alligevel tilfredse med, at det udtrykkeligt nævnes i denne lovgivningsmæssige beslutning, at hvis en selvstændig erhvervsdrivende konstaterer, at en konkurrent overtræder dette direktiv, kan denne erhvervsdrivende gøre det til en sag om illoyal handelspraksis, om konkurrenceforfalskning, ganske vist i overensstemmelse med det pågældende lands nationale ret. Vi er også tilfredse med, at det i sidste instans lykkedes os i fællesskab at afgøre, hvem der er referenceforbruger, at vi tager gennemsnitsforbrugeren som referencegrundlag, men at vi gør det uden at tabe de sårbare forbrugere af syne. Jeg synes, at vi også her har fundet en udmærket balance.
Nu er der blot en ting tilbage, nemlig at håbe, at Rådet hurtigt arbejder på at vedtage dette dokument officielt, og at medlemsstaterne ikke tøver med at sikre, at alt omsættes i national lovgivning inden for tidsfristen. 
Gebhardt (PSE ),
   Hr. formand, på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet vil jeg gerne takke ordføreren, fru Bresso, ganske særligt for hendes rigtig flotte arbejde og for den ihærdighed, som hun lagde i det. Hun har bidraget til, sammen med alle de andre involverede personer, at vi i dag - eller rettere ved morgendagens afstemning - kan sætte et endeligt punktum for lovgivningen på dette område.
Jeg mener, at vi med de 19 ændringsforslag, som min gruppe vil stemme for, opnåede et godt kompromis, som vi virkelig kan tilslutte os med god samvittighed og fæstne vores lid til. Jeg må dog understrege, at der er tale om et kompromis, og det ville have glædet os socialdemokrater, hvis vi havde kunnet gå endnu længere på nogle områder, men vi måtte naturligvis også bringe ofre for flertallene her i Parlamentet. Og disse ofre bragte vi især i forbindelse med de svagere forbrugere, for hvis det havde stået til os, ville vi have givet børnere endnu mere beskyttelse.
Vi havde foretrukket, at det overhovedet ikke var tilladt at reklamere direkte til børn. Det var tanken, at der således skulle sættes en stopper for de unfair forretningspraksisser på dette område allerede fra første færd. Det var desværre ikke muligt, og det må vi leve med. Men måske vil vi kunne opnå dette i forbindelse med fremtidige lovændringer.
Vi socialdemokrater kan imidlertid være meget tilfredse med den måde, hvorpå vi - både i Rådet og i Parlamentet med tydeligvis stort flertal - formåede at færdigbehandle de planlagte bestemmelser om oprindelseslandsprincippet. Der sker rent faktisk harmoniseringer på dette område, og det med rette, for vi skal sørge for, at lovgivningen hviler på et stabilt fundament. Det har vi således også sørget for på dette område, og vi vil helt sikkert træffe den rigtige beslutning i morgen, som vil vise vejen ind i fremtiden.
Afslutningsvis vil jeg godt takke fru Bresso endnu en gang for det flotte arbejde. Jeg mener, at vi hermed ydede et rigtig godt stykke arbejde for beskyttelsen af forbrugerne og offentligheden, som gør, at vi kan møde verden med oprejst pande. 
Wallis (ALDE ),
   Hr. formand, i morgen stemmer vores gruppe for alle ændringsforslagene. Jeg må takke ordføreren for hendes store indsats med at skabe enighed, specielt i lyset af, at hun overtog betænkningen. Det har været et pragtfuldt eksempel på alle institutioners samarbejde under andenbehandlingen for at få et godt resultat.
Det forekommer mig at være et vigtigt og innovativt forslag, der giver os en meget høj grad af forbrugerbeskyttelse samt harmonisering af denne beskyttelse i de forskellige medlemsstater på en forståelig og sammenhængende måde. Det må vi hilse velkommen. Det er også innovativt på den måde, at det som rammedirektiv er kombineret med brugen af adfærdskodekser. Det er et godt fremskridt. Jeg håber, at vi kan give dette forslag medvind, hvilket noget tyder på ud fra det, der allerede er sagt her i aften.
På vegne af vores gruppe vil jeg gerne komme med yderligere to konkrete punkter. Som andre har sagt, er der fortsat bekymring over definitionen på sårbare forbrugere. Jeg ved f.eks., at der i nogle af de nordiske medlemsstater og bestemt også i EEA-staterne, som denne lovgivning vil have betydning for, allerede er højere beskyttelsesgrader. Der er bekymring over, hvordan det vil blive påvirket fremover. Jeg mener, at Kommissionen i overgangsperioden skal tage hensyn til disse bekymringer.
Jeg vil gerne gå videre med en af de særligt urimelige handelspraksisser, der nævnes i bilaget, og som er genstand for et ændringsforslag, som vi skal stemme om i morgen. Det er en særlig praksis i mit eget land, der har antaget epidemiske dimensioner. Jeg tænker på de telefonfiduser, hvor folk bliver ringet op - igen og igen, aften efter aften - og får at vide, at de har vundet en præmie, og at de skal ringe op til et andet telefonnummer. Hvis de gør det, får de en enorm telefonregning. Vi vil i det mindste have ammunitionen til at håndtere dette, når denne lovgivning træder i kraft i de forskellige medlemsstater.
Jeg synes, at der er mange andre gode ting i dette forslag, der anbefaler sig selv til os alle her i Parlamentet, og jeg håber, at det og vores ordfører får den støtte, de fortjener i morgen.
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig enigheden under andenbehandlingen af dette meget vigtige direktiv. Jeg ønsker også at takke fru Bresso for hendes ledelse af forhandlingsprocessen samt alle skyggeordførerne og i særdeleshed min kollega fru Thyssen, der deltog fra vores side.
Som mange medlemmer allerede har sagt, bliver dette forslag vældig godt for forbrugerne. Det bliver også vældig godt for tusindvis af virksomheder, der ønsker retfærdig handel og høje standarder, fordi disse virksomheder i mange tilfælde krænkes groft, når de ser svindlere, der laver fupnumre med intetanende forbrugere. De ønsker svindelnumrene stoppet i lige så høj grad som alle andre. Desværre finder de opfindsomme fupmagere konstant på nye måder at lokke penge fra intetanende kunder på.
Det er interessant, at vi siden starten på dette arbejde allerede har tilføjet en række nye bestemmelser i bilaget. En af de ting, vi skal have - og her henvender jeg mig til Kommissionen - er en mekanisme, så vi kan holde styr på dette. Vi skal også sikre os, at sortlisten ajourføres i takt med, at folk finder ud af at omgå reglerne. Forbrugerne skal have tillid til, at de kan udøve deres rettigheder på det indre marked.
Det fører mig videre til det næste punkt. Da vi tydeligvis vedtager denne indstilling med et overvældende flertal i morgen, er det vigtigt at fortælle kommissæren, at vi ønsker den gennemført så hurtigt og effektivt som muligt. Med sine "initiativer til bedre lovgivning" har Kommissionen nye mekanismer, der kan koordinere og gennemtrumfe en gennemførelse hurtigst muligt. Vi forventer, at Kommissionen gør det, og at den også lægger pres på de medlemsstater, der måske ikke er helt så årvågne, som de burde være, eller som ikke støtter forbrugerbeskyttelsesorganerne med de fornødne ressourcer. En del af vores overordnede arbejde i dette udvalg består i at støtte forbrugerne. Det er en vigtig ledsageforanstaltning til de andre ting, vi arbejder med.
Afslutningsvis vil jeg også sige, at indstillingen er et vigtigt fundament for det, som jeg ser som et meget vellykket direktiv om det indre marked for tjenester, og som jeg er overbevist om, at Parlamentet meget snart vil vedtage.
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er glad for at følge efter hr. Harbour i den samme ånd, som karakteriserede udvalget. Ordføreren slog tonen an fra starten, og hendes kræfter og færdigheder som nyt medlem af Europa-Parlamentet har været ganske enestående, specielt fordi hun i de seneste par uger har krydset Alperne flere gange end Hannibal, samtidig med at hun har deltaget i andre aktiviteter i sit hjemland.
Jeg vil gerne takke alle dem, der bidrog til dette resultat i henhold til traktatens bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, der ikke har været anvendt særligt ofte indtil nu. Alle skal være enige om en konklusion som denne, og alle kan kuldkaste den. Alle talerne under dagens forhandling har været bidragydere, både ved at tøjle den negative magt til at ødelægge og ved at tilslutte sig de øvrige institutioner, det luxembourgske formandskab og Kommissionen, samt i høj grad personalet i vores eget udvalg, udvalget om det indre marked - et nyt udvalg, som jeg vil rette en særlig tak til - så vi nåede frem til det rette resultat.
Dette resultat udvider det indre marked. Det skal vi ikke glemme, da det skaber mere sikre forbrugere, fordi de er beskyttede, fordi den særlige karakter af sårbare forbrugere anerkendes i denne lovgivning; fordi der er en klar garanti for, at de nuværende høje forbrugerbeskyttelsesstandarder ikke er i fare, og at vi i de kommende fem år vil få indført højere standarder for dem, der ikke allerede har dem, samtidig med at standarderne ikke sænkes for dem, der allerede har høje standarder, fordi sortlisten i bilagene er klar, omfattende og utvetydig. Forbrugeren ved, hvor han eller hun står. Det samme gør den ærlige og legitime forretningsmand, og det gør også den anmassende sælger med lotterifidusen, timesharefupmageren, den forlorne kræmmer.
Hvis man sejler under falsk flag, grundstøder man på dette direktiv. Jeg kan ikke forestille mig en bedre garant for at forbedre denne institutions image som folkets parlament for offentlige goder end en sådan lovgivning. Den baner vejen for fremtidige udviklinger - herunder med tiden også en mere sofistikeret brug af selvregulering hos et stabilt erhvervsliv - og for børns stilling. Børnene er den eneste sociale kategori, der pr. definition er sårbar. Til de af vores kolleger, der følte, at vi ikke gik langt nok på disse områder, vil jeg sige, at vi har et fundament af sikkerhed, på hvilket vi nu kan skabe en harmonisering på det allerhøjeste niveau.
Vi har hjulpet borgerne, hr. formand. Vi har leveret et skoleeksempel for vores kolleger. Det er ikke nogen dårlig start for det nye udvalg, det nye Parlament og den nye Kommission. Jeg takker Dem alle. 
Jäätteenmäki (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også takke ordføreren for hendes fremragende arbejde. Det er ikke altid let at være forbruger i nutidens samfund. Antallet af reklamer er steget enormt, og reklamerne er blevet meget forskelligartede. Forbrugerne må i deres dagligdag hele tiden træffe beslutninger på grundlag af de meget modstridende oplysninger, de modtager.
Nogle gange kan reklamer være vildledende for forbrugerne, og markedsføringen kan være aggressiv og urimelig. Den lovgivning, der skal regulere dette, varierer fra land til land. Derfor har vi brug for fælles retlige instrumenter, der kan garantere et højt forbrugerbeskyttelsesniveau overalt i alle EU's medlemsstater.
Jeg mener, at det er forkert at gå ud fra, at forbrugerne har mulighed for eller tid til at gennemgå reklamemateriale meget grundigt. Gennemsnitsforbrugeren vil nøjes med at bladre det igennem. Vi bør være særligt opmærksomme på reklamer, der er specielt henvendt til børn, som er mere sårbare over for virkningerne af markedsføring.
Harmonisering må ikke sænke forbrugerbeskyttelsesniveauet, som i nogle EU-lande er meget højt. Forbrugerpolitikken skal tage sigte på at garantere et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Derfor håber jeg, at vi får den overgangsperiode, der er blevet foreslået for dette direktiv - og det ser det ud til. Det er godt, for medlemsstaterne skal have tid til at ændre deres nationale love for at kunne bibeholde et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
Hr. formand, oprindelseslandsprincippet anvendes ikke i dette direktiv, og det bør det heller ikke. Hvis myndighederne i oprindelseslandet var frataget muligheden for om nødvendigt at gå til domstolene i en sag om illoyal reklame, ville de vigtigste mål i dette forslag til direktiv ikke kunne nås.
Wuermeling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne tilslutte mig lykønskningerne til fru Bresso. Det er sikkert ikke nemt at komme ind fra sidelinjen og overtage dette hverv. På den ene side videreførte De arven fra fru Ghilardotti, og på den anden side fik De sat Deres eget præg herpå, og jeg er fuld af beundring over den måde, hvorpå De holdt stand i dette rovdyrbur af en trilog.
Vi var ikke altid enige om alle punkter, men jeg vil godt starte med at understege, at det glæder mig meget, at det er lykkedes at sikre fleksibiliteten i anvendelsen af dette direktiv. Efter udvidelsen mod øst har vi naturligvis fået en langt mere heterogen forbrugergruppe, men også langt mere mangfoldige forretningsmetoder, og det glæder mig, at der blev taget hensyn hertil. Det har man gjort ved at tage særlig højde for lokale forhold i forbindelse med fortolkningen af direktivet i enkelttilfælde.
Det betyder imidlertid også, at det er vigtigt, at det i artikel 4 foreskrives, at medlemsstaterne ikke må begrænse den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser på grund af unfair handelspraksisser. Efter min opfattelse betyder det desuden, at der ikke i én medlemsstat kan sættes spørgsmålstegn ved en beslutning, der er truffet i anden medlemsstat om en handelspraksis' lovlighed. Jeg mener, at denne kommentar har stor referencebetydning for de domstole, der skal fortolke dette i fremtiden.
Det glæder mig, hr. Kyprianou, at De prioriterede gennemførelsen af de europæiske forskrifter så højt i deres arbejdsprogram. Netop i forbindelse med dette direktiv vil det være vanskeligt at gennemføre disse gode tanker og forestillinger i praksis.
Det indre marked skal være et indre marked med fri og fair konkurrence for anstændige forretningsfolk, og det sikrer vi ved hjælp af dette direktiv. 
Vergnaud (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, styrkelse af forbrugernes tillid er en afgørende forudsætning for at udvikle det indre marked. Etableringen af en europæisk lovgivningsmæssig ramme, som beskytter forbrugerne mod urimelig handelspraksis, og som beror på et hensigtsmæssigt harmoniseringsniveau, vil styrke deres tillid, hvad enten de foretager deres indkøb i en lokal forretning eller via et websted, hvis værtsland er en anden medlemsstat.
Jeg er helt bevidst om, at der er behov for at tage hensyn til sårbare forbrugere, som af forskellige årsager, såsom alder, fysiske eller mentale evner, læse- og skrivefærdigheder eller invaliditet, har brug for øget beskyttelse. Jeg beklager imidlertid, at det ikke lykkedes for os at nå til enighed om bedre beskyttelse af mindreårige. Jeg glæder mig især over, at princippet om oprindelsesland ikke på ny blev indføjet i kompromiset, og jeg vil i den forbindelse gerne lykønske ordføreren, fru Bresso, som har gjort et fremragende stykke arbejde. Den Socialdemokratiske Gruppe har hele tiden kæmpet imod dette princip og vil fortsat gøre det i forbindelse med tjenesteydelsesdirektivet. Der er tale om et princip, som kun skaber social og juridisk usikkerhed for borgerne.
Det er derfor af største betydning for forbrugerbeskyttelsen, at dette direktiv og fru Bressos betænkning vedtages i morgen. Dermed kan vi give det indre marked et menneskeligt ansigt. I så henseende vil der være tale om en stor sejr. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, også jeg vil gerne først takke både ordføreren, Mercedes Bresso, og skyggeordføreren fra vores gruppe, Marianne Thyssen, for det fornemme arbejde, de har udført, og for den finfølelse, skarpsindighed og kompromisvilje, de udfoldet i denne forbindelse. Det har gjort det muligt for Parlamentet at udforme sine holdninger på dette for forbrugerne så vigtige område og samtidig spare os for de forsinkelser og den uvished, som en forligsprocedure ville indebære.
Det er en betydningsfuld stund for det indre marked og en første milepæl i denne lovgivningsperiode. Parlamentet har ydet et overordentlig relevant bidrag på afgørende punkter, hvilket må være en lektie for alle dem, der opfatter vores lovgivningsindsats som ligegyldig.
Det er Parlamentets fortjeneste, at den fælles holdning efter førstebehandlingen allerede i den foregående lovgivningsperiode fik indført begreberne sårbar forbruger og fast tilsagn, klarere procedurer i udformningen af adfærdskodekserne, herunder forbrugerorganisationernes deltagelse, en mere præcis og omfattende liste over aggressiv handelspraksis, der gøres ulovlig, ligesom undtagelsesbestemmelsen, der nu gælder i seks år, hvor der midlertidigt kan gennemføres strengere national lovgivning, samt Kommissionens pligt til regelmæssigt at aflægge rapport til Parlamentet om anvendelsen af direktivet og til om fornødent at foreslå en revision.
Idet jeg vender tilbage til skarpsindigheden hos ordføreren og hos dem, der har ledt og fulgt den interinstitutionelle procedure tæt, betyder denne andenbehandling, at vi vinder yderligere terræn for forbrugernes garantier og beskyttelse. Det gælder især beskyttelsen af mindreårige, hvor forbuddet mod handelspraksis, der kan sætte dem under urimeligt pres, styrkes gennem en række velbegrundede og fornuftet udformede ændringsforslag, som Rådets endelige tilslutning til allerede er sikret. Altså gode nyheder og total succes. Jeg har også selv bidraget til nogle af disse ændringer, navnlig ændringsforslag 17, og benytter denne lejlighed til at takke medlemmerne for deres store imødekommenhed, da jeg er klar over, at jeg har stillet forslagene temmelig sent i forhold til de frister, som forretningsordenen indeholder for andenbehandlingen. Der er imidlertid tale om endnu en forbrugergaranti, der i dette tilfælde angår forsikringer, hvilket er et klart fremskridt.
Blot en sidste bemærkning, hr. formand, for at støtte ordførerens synspunkt om, at vi ikke her skal insistere på det såkaldte oprindelseslandsprincip eller - i dette tilfælde - klausulen om det indre marked, men at det vil være mere hensigtsmæssigt ikke at gøre det. Jeg tilhører også dem, der mener, at vi bør tilstræbe harmonisering af lovgivningen på disse områder, og dét har vi opnået i denne sag, hvilket er et godt signal for fremtiden. Vi har fulgt den rigtige vej. 
Hedh (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også takke min kollega Mercedes Bresso for hendes hårde arbejde. Mine svenske kolleger og jeg har dog en række bekymringer. Ved forslagets førstebehandling var Danmark og Sverige forbeholdne, da vi er bekymret for, at direktivet indvirker negativt på forbrugerbeskyttelsesniveauet i de tilfælde, hvor medlemsstaterne har en strengere national lovgivning, hvilket Sverige har i dette tilfælde. De svenske medlemmer af Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet er stadig af den opfattelse. Vi mener også, at forslaget er for snævert, da det er fuldstændig begrænset til forbrugernes økonomiske interesser.
Vores vigtigste indvending mod forslaget er dog, at det risikerer at fjerne det svenske forbud mod tv-reklamer rettet mod børn. Det reguleres i dag af direktivet om fjernsyn uden grænser, som igen risikerer at blive fuldstændig harmoniseret som følge af dette forslag til direktiv. Desværre beskytter forslaget ikke børn tilstrækkeligt mod reklamer, som vi drøftede i Parlamentet tidligere her til aften.
Det svenske forslag om forbud mod tv-reklamer rettet mod børn under 12 år er baseret på samme udviklingsteorier, som danner grundlag for vores krav om, at mindreårige skal beskyttes mod vold og pornografi. Børn kan ikke forventes at se kritisk på reklamer eller stå imod lokkende reklamer rettet mod dem. Derfor burde vi have et strengere forslag med hensyn til reklamer rettet mod børn. 
McCarthy (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også lykønske fru Bresso - specielt med at have fået denne lov, der forbyder urimelig handelspraksis, med i lovbøgerne under førstebehandlingen.
Mange af mine vælgere har skrevet til mig som ofre for chikanerier og påtrængende dørsælgere. Jeg tror, at denne lov varsler begyndelsen på enden for bondefangerne og fupsælgerne, der narrer og vildleder forbrugerne. Jeg vil takke fru Bresso for at have tilføjet fuplotterier og fiduslodtrækninger på listen over forbudte fremgangsmåder, da det er en svøbe, der plager mine vælgere og berøver dem store summer af deres hårdtjente kontanter og pensioner.
En af mine vælgere betalte 1.300 engelske pund i overgivelsesgebyr til en agent for at gøre krav på en ikke-eksisterende gevinst på 630.000 euro fra fuplotteriet . Mange af de ældre pensionister opsøges af et andet fuplotteri, der lover gevinster, hvis de indsender en check til dækning af administrationsudgifter. Fra overtakseringstelefonfiduser til ejendomsinvesteringsordninger, fra tvivlsomme dørsælgeres tilbud om byggeydelser til fuplotterier og fiduslodtrækninger. Forbrugerne i mit hjemland snydes for 1 milliard engelske pund om året. Det er mange penge, som økonomien går glip af.
Denne lov skal beskytte den sårbare forbruger. Den skal forbyde uredelige forretningsmetoder. Jeg glæder mig over denne nye lov på mine vælgeres vegne. Jeg mener, at det er en god model for, hvordan vi kan skaffe resultater for borgere og forbrugere på en relevant og praktisk måde. 
Patrie (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil ligeledes gerne lykønske ordføreren, fru Bresso, med den glimrende tekst, der sættes under afstemning i morgen. Den vil gøre det muligt at beskytte de europæiske forbrugere, og navnlig de mest sårbare iblandt dem, mod uredelige aktørers aggressive praksis.
Andenbehandlingen af denne tekst om urimelig handelspraksis vidner om, at det, når den politiske vilje er til stede, er muligt at udarbejde en europæisk retsforskrift, som harmoniserer den nationale juridiske mangfoldighed i stedet for at bringe disse forskelligheder i indbyrdes konkurrence. Der er rent faktisk grund til at erindre om, at Kommissionen i sit oprindelige udkast foreslog anvendelse af princippet om oprindelsesland, mens Rådet valgte en strategi, som byggede på et højt harmoniseringsniveau. Sidstnævnte støttede Europa-Parlamentet klart under førstebehandlingen.
Jeg kan derfor kun opfordre Kommissionen til at tage ved lære af forløbet i forbindelse med dette direktiv og opfordre mine kolleger i Europa-Parlamentet til at fortsætte ad harmoniseringens vej, når det gælder de tekster, der er til forhandling, navnlig udkastet til et direktiv om tjenesteydelser samt udkastet vedrørende salgsfremmende foranstaltninger, som i øjeblikket blokeres i Rådet. 
Kyprianou,
    Hr. formand, jeg vil blot kort gentage, at dette er en meget vigtig retsakt, ikke kun med hensyn til at beskytte forbrugerne - jeg vil sige mere end noget andet - men også med hensyn til at gennemføre det indre marked og hjælpe og beskytte seriøse erhvervsdrivende. Det er et realistisk kompromis. Som det er tilfældet med alle kompromiser, havde mange af os gerne havde set en mere vidtgående retsakt på visse områder. Det er imidlertid et realistisk og brugbart kompromis. Jeg er enig med fru Wallis i, at det er et godt eksempel på, hvordan et samarbejde mellem de tre institutioner kan skabe positive resultater for EU-borgerne.
De fleste af de bekymringer, der er blevet luftet i dag, tilgodeses af lovgivningen. Jeg vil minde Dem om, at det med hensyn til børn og andre sårbare forbrugere fortsat er muligt for medlemsstaterne at indføre strengere foranstaltninger på basis af sundhed, sikkerhed, smag og blufærdighed. Det giver medlemsstaterne bevægelsesfrihed. Undtagelsesperioden på seks år for højere beskyttelse og højere standarder bliver meget nyttig. I mellemtiden vil Kommissionen vende tilbage med en rapport om anvendelsen og gennemførelsen af direktivet, og den vil også gennemgå det grundigt for at se, om det kan forbedres. I den henseende vil vi undersøge muligheden for at opdatere og om nødvendigt udvide listen over metoder i bilag I. Jeg må minde Dem om, at listen kun kan ændres i forbindelse med en ændring af direktivet.
Hr. Harbour havde ret: Jeg lover Parlamentet at prioritere håndhævelse og gennemførelse. Vi kan vedtage de bedst tænkelige love, men hvis ikke de omskrives til national ret og gennemføres af medlemsstaterne, har de ingen værdi for EU's borgere. Det er Kommissionens førsteprioritet, hvilket afspejles i rapporten, hvor vi vil påpege eventuelle problemer med gennemførelsen. Jeg ser frem til at samarbejde med Dem om at få medlemsstaterne til at gennemføre og håndhæve denne lov.
Til slut vil jeg atter takke ordføreren fru Bresso for hendes store arbejdsindsats. Jeg vil også takke grupperne, skyggeordførerne og udvalgsformanden, der også har ydet et stort bidrag. Jeg er meget stolt over, at denne meget vigtige retsakt henhører under min kompetence. Jeg er stolt og meget glad og ser det som min pligt at sørge for, at medlemsstaterne gennemfører loven ordentligt til national ret. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0029/2005) af Maštálka for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om fremme af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.
Maštálka (GUE/NGL ),
   Lad mig allerførst takke alle dem, der har samarbejdet meget konstruktivt med mig om at udarbejde denne betænkning om fremme af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Jeg vil også takke de øvrige medlemmer af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender for deres interesse for dette problem og for det udleverede materiale. Dette beviser, at de anser beskyttelse af sundhed på arbejdspladsen for at være en vigtig del af europæisk politik.
Vi ved alle, at dette er et område, som har en direkte og stærk indvirkning på alle, der arbejder. For at illustrere dette vil jeg nævne nogle få alarmerende statistiske oplysninger, som også indgår i betænkningen. Der sker i alt ca. 5 millioner arbejdsrelaterede ulykker om året i EU. Omkring to tredjedele af ulykkerne fører til fravær i mere end tre dage, og næsten 14 % af arbejdstagerne er ude for mere end en arbejdsskade om året. Hvert år går der ca. 150 millioner arbejdsdage tabt, og næsten 300.000 arbejdstagere bliver påført en vis grad af invaliditet efter skade eller sygdom relateret til arbejdspladsen. Det skønnes, at Unionen som helhed lider tab på op til 3,8 % af BNP som følge af sygdom og arbejdsrelaterede ulykker. Efter min opfattelse viser disse data de høje økonomiske omkostninger ved ikke at have fastlagt en ordentlig social- og arbejdsmarkedspolitik. Jeg vil understrege, at denne betænkning kun vedrører de oprindelige 15 medlemsstater.
Det må erkendes, at der er for få effektive instrumenter på EU-plan, som kan anvendes til at løse dette problem tilfredsstillende. Jeg er dog sikker på, at vi alle er enige om, at de instrumenter, som vi har til rådighed, i det mindste skal anvendes så effektivt som muligt for at forbedre arbejdsforholdene.
Derfor er jeg meget glad for, at dette udkast til betænkning er blevet diskuteret indgående, ikke bare i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, men også med repræsentanter for Kommissionen og for ikke-parlamentariske institutioner. Vi har formået at afklare visse misforståelser i en række tilfælde, f.eks. at det naturligvis er op til medlemsstaterne at vedtage passende national lovgivning, at overvåge anvendelsen af denne lovgivning og at forelægge nationale rapporter om dens gennemførelse, når tiden er inde til det.
Da teksten blev diskuteret i begyndelsen, var der kritiske bemærkninger til kommentarerne om Kommissionen. Derfor glæder det mig, at vi på et møde med repræsentanter for Kommissionen kunne forklare vores tilgang, og vi opnåede bred enighed, da vi gennemgik de enkelte forslag til ændring. Efter dette møde ændrede jeg også lidt på begrundelsen, og jeg støttede forslaget fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling. Som ordfører har jeg forsøgt at samarbejde på lige fod med alle de politiske grupper i udvalget, og vores samarbejde har ført til mange velafbalancerede kompromiser. Disse kompromiser blev støttet af alle de politiske grupper, og betænkningen blev derfor vedtaget enstemmigt ved den endelige afstemning i udvalget. Oprindeligt skulle afstemningen om betænkningen være foregået i henhold til artikel 131. På Den Socialdemokratiske Gruppes anmodning blev der fastsat en frist for forslag til ændring, og det er derfor, at vi har mulighed for at diskutere betænkningen nu.
Medlemmer af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har igen stillet fire forslag til ændring, som allerede er blevet diskuteret en gang, og som der blev stemt om i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Lad mig tale lidt om deres indhold.
Forslaget til ændring af punkt 6 tager sigte på at slette en meget vigtig passage, der understreger fagforeningernes og arbejdstagerorganisationernes positive rolle på området for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det skal understreges, at punkt 6, som det foreligger i betænkningen, er resultatet af et kompromis mellem alle de politiske grupper, der er repræsenteret i udvalget, herunder Gruppen for Det Europæiske Folkeparti. Alle de politiske grupper stemte for dette forslag i udvalget.
Forslag til ændring 2, 3 og 4 har den samme ordlyd, som da de sidst blev diskuteret og til sidst forkastet under afstemningen i udvalget.
Af forslag til ændring 4 fremgår det, at et højt arbejdstagerbeskyttelsesniveau ville føre til en svækkelse af de oprindelige medlemsstaters konkurrenceevne, hvis de nye medlemsstater ikke fuldt ud gennemførte bestemmelserne om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Dette er hypotetisk, og vi må gå ud fra, at alle 25 medlemsstater er forpligtede til at overholde direktiverne, eftersom de er en del af den gældende fællesskabsret.
Derfor går jeg ikke ind for disse forslag til ændring, og jeg anbefaler, at de forkastes.
Til sidst vil jeg sige nogle få ord om de vigtigste ting i den tekst, som vi skal stemme om i morgen.
For det første opfordres Kommissionen og medlemsstaterne indtrængende til at gøre sig de største bestræbelser på at overvåge og effektivt forbedre den praktiske anvendelse af direktiver om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen gennem specifikke strategier. Opmærksomheden skal rettes mod forebyggelse, en tværfaglig indfaldsvinkel, bedre samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter og bedre overholdelse af og opmærksomhed på bestemmelser om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.
Tak for Deres støtte og opmærksomhed.
Špidla,
    Mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke ordføreren, hr. Maštálka, for hans enestående engagement og indsats under udarbejdelsen af denne betænkning. Den drejer sig om et område, der er omfattende og skaber meget diskussion, fordi det vedrører vores vigtigste aktiv, nemlig arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Jeg går stærkt ind for denne betænkning. Den blev udarbejdet, efter at Kommissionen havde vedtaget sin meddelelse om gennemførelsen af rammedirektiv 89/391/EØF og af de fem første særdirektiver. Dermed opfylder den Kommissionens ønske om, at meddelelsen skulle skabe ægte og bred offentlig debat om, hvordan sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen bedst kan fremmes, og hvordan den europæiske ramme kan styrkes for at skabe et miljø, der sikrer lige muligheder for alle virksomheder i det udvidede Europa.
Siden 1989 har Europa vedtaget en række vigtige lovbestemmelser, der fastsætter arbejdsgiveres og arbejdstageres ansvar og forpligtelser. Der har måske kun været et lille antal lovbestemmelser af den type, men de kan på ingen måde kaldes minimalistiske. De har indført en politik med integreret forebyggelse i alle dele af erhvervslivet, og de dækker alle sektorer af økonomisk aktivitet, både private og offentlige. Inden for denne ramme repræsenterer information, uddannelse og høring med arbejdstagerdeltagelse de tre vigtigste grundpiller i systemet.
Denne lovgivning har en positiv virkning, mine damer og herrer. Som det kan ses af statistikkerne, er der sket et fald på 30 % i antallet af arbejdsulykker med dødelig udgang. Tusinder af liv er blevet sparet. Der er også sket et fald på 15 % i antallet af arbejdsulykker, der fører til uarbejdsdygtighed. Denne udvikling er et led i en langsigtet tendens, selv om det er rigtigt, at antallet af arbejdsskader stadig er for højt og derfor uacceptabelt.
Selv den bedste lovgivning er imidlertid meningsløs, hvis den ikke anvendes effektivt på arbejdspladsen. Det skal understreges, at holdningen hos arbejdstagerne og arbejdsgiverne, der er hovedaktørerne ved forebyggende foranstaltninger, er af afgørende betydning. Kommissionen og Parlamentet er enige om nødvendigheden af at forbedre og støtte bevidsthed, uddannelse og arbejdstageres og arbejdsgiveres aktive deltagelse i fastsættelsen af forebyggelsespolitikker på virksomhedsplan og af at håndhæve de principper, der er fastsat i den europæiske lovgivning på dette område.
Kommissionen er også enig med Parlamentet i, at det er nødvendigt at udvikle yderligere lovgivningsinstrumenter for at lette gennemførelsen og at oprette arbejdstilsyn med strukturer, ressourcer og beføjelser til indgreb med afskrækkende virkning, der kan føre til holdningsændringer. En ændring som sådan er nødvendig for reel og ensartet håndhævelse af lovgivningen i EU.
I Kommissionens evaluering af gennemførelsen af rammedirektivet og de fem første særdirektiver, som var baseret på en gennemgribende undersøgelse udført i felten og på resultater af vurderinger udført af Kommissionens tjenester, peges der på områder, hvor direktiverne ikke er gennemført tilfredsstillende, og på de hovedproblemer, der kræver opmærksomhed.
Kommissionen glæder sig over, at Parlamentet er enig i Kommissionens analyse, og at der i betænkningen stilles forslag, som skal forbedre den praktiske anvendelse af lovgivningen. De anbefalinger, der er i betænkningen, fortjener fuld støtte og vil sammen med resultaterne af vurderingen af fællesskabsstrategien for perioden 2002-2006 og medlemsstaternes og arbejdsmarkedets parters reaktioner udgøre grundlaget for den næste fællesskabsstrategi for perioden 2007-2012. Jeg vil gerne takke Parlamentet og navnlig medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender for deres vedvarende indsats og støtte til en effektiv politik om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.
Vedtagelsen af betænkningen, som omfatter specifikke anbefalinger til de forskellige aktører, er et vigtigt skridt på vejen til øget interesse og bevidsthed blandt alle de berørte parter. Kommissionen takker Parlamentet og vil understrege, at denne anbefaling vil blive taget i betragtning, så snart drøftelserne om den næste strategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen indledes.
Mine damer og herrer, de voldsomme nationale finansielle udgifter er blevet nævnt, og det er rigtigt, at nationale udgifter forekommer i regnskaberne. Men selv om smerte ikke forekommer i dem, er den ikke mindre vigtig. Mine damer og herrer, jeg takker Dem for Deres indsats.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det spørgsmål, vi behandler i aften, er af stor betydning for borgernes velfærd og udgør en central del af den europæiske sociale model, som vi alle ønsker at beskytte og forbedre. Derfor vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Maštálka, fordi han har taget initiativ til at udarbejde denne betænkning, og på vegne af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling vil jeg også sige tak og udtrykke vores tilfredshed med, at udvalgets vigtigste forslag er medtaget i beslutningsforslaget. 
Det understreges således, at det af de seneste data fremgår, at antallet af ulykker er steget i sektorer, hvor kvinder er beskæftiget. Derfor opfordrer vi Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til især at beskæftige sig med dette spørgsmål og til at optage de arbejdsmæssige risici for kvinder i de indikatorer, som de anvender til overvågning af sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen. Vi tænker her på de relevante undersøgelser og studier, der udføres, statistikker og ulykkesrapporter.
Vi understreger også, at vi er nødt til at bekæmpe den diskrimination, som kvinder stadig udsættes for på arbejdspladsen, både diskrimination, som har forbindelse med moderskab, og seksuel chikane, som giver psykiske problemer hos arbejdstagerne.
Til sidst vil jeg dels gøre opmærksom på, at fællesskabsdirektiverne om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen hverken omfatter arbejde i hjemmet eller medhjælpende ægtefællers arbejde i familievirksomheder og landbrug - som fortrinsvis er kvinder - dels gentage en opfordring fra vores udvalg til, at Kommissionen tager initiativer på dette område. 
Weisgerber (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil godt starte med at takke hr. Maštálka for betænkningsudkastet. Sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen er kernemål i den europæiske politik. Derfor hilser jeg principielt Kommissionens meddelelse og Parlamentets initiativbetænkning velkommen. Begge afspejler nemlig princippet om at kontrollere den praktiske gennemførelse af sikkerhedsstandarder på arbejdspladsen og påtale mangler i den nationale anvendelse heraf.
Kommissionen har indledt sager om traktatbrud mod næsten alle medlemsstater, fordi de ikke har gennemført EU's forskrifter om sikkerhed og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen ordentligt. Netop derfor skal det være hovedmålet, at vi i første omgang overholder og kontrollerer de allerede eksisterende bestemmelser, inden EU udarbejder nye forordninger og direktiver og opstiller krav. Her handler det altså primært om overholdelsen af subsidiaritetsprincippet.
Det er først og fremmest medlemsstaterne, tilsynsmyndighederne og arbejdsmarkedets parter i de lokale områder, der har hovedansvaret for gennemførelsen af forskrifterne om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, hvilket kommissæren også var inde på. Disse skal styrkes, som det kræves i beslutningsforslagets punkt 12.
Hvis der skal indføres fælles konkurrencebetingelser, er det særlig vigtigt, at der ydes støtte til de nye medlemsstater, for der ligger et enormt udviklingspotentiale her. Det kan heller ikke tolereres, at de små og mellemstore virksomheder skal stå for skud. Her skabes de fleste nye job, og de er vores motor på vejen mod Lissabon.
I mit ændringsforslag 3 krævede jeg en rationalisering af forskrifterne om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Formålet er at forbedre effektiviteten heraf, uden at dette betyder en forringelse af arbejdstagernes beskyttelsesniveau. Derudover har vi brug for præventive strategier, som når ud til borgerne.
Derfor plæderer jeg i ændringsforslag 2 for, at arbejdstagerne først og fremmest informeres om præventive foranstaltninger. Det, der ligger mig mest på sinde, er, at der i artikel 27 og 29 gives udtryk for en generel bekymring over de foreslåede arbejdstids- og tjenesteydelsesdirektiver. Det er imidlertid alt for vidtgående, og det har overhovedet ikke noget at gøre med betænkningens titel. Det er ikke vores opgave at kommentere på andre lovgivningsprocesser eller at forsøge at lave lovgivning ad bagdøren med en ikke-lovgivende betænkning.
Som skyggeordfører for PPE-DE-Gruppen stillede jeg nogle ændringsforslag, som forbedrer betænkningen og ændrer den således, at det faktiske mål nås, nemlig den fælles gennemførelse og kontrol af de eksisterende forskrifter i alle medlemsstater, uden at der hermed skabes nyt bureaukrati. Derfor beder jeg om Deres støtte hertil. 
Christensen (PSE ),
   - Hr. formand. Hr. kommissær, kære kolleger. Først og fremmest tak til ordføreren, Jiří Maštálka, for det arbejde, han har lavet i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning om at fremme sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Hvert år bliver 4,8 millioner mennesker udsat for en arbejdsulykke, 5 200 mennesker mister livet på arbejdspladser og mindst 158 millioner arbejdsdage går tabt. Det er et stort spild, både af menneskelige og økonomiske ressourcer. De mange arbejdsulykker koster så meget, at det svarer til mellem 2,65 % og 3,8 % af det europæiske bruttonationalprodukt. Penge, som i stedet kunne have været brugt til at fremme beskæftigelsen og skabe flere og bedre job, hvilket er en klar målsætning i Lissabon-strategien, der skal gøre EU til den mest konkurrencedygtige region i verden. Virksomhederne klager ofte over, at det koster for meget at indføre disse arbejdsmiljøforanstaltninger, men omkostningerne er altså meget større, hvis medarbejderne dør eller bliver langtidssyge på grund af arbejdsulykker.
EU har allerede fremlagt en række direktiver på arbejdsmiljøområdet, og lovgivningen virker. Et skøn lyder, at EU's lovgivning har hindret, at 25 millioner europæiske arbejdsdage går tabt om året, og mange liv er allerede reddet, hvilket også kommissæren var inde på. Dog er det fælles rammedirektiv fra EU ikke nok. Der skal indføres love i medlemslandene eller klare kollektive aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, ligesom det praktiske arbejde med at sikre et bedre arbejdsmiljø kan blive meget bedre.
Med 10 nye medlemslande i EU står vi over for en stor udfordring, hvad angår at skabe et godt og sikkert arbejdsmiljø i de nye lande. I mange lande er medarbejderne ikke så godt organiserede, og sikkerhed på arbejdspladsen har ikke været et tema. Vi skal have mere fokus på forebyggelse og implementering, hvilket betænkningen også lægger op til, og i den forbindelse har vi brug for et detaljeret overblik over den konkrete situation også i de nye lande. Kommissionen kunne med fordel udarbejde en rapport om det. Desuden ville det være en god idé, hvis de fremtidige evalueringsrapporter i højere grad omfatter en vurdering af, hvorvidt lovgivningen efterleves i praksis i medlemslandene. Ellers har det arbejde, vi laver, ikke nogen værdi. Vi skal være særlig opmærksomme på situationen i de små og mellemstore virksomheder. Sammenlignet med store virksomheder har de små virksomheder et meget større antal arbejdsulykker og et stort antal arbejdstagere, der ikke er velinformerede. Derfor er det meget vigtigt, at Kommissionen tager passende skridt til at strukturere sikkerhedsarbejdet i virksomhederne og stimulere den sociale dialog om arbejdsmiljø ude på arbejdspladsniveau. 
Lynne (ALDE ),
   Hr. formand, jeg takker ordføreren for hans samarbejde samt medlemmerne fra de andre politiske grupper. Vi er nået frem til adskillige gode kompromiser. Min gruppe støtter betænkningen.
Helt personligt finder jeg det forkert at medtage henvisninger til direktiver om arbejdstid og om tjenesteydelser i punkt 27 og 29, fordi den parlamentariske proces endnu ikke er gennemført. Jeg er glad for, at henvisningen til kvinder og arbejde i hjemmet i punkt 16 er fjernet, så vi slipper for kønsstereotyper, som jeg ved ikke var tilsigtet fra ordførerens side. Til gengæld har min gruppe anmodet om særskilt afstemning, da punkt 16 ikke længere giver mening, idet det henviser til både mænd og kvinder. Min gruppe glæder sig over henvisningen til kønsmainstreaming i punkt 14.
Jeg er glad for, at alle partier støttede medtagelsen i punkt 21 af en henvisning til skader forårsaget af nåle og andre spidse eller skarpe genstande på ansatte i sundhedssektoren. Jeg takker alle for støtten hertil. Det berører 1 million ansatte i sundhedssektoren i de forskellige medlemsstater. Jeg håber, at Kommissionen vil tage det til sig. Jeg vil takke hr. kommissær Špidla mange gange for det konstruktive møde, vi havde om emnet i eftermiddags.
Jeg er også glad for, at gennemførelsen af direktiver er blevet nævnt. Det er formålsløst at forelægge en helt ny sundheds- og sikkerhedslovgivning, hvis ikke den gennemføres ensartet i alle medlemsstater. Hvis en ny lovgivning forelægges, skal den underlægges en omfattende konsekvensvurdering på baggrund af ajourført videnskabelig og medicinsk dokumentation. Det er den eneste måde at forelægge ny sundheds- og sikkerhedslovgivning på.
Kusstatscher (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, foran os har vi en betænkning, hvis udarbejdelse har kostet blod, sved og tårer, og som har et fremragende kravskatalog. Jeg vil godt komplimentere og takke hr. Maštálka herfor. Jeg var forbløffet over den store skepsis, som en af Kommissionens embedsmænd allerede fra starten udviste over for denne betænkning. Det glædede mig derfor at høre hr. Špidla sige i dag, at han fuldt ud støttede den linje, som udstikkes i forslaget.
Jeg er forundret over den usædvanlige fremgangsmåde, som fru Weisgerber valgte, da hun stillede sine fire supplerende ændringsforslag, og jeg forstår heller ikke formålet hermed. Hvis der f.eks. er nogen, som ønsker at friholde fagforeningerne som medansvarlige for arbejdssikkerheden, er det et udtryk for den manglende vilje til forbedringer på dette område.
Det frie marked skal have en sekundær placering i forhold til arbejdstagernes grundlæggende rettigheder med hensyn til sundhed, sikre arbejdspladser og værdige arbejdsvilkår. Her i Parlamentet virker det efter min mening ofte, som om vækst, produktivitet og konkurrenceevne har værdi i sig selv, og at der under ingen omstændigheder kan sættes spørgsmålstegn ved det. Mennesket, hvad enten det handler om EU-borgere, gæstearbejdere eller sæsonarbejdere, må ikke reduceres til blot at være en økonomisk faktor.
Det er bekymrende og samtidig chokerende, at der ifølge en forskningsrapport stadigvæk ikke forefindes nogen præventive foranstaltninger for ca. halvdelen af arbejdstagerne i EU. Det er især kvinder, som forfordeles. Mens ulykkestilfældene totalt set er faldende, sker der fortsat en stigning inden for de sektorer, hvor der altovervejende er kvinder beskæftiget.
Husstanden er ikke engang anerkendt som arbejdsplads, og der tages ikke hensyn til medarbejderne i familieforetagender, som hyppigt er kvinder. Jeg vil gerne minde dem, som udelukkende tænker økonomisk, om, at forebyggelse er langt mere humant, og samtidig er det billigere. Prøv engang at regne ekstra godt efter, hvad det i sidste ende koster os rent samfundsøkonomisk at have en filosofi om profitmaksimering i erhvervslivet og den skødesløshed, som udvises på arbejdssikkerhedsområdet. Flere ulykker, hvortil kommer alle følgevirkningerne heraf, koster meget mere, end det nogensinde vil kunne koste at gennemføre en lang række forebyggelsesforanstaltninger. De berørtes og deres familiers menneskelige nød kan ikke være noget særlig godt argument for de mennesker, som kun tænker på deres egen pengepung.
Hvis virksomhedsejerne selv skulle betale for følgeomkostningerne hertil, ville diskussionen om arbejdssikkerhed antagelig falde helt anderledes ud. Da udgifterne i forbindelse med dødsfald, invaliditet, sygdom og førtidspension i vid udstrækning betales af det offentlige, er der mange virksomhedsejere, som ikke har nogen interesse i at acceptere forebyggende foranstaltninger og kontroller. 
McDonald (GUE/NGL ),
   Hr. formand!
Jeg vil rose min kollega hr. Maštálka for hans betænkning om fremme af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Det er en udmærket og omfattende betænkning, der fortjener vores støtte.
Arbejdstagernes sundhed og sikkerhed er af største vigtighed. En forbedring af arbejdstagernes rettigheder og krav kan kun give bedre livskvalitet for arbejdstagerne og deres familier. Som vi allerede har hørt, sker der 4,8 millioner arbejdsrelaterede ulykker om året i EU, og det er uacceptabelt, i betragtning af at mange af ulykkerne kan undgås med ordentlige sundheds- og sikkerhedsmæssige retningslinjer og procedurer.
Mens EU fortsætter sin stræben efter en succesrig global økonomi, vedvarende økonomisk vækst og privatiseringsdagsordenen, mener mange, at arbejdstagernes rettigheder er blevet skubbet i anden række. Kommissionen og medlemsstaterne skal sikre fuld gennemførelse af beskyttelsesforanstaltninger, og det er helt ærligt et mangelfuldt svar at fortælle os, at gennemførelsen er utilstrækkelig.
Betænkningen indikerer, at en række samfundsgrupper er særligt udsatte med hensyn til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Mange kvinder udsættes for chikane, mobning, lavere løn end deres mandlige kolleger samt diskriminering i forhold til deres moderskabsrettigheder. Mange vandrende arbejdstagere og midlertidigt ansatte tilbydes ulideligt lange arbejdstider og skandaløst lave lønninger af skrupelløse arbejdsgivere, og det er netop den gruppe, der har størst behov for beskyttelse. 
En forbedring af disse forhold kræver en generel anerkendelse af fagforeningerne som arbejdstagernes repræsentanter. Fagforeningerne spiller en stor rolle i skabelsen af sunde og sikre arbejdspladser og -vilkår.
Det er allerede blevet nævnt, at der er behov for en hurtig indsats med hensyn til de nålestiksskader, som lægerne hver dag risikerer at få. På grund af deres arbejde risikerer de at pådrage sig blodoverførte vira som f.eks. hiv og hepatitis. Sådanne skader kan også forebygges gennem bedre uddannelse og mere sikre arbejdsmetoder.
Vi skal genoprette balancen mellem virksomhedernes og arbejdstagernes rettigheder, da arbejdstagerne trods alt er rygraden i enhver økonomi. Vi har ikke råd til ikke at have sunde og sikre arbejdspladser. 
Sinnott (IND/DEM ),
   Hr. formand, jeg vil gerne drage nogle få særlige grupper af arbejdstagere ind i diskussionen. Bortset fra generelle sundheds- og sikkerhedsmæssige foranstaltninger har handicappede deres egne individuelle krav. Det burde være en selvfølge, at arbejdsgivere vurderer og opfylder kravene fra handicappede arbejdstagere i stedet for at betragte dem som en ulejlighed, som de fristes til at undgå ved ikke at ansætte handicappede.
I mit hjemland har der været en voldsom stigning i antallet af arbejdende teenagere. Teenagere er typisk korttidsansatte, deltidsansatte, uuddannede og uinformerede arbejdstagere. Oven i disse risikofaktorer er der en tendens til, at teenagere føler sig usårlige. De skænker ikke sundheden og sikkerheden mange tanker. Jeg ved det, da jeg selv har teenagebørn. En af mine sønner arbejdede for en arbejdsgiver, der var meget sundhedsbevidst - han undgik de toksiske job, som han i stedet gav til de yngste arbejdstagere. Jeg var nødt til at få min søn til at sige op. Hvis arbejdsgiverne vil udnytte de unges energi, entusiasme og billige arbejdskraft, skal vi som et minimum sikre os, at teenagerne får sikre arbejdsvilkår.
En specialskole med 47 børn afholdt en fundraising. Jeg deltog som forælder. Det blev nævnt, at det ikke var noget problem at få trykt billetter, da otte af børnene havde forældre, der arbejdede i trykkeribranchen. Jeg blev ikke overrasket, da jeg senere læste, at videnskabelig forskning påpeger en sandsynlig forbindelse mellem Downs syndrom og andre udviklingsmæssige handicap og udsættelse for blæk, lim, maling og andre kemikalier, der f.eks. anvendes i trykkerier.
Kvinder og specielt mødre har særlige sundheds- og sikkerhedsmæssige problemer, og hvis der ikke tages hensyn til dem, kan det ofte give stress. Når det handler om ammende mødre, kan mangel på hensigtsmæssige foranstaltninger betyde, at mødrene holder op med at amme eller slet ikke forsøger på det. I Irland har vi ingen støtte til amning, og vi har det laveste antal ammende mødre i EU. Det står i modsætning til lande som Norge, hvor der er god beskyttelse og støtte, og hvor 98 % af alle mødre ammer deres børn.
Ifølge forskningen øger manglen på sygeplejersker, lange arbejdstider og overarbejde alt sammen risikoen for skader forårsaget af nåle. I øjeblikket er der ingen lovgivning vedrørende minimalt bemandingsniveau eller stressrelaterede spørgsmål. Direktiv 89/391/EØF er ikke tilstrækkelig specifik til at beskytte ansatte i sundhedssektoren. I USA anerkendte man behovet for en mere specifik lovgivning, og ifølge den nye lov om forebyggelse af skader forårsaget af nåle skal der nu træffes relevante foranstaltninger - specielt i forbindelse med det udstyr, der anvendes af ansatte i sundhedssektoren.
Jeg finder det af afgørende betydning i alle diskussioner vedrørende arbejdstagere og arbejspladser - særligt med hensyn til sundhed og sikkerhed - at tale om de arbejdstagere, der ikke får statusanerkendelse, fordele og beskyttelse fra arbejdsgiverne. Jeg tænker på de hjemmearbejdende - både mænd og kvinder.
Jeg vil fokusere på to typer. Den ene er familiemedlemmet. Det er min erfaring, at det typisk er en ægtefælle, der udfører ulønnet arbejde på familiegården eller i familievirksomheden. Hvad angår sundhed og sikkerhed, kan de nyde godt af de foranstaltninger, der træffes for ægtefællen, men der træffes ingen hensigtsmæssige foranstaltninger vedrørende deres egne behov. Jeg tænker på det daglige ikke-anerkendte landbrugsarbejde, som mange af mine venner samt min egen søster udfører. Jeg kan forestille mig hende og mine unge teenagenevøer, der forsøger at håndtere en tyr, mens manden er ude at handle - ingen beskyttelse dér. Skønt deres arbejde er finansielt produktivt, medregnes de ikke i EU's direktiver.
Den anden gruppe af arbejdstagere - de mænd og kvinder, der passer familiemedlemmer i hjemmet - er sandsynligvis den største enkelte arbejdsstyrke i EU. De arbejder hårdt og sparer samfundet for en formue. De afskæres fra at tjene penge, fordi de bekymrer sig om de ældre, de syge og de handicappede. Ofte koster det dem penge at udføre dette arbejde, og ofte forarmes de af deres indsats. Deres sundheds- og sikkerhedsmæssige situation er kritisk. Sådanne selvbestaltede hjemmeplejere udfører tunge løft, sover for lidt, forarmes af plejeudgifter og konfronteres med udfordrende og undertiden uberegnelig opførsel. Jeg ved det, for jeg har været i den rolle i mere end 30 år. Jeg vil opfordre Dem til at få disse to grupper med i kredsen af arbejdstagere med alt, hvad det medfører - specielt hvad angår sundhed og sikkerhed.
Jeg vil gerne nævne de ansatte i Europa-Parlamentet, der yder en stor indsats for at lette vores arbejde. De medarbejdere, der står i besøgsindgangen til LOW-Bygningen, fryser. Der er et kraftigt varmeapparat over døren, der skal opvarme indgangen for besøgende og ansatte, men det har været i stykker hele vinteren. Jeg stod og ventede et stykke tid og blev iskold. Jeg kan ikke forestille mig, at det kan være sundt for det personale, der skal sidde der hele dagen. Jeg har et par gange bedt om at få varmeapparatet repareret, og nu vil jeg komme med en direkte opfordring. Vil De ikke nok sørge for at få varmeapparatet repareret af hensyn til de ansattes sundhed og sikkerhed.
Endelig er jeg enig med ordføreren i, at det er afgørende at få input vedrørende sundheds- og sikkerhedsforskrifter fra arbejdstagerne selv. Det kan ikke være mere enkelt. Spørg folk, hvad de har brug for. De fortæller det, og de penge, der bruges til sundhed og sikkerhed, er givet godt ud. 
Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, 4,8 millioner arbejdsulykker om året, der betyder, at 5.200 mennesker mister livet, og at 300.000 får varige skader. Der er dog ikke, hr. formand, tale om en ny epidemi, der hærger uden for vores grænser, men om den konkrete virkelighed inden for EU.
Arbejdsulykker er en dyb tragedie, der medfører ufattelige menneskelige og økonomiske omkostninger. Jeg må dog konstatere, at de seneste tal viser, at antallet er faldende, med det tror jeg lige præcis skyldes de foranstaltninger, der er truffet for at forbedre arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Ulykkernes antal er dog stadig foruroligende, og hvor utroligt det end kan lyde, har mere end 50 % af arbejdstagerne i EU endnu ikke adgang til forebyggende tjenester. Blandt de mest sårbare har korttidsansatte indvandrere krav på særlig opmærksomhed ligesom de, der er beskæftiget i byggeri, fiskeri og landbrug.
Af denne liste, som ikke er udtømmende, vil jeg gerne særlig pege på de risici, som arbejdstagerne i de små og mellemstore virksomheder er udsat for. Selv om SMV'erne er en af de væsentligste drivkræfter i den europæiske økonomi, lider de under manglende information og midler til at håndtere deres sikkerheds- og sundhedsproblemer. Uden den nødvendige finansielle støtte, der kan forbedre arbejdstagernes uddannelse og bevidsthed om risikoen for arbejdsulykker, vil mange af de påtænkte initiativer slet ikke blive til virkelighed.
Til slut en bemærkning direkte til dette problems nøglebegreb - forebyggelse. Det er yderst vigtigt at øge arbejdstilsynsorganernes antal, kvalitet og beføjelser og at skærpe straffene for ikke at overholde bestemmelserne. På et tidspunkt, hvor Lissabon-strategiens målsætninger netop er blevet revideret, så der også tages højde for, at et sundt og sikkert arbejdsmiljø er en afgørende faktor for den europæiske økonomis vækst og videre udvikling, vil jeg gerne påpege, at teksten i betænkningens punkt 27 og 29 ikke er holdbar. 
Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg lykønsker hr. Maštálka med en helt igennem glimrende betænkning. Ordføreren blotlægger i utvetydige vendinger Kommissionens utilstrækkelige og uacceptable behandling af spørgsmålet om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i de seneste fem år. Han opstiller konkrete og logiske forslag til, hvordan situationen kan forbedres.
Betydningen af en ordentlig lovgivning på området samt en effektiv og prompte gennemførelse er tydelig. Den nuværende situation er helt utilfredsstillende, og de menneskelige omkostninger er enorme. Hvert år får 400.000 arbejdstagere i EU's 25 medlemsstater vedvarende mén efter arbejdspladsrelaterede ulykker. Skønsmæssigt 8.000 arbejdstagere mister hvert år livet ved arbejdsulykker. De økonomiske omkostninger er også enorme. De løber antageligt op i 3-4 % af BNP.
Hvorfor har Kommissionen været så tøvende med at gøre noget ved denne enormt vigtige sag? Skyldes det simpel utilstrækkelighed og naivitet? Eller skyldes det et overdrevent pres fra arbejdsgiverne, hvoraf mange endnu ikke har fattet, at der er sund økonomisk fornuft i at have høje sundheds- og sikkerhedsmæssige standarder på arbejdspladsen? Vi forventer og insisterer på at få klare svar fra Kommissionen i dette spørgsmål. Vi forventer også, at den nye kommissær gør sit yderste for at rette op på fortidens mangler.
Jeg har to spørgsmål til fornyet behandling. For der første skal man ikke blot være mere opmærksom på arbejdstagernes sundhed på arbejdspladsen, men også på deres familier. Mange af de giftige stoffer, som arbejdstagere udsættes for på arbejdspladsen, kan bæres hjem, f.eks. i tøjet. For det andet bør man oprette en offentlig tilgængelig sortliste over arbejdsgivere, der bevisligt har en blakket fortid med dårlig hygiejne og ulykker. Arbejdsgiverne med de bedste sundheds- og sikkerhedsmæssige standarder skal lovprises offenligt og belønnes på passende vis. På denne måde ved forbrugerne, hvem der fortjener at have dem som kunder, og hvem der ikke gør det. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, alle partier i Europa-Parlamentet er enige om betydningen af sundhed og sikkerhed i almindelighed samt om betydningen af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen i særdeleshed. Det er meget udmærket, og sådan bør det også være. Jeg er imidlertid helt uenig med den forrige taler, der påstod, at Kommissionen har forholdt sig passiv på dette område. Det er langtfra tilfældet. Jeg vil lykønske Kommissionen med en rapport, hvor dette vigtige emne behandles på en bestemt, men følsom måde. Ordføreren har imidlertid valgt en mere uforsonlig tilgang.
I Kommissionens rapport nævnes en forenklet og forbedret benchmarking samt betydningen af at anvende den eksisterende lovgivning ensartet i alle medlemsstater. Det påpeges, at Belgien, Frankrig og Irland endnu ikke har leveret oplysninger. I rapporten nævnes også betydningen af at udvikle ikke-lovgivningsmæssige instrumenter til beskyttelse af arbejdstagerne. Jeg er enig i alt dette.
Ordføreren har benyttet lejligheden til at opfordre til mere lovgivning og til at fremhæve betydningen af at udvide fagforeningernes magt. Jeg er ikke enig heri og støtter derfor ændringsforslagene fra min kollega fru Weisgerber. Ordføreren har også på en ret beskæmmende måde udnyttet præsentationen af denne betænkning om sundhed og sikkerhed til at fremme direktivet om personer, der udfører atypisk arbejde, der handler om vikarbureauarbejde - med tydeligt afsæt i sundhed og sikkerhed.
Jeg bemærker også forsøget på at underminere det foreslåede direktiv om tjenesteydelser på samme uægte baggrund. Jeg tager afstand fra begge forsøg. Jeg kan forstå venstrefløjens målsætning om at udnytte enhver chance til at afspore Lissabon-dagsordenen ved at fremme det første direktiv og svække det andet, men jeg er overbevist om, at Kommissionen som helhed ikke lader sig fuppe. Men godt forsøgt.
Jeg ved, at ordføreren har lagt megen tid og tanke i denne betænkning. Jeg er enig i nogle af hans punkter, men jeg håber, at han vil tilgive mig, når jeg så ærbødigt som muligt siger, at jeg foretrækker Kommissionens oprindelige dokument. 
Novak (PPE-DE ).
   - () Godaften, alle sammen! Aftenarbejde er slet ikke godt for vores helbred. Vores arbejdseffektivitet og vores succes afhænger også af, hvordan vi har det, når vi er på arbejde, og hvordan vores helbred bliver plejet. I den forbindelse er det vigtigt, at lovgiverne giver love og administrative bestemmelser, at arbejdsgiverne sørger for sikkerhedsforanstaltninger, og at arbejdstagerne selv også er opmærksomme på deres eget ansvar og sikrer, at foranstaltningerne overholdes.
Jeg vil især gøre opmærksom på større beskyttelse af gravide kvinder på arbejdspladserne, for i sådanne tilfælde er det to liv, der er i fare. Det er også nødvendigt at være mere opmærksom på sundheds- og sikkerhedsuddannelse både i grunduddannelser og på erhvervsskoler og fagskoler. Lovgivning kan ikke være effektiv, hvis vi ikke kender den eller ikke er rede til at følge den.
Nye medlemsstater nævnes ofte i betænkningen, som om de har dårlige standarder for arbejdstageres sundhed og sikkerhed. I Slovenien har vi meget strikse regler for sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen, og der er også bestemmelser om obligatorisk uddannelse. Arbejdsgivere, der ved, hvor nyttige bestemmelser er, følger dem nøje. Desværre stopper dette imidlertid ofte ved formel overholdelse af bestemmelser og hurtige fortjenester for dem, der forestår uddannelsesprogrammer. Der skal også være tilsyn med gennemførelsen af bestemmelserne til gavn for både arbejdstagere og arbejdsgivere, for besparelser på bekostning af arbejdstagernes helbred er ofte dyrere end investeringer i sikkerhed, uddannelse og øget bevidsthed.
Špidla,
    Mine damer og herrer, lad mig opsummere debatten, som har bekræftet det, der blev sagt i indledningen, nemlig at hr. Maštálkas betænkning er blevet udarbejdet meget grundigt på grundlag af en debat, som har omfattet alle interesserede parter. Jeg må sige, at der var en række nøgleaspekter, som glædede mig. Det første af disse er allerede blevet nævnt i debatten, nemlig at ingen er i tvivl om, at sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er et vigtigt emne, og, det skal siges, et af de vigtigste emner, der skal behandles.
Jeg er også glad for, at ingen er i tvivl om, at fornuftige bestemmelser er effektive, og det blev støttet i betænkningen. Selv om jeg sagde, at der er sket et fald på 30 % i antallet af arbejdsulykker med dødelig udgang, betyder det stadig et smerteligt tab af 2.500 menneskeliv - ca. 2.500 menneskeliv hvert år. Desuden er det et beklageligt faktum, at der for hver død er to lemlæstede eller med andre ord livsvarigt handicappede. Dette betyder yderligere 5.000 menneskelige tragedier.
Jeg mener, at det også var rigtigt at sige, at det ikke er helt korrekt at bruge begrebet nye og gamle medlemsstater, for siden den 1. maj har hverken medlemsstater eller problemer vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen været bundet af geografiske grænser, og der er mange faktorer involveret. Spørgsmålene vedrørende særlige problemer inden for sundhedspleje var også meget interessante, og det står helt klart, at sundhedssektoren er plaget af mange vanskeligheder og betydelige risici. Jeg værdsætter også bekymringerne for dem, der af en eller anden grund er mindre arbejdsdygtige, og bekymringerne over visse risicis kønsaspekt. 
Mine damer og herrer, jeg mener, at det udførte arbejde udgør et godt grundlag for udarbejdelsen af den næste strategi. I denne strategi må vi reagere klogt og tage højde for nye risici eller risici, der for nylig er blevet kendt. Jeg er sikker på, at vi kan samarbejde med Parlamentet om at finde den bedste vej fremad, så det bliver muligt at konstatere forbedringer af situationen i den næste rapport. Denne situation, og dette er også noget, som er blevet hørt fra alle sider, er på ingen måder på et niveau, som vi kan være tilfredse med. Mange tak.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om stålsektoren.
Špidla,
    Hr. formand, mine damer og herrer, problemer forbundet med stålindustrien er regelmæssigt på Parlamentets dagsorden, selv om den komplekse periode med omfattende omstrukturering i denne sektor nu er forbi, i hvert fald i Vesteuropa, og selv om den europæiske stålindustri generelt er konkurrencedygtig. Det er imidlertid rigtigt, at virksomheder i denne sektor stadig er i gang med at tilpasse sig til økonomisk konkurrence og til globale markedsforhold, og det er derfor, at der så ofte er blevet gennemført omstruktureringer i denne sektor.
Jeg vil allerførst understrege, at den aktuelle generelt tilfredsstillende situation i den europæiske stålindustri uden tvivl skyldes virksomhedernes og deres ansattes evner og en generel evne til at tilpasse sig til nye forhold. Disse evner er blevet demonstreret tidligere, og jeg er sikker på, at de vil blive demonstreret igen i fremtiden. Det er afgørende, at denne sektor, ligesom alle industrisektorer og tjenester, tilpasser sig løbende, og disse tilpasninger er grundlaget for fremtidig fremgang. Men dette betyder ikke, at vi kan glemme vores kollektive ansvar for at sikre, at omstillingsprocessen tager de mænd og kvinder, der arbejder i sektoren, i betragtning.
Årsagen til debatten i Parlamentet i dag er endnu en gang Thyssen-Krupps fabrik i Terni. Parlamentet diskuterede denne fabriks fremtid for et år siden, og det lod til, at forhandlingerne ville få et positivt resultat, da virksomheden opgav de planer, den havde offentliggjort nogle få uger forinden, om at lukke fabrikken, eller den skrinlagde i hvert fald disse planer. Nu lader det desværre til, at Thyssen-Krupp agter at føre sine oprindelige idéer ud i livet. Det er ikke Kommissionens opgave at vurdere, om en beslutning af denne art er økonomisk berettiget, eller at involvere sig direkte i denne proces på nogen måde, medmindre der bliver overtrådt nogle fællesskabsbestemmelser. Intet tyder på, at dette er tilfældet for øjeblikket. Kommissionen er ikke i besiddelse af nogen oplysninger, der kunne give den anledning til at tro, at virksomheden handler imod de standarder, der anvendes i sådanne sager, hvad enten det er standarder for ansættelsesforhold eller standarder på andre områder. Vi er ikke bekendt med, at nogen klager eller erklæringer er blevet fremsat desangående. Hvis det skete, ville Kommissionen naturligvis udøve de beføjelser, som den har i henhold til traktaten.
Økonomisk set kan vi begræde beslutningen om denne fabriks skæbne, og vi må tage højde for enhver negativ virkning, som beslutningen vil få på hundreder af mennesker og på regionens velstand, hvis den føres ud i livet. Vi kan beklage, at den indsats, som embedsmænd i den regionale forvaltning gjorde i over et år, og som efter min mening bør anerkendes, ikke var nok til at forhindre ophøret af nogle af aktiviteterne på fabrikken i Terni. Virksomheden er imidlertid i sin gode ret til at træffe sådanne beslutninger, og som sådan skal dens beslutning respekteres. Virksomhedens frihed skal respekteres, men den har også ansvar, navnlig hvad angår arbejdstagernes og deres repræsentanters fulde og effektive deltagelse i beslutningsprocessen. Dette henvises der til i flere fællesskabsdirektiver og i national lovgivning, og det skal blot gentages, at de skal overholdes selv under vanskelige forhold som disse.
Virksomheden er også ansvarlig for alle sociale følger, som en delvis standsning af produktionen kan få. Det er sandsynligt, at de berørte arbejdstagere vil blive omplaceret til andre aktiviteter i fabrikken, men under alle omstændigheder bør der findes andre løsninger end afskedigelse i overensstemmelse med de sædvanlige procedurer. Hvis afskedigelser er nødvendige, må der tages skridt til at hjælpe de berørte arbejdstagere med at tilpasse sig til de nye omstændigheder. Disse principper for styring af omstrukturering blev fastsat for tre år siden af de europæiske arbejdsmarkedsparter selv efter anmodning fra Kommissionen. Derfor kan jeg nu komme ind på bredere spørgsmål, som overskrider rammerne for de problemer, vi behandler i dag.
Kommissionen har for nylig foreslået, at Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse fornyes. Hvis vi skal nå dette ambitiøse mål i betragtning af de store økonomiske og sociale forandringer, vi oplever for øjeblikket, må vi løse omstruktureringsproblemerne tilfredsstillende.
Den sociale dagsorden, som Kommissionen vedtog for fjorten dage siden, omfatter også foranstaltninger, der hjælper vores virksomheder, arbejdstagere og alle andre parter, som er involverede i omstillingsprocessen, med at udnytte enhver fordel bedst muligt og løse de problemer, der måtte opstå.
Om nogle få uger vil jeg foreslå, at Kommissionen vedtager en meddelelse om EU's overordnede strategi for styring af omstrukturering og et ambitiøst program til forbedring af potentialet for økonomisk fornyelse og løsning af dermed forbundne problemer. Nøgleordene i denne strategi vil være forberedelse af fremtiden på alle planer. Unionen har udviklet politikker, programmer og instrumenter, som skal gøre det lettere for virksomheder og arbejdstagere at tilpasse sig til en verden i forandring. Disse omfatter en beskæftigelsespolitik, en industripolitik, social dialog, fællesskabslovgivning og finansielle støtteinstrumenter. Nu er det på tide at samordne disse forskellige aspekter mere effektivt og at udvikle nye fremtidsorienterede strategier, som gør det muligt at forudse den fremtidige udvikling og give de enkelte aktører mulighed for at forberede sig på fremtiden.
Jeg vil gerne understrege, at forberedelse af omstilling på alle planer, og navnlig på sektorplan, på lokalt plan og på virksomhedsplan, hovedsageligt afhænger af partnerskab og social dialog. Jeg foreslår, at Kommissionen benytter denne meddelelse til at give de europiske arbejdsmarkedsparter til opgave at gennemføre anden fase af høringen om to større emner, nemlig de europæiske samarbejdsudvalgs rolle som omstillingsambassadører og brugen af de generelle principper, som arbejdsmarkedets parter har fastlagt om styring af omstrukturering.
Det er også nødvendigt at styrke den sociale dialog på sektorplan, og denne dialog skal supplere Fællesskabets industripolitik. Der skal udvikles forskellige former for social dialog, hvor den vigtigste for forberedelse og styring af omstilling og omstrukturering er overenskomstforhandlinger. Den sociale dagsorden afhænger af, at der skabes en ikke-bindende frivillig fællesskabsramme, som ville gøre det lettere at indgå overnationale kollektive aftaler og repræsentere et specielt tilpasset instrument for omstrukturering på europæisk og endog globalt plan.
Dette er nogle få elementer af den strategi, som vi gerne vil udvikle i samarbejde med de andre fællesskabsorganer, arbejdsmarkedets parter, offentlige myndigheder på alle planer og alle dem, som strategien vedrører. Jeg er klar over, at denne form for politisk initiativ ikke giver et direkte og omgående svar til dem, der er berørt af omstruktureringen af fabrikken i Terni. De eksisterende fællesskabspolitikker og -instrumenter, som vi vil gøre endnu mere effektive i fremtiden, kan nu anvendes til at klare de sociale følger af beslutningen, som jeg håber alligevel stadig kan nå at blive ændret efter en dialog med alle de involverede parter. Mine damer og herrer, tak for Deres opmærksomhed.
Tajani (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, i dag risikerer Europa - som blev bygget på grundlag af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab - at se sin oprindelse fornægtet, når det gælder stålindustrien i et af stifterlandene.
Thyssen-Krupps beslutning om først at standse produktionen af magnetisk stål og derefter gøre hundredvis af arbejdstagere på fabrikken i Terni arbejdsløse og fritstille dem er ikke blot en overtrædelse af alle de aftaler, der blev indgået ved privatiseringen, men også et valg, som ikke giver mening økonomisk set. Virksomheden har nemlig været genstand for en opmærksomhed fra alle de nationale institutioners og EU-institutioners side, som ingen anden virksomhed i sektoren har fået.
Tænk blot på de offentlige investeringer og ikke mindst strukturfondene under mål 2 - her ser jeg en mulighed for, at Kommissionen griber ind - for ikke at tale om den italienske regerings nylige løfte om at sikre elforsyningen på økonomisk fordelagtige vilkår, indtil den nødvendige nye central er blevet opført. Også alle problemerne i forbindelse med opførelsen af den nødvendige infrastruktur for fabrikkens udnyttelse har den italienske regering fundet en løsning på. Vi må heller ikke glemme markedet for magnetisk stål. Det italienske marked er - sammen med det tyske - det største marked.
Derfor forstår vi ikke grundene til, at Thyssen-Krupp ikke afsluttede de næsten færdige forhandlinger om undertegnelsen af den aftaleprotokol, der skulle gøre en ende på stridighederne. Man kan således få den mistanke, at de negative resultater, som virksomheden offentliggjorde, hænger sammen med beslutninger, der udelukkende tager sigte på overdragelser inden for koncernen til priser, der er fordelagtige for de tilknyttede handelsselskaber.
Det fælles beslutningsforslag, som vi skal stemme om i morgen, er ikke blot en solidarisk gestus, men skal også repræsentere Europa-Parlamentets indsats for at mobilisere Kommissionen og medlemsstaterne, så de tager initiativer til at bekæmpe nedskæringerne i stålindustrien. Vi anmoder netop den tyske regering om straks at gribe ind over for Thyssen-Krupps ledelse, så forhandlingerne med arbejdsmarkedets parter bliver genoptaget.
Virksomhedsflytning - navnlig til Kina - må ikke foretages uden respekt for menneskerettighederne og fagforeningsrettighederne, og dette gælder ikke mindst for de kinesiske arbejdstagere. Terni-sagen er ikke kun en italiensk sag, hr. formand. Det er en europæisk sag, som ikke må undervurderes, for den er typisk for hele stålsektoren. Derfor bør alle institutioner og politiske grupper stille konkrete forslag til, hvordan vi kan beskytte stålindustrien, beskæftigelsen og forskningen, eftersom der også udføres forskning på fabrikken i Terni.
Det ville være en alvorlig fejltagelse ikke at reagere med en kraftig fordømmelse af virksomhedens nej til at lytte til konstruktive forslag - en fejltagelse, som alle politiske grupper bør fordømme. Derfor vil vi endnu en gang appellere til den tyske regering om at straks at gribe ind over for Thyssen-Krupps ledere, så de bliver klar over Terni-fabrikkens betydning og over den fejl, de lige har begået. 
Panzeri (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg ved ikke, hvordan jeg skal betragte Thyssen-Krupps beslutning om at fritstille 630 arbejdstagere i morgen - foruden dem, der allerede er blevet arbejdsløse i sektoren for magnetisk stål. Jeg ved ikke, om jeg skal betragte det som en mangel på respekt over for Parlamentet, der drøfter denne sag i øjeblikket, eller om det simpelthen er en åben indrømmelse af de modsigelser, der er kendetegnende for virksomhedens industripolitik.
Så sent som for et par dage siden sendte virksomheden et brev til Europa-Parlamentets medlemmer - jeg ved ikke, hvor mange der har fået det - hvor den giver udtryk for ønsket om at forsvare sin position i sektoren for magnetisk stål og investere i rustfrit stål. De valg, der netop er blevet truffet, er i modstrid med alt dette. Sandheden er, at beslutningen om at lukke afdelingen for magnetisk stål skaber alvorlige beskæftigelsesproblemer og har negative konsekvenser for hele fabrikken og Terni-området.
Set ud fra et beskæftigelsesmæssigt synspunkt kan denne beslutning indebære et tab af over 1500 arbejdspladser på stålværkerne og i den beslægtede industri. Som om det ikke var nok, lader Thyssen-Krupp overhovedet ikke til at være interesset i at nyde godt af de infrastruktur- og energifordele, som virksomheden gentagne gange har givet udtryk for ønsket om. Det betyder objektivt set, at den ønsker frie hænder, nemlig frie hænder til langsomt at afvikle også produktionen af rustfrit stål, der ifølge virksomheden netop skulle være fabrikkens hovedaktivitet.
Det ligner noget, vi har set før. Efter at have erobret det italienske marked reducerer virksomheden gradvist de producerede mængder i Terni og opgiver produktionen af magnetisk stål for at investere andre steder. Til sidst vil stålværket i Terni, som degraderes til regional status og med store energiudgifter producerer ringe mængder - nemlig 800.000 t om året, selv om det har en kapacitet på 2 millioner t om året - i det store og hele ende med at blive afviklet.
Taler vi ondt om virksomheden? Så vil vi gerne have en forklaring på, hvorfor man i tre år har støbt rustfrit stål på en fabrik, der er flere årtier gammel, mens en kun tre år gammel fabrik stort set ikke bliver brugt. Efterhånden er alle vist klar over, at det er svært at finde et kilo stål, uanset hvilken type der er tale om, eftersom markedet viser klare tegn på en kraftig materialeknaphed, hurtigt stigende priser og en produktionskapacitet på verdensplan, der er fuldstændig mættet på lang sigt. Der er ingen tvivl om, at en lukning af Terni ville medføre en yderligere prisstigning og bringe Italiens elektromekaniske industri - der tegner sig for over 40 % af det europæiske forbrug - ud i svære vanskeligheder.
Virksomheden har ikke engang været villig til at overveje alternative løsninger såsom oprettelsen af et konsortium af italienske brugere ligesom det, der allerede eksisterer i Det Forenede Kongerige, leveringen af varmvalsningsbånd fra Tyskland, sådan som det allerede sker på nogle fabrikker (f.eks. i Genselkirchen og endda på konkurrerende fabrikker som i Newport), samt den fornyede ibrugtagning af en elektrisk ovn, der allerede er installeret i Terni, hvilket kun kræver en beskeden investering af miljømæssige årsager. Vi står således i en vanskelig situation, som er uacceptabel for os på grund af de produktionsmæssige og sociale omkostninger, som den medfører.
Hvordan finder vi en løsning på denne situation? For det første ville det være hensigtsmæssigt at bede virksomheden om at påtage sig sit ansvar og overholde de afgivne løfter og de indgåede aftaler. For det andet bør dialogen med arbejdsmarkedets parter og de lokale myndigheder genoptages, hvilket ikke er tilfældet nu. Efter vores mening er dialogen med arbejdsmarkedets parter af afgørende betydning for at finde en løsning på de aktuelle problemer. For det tredje - og det siger jeg navnlig henvendt til kommissæren - er det nødvendigt, at vi følger Lissabon-strategien, som tager sigte på at beskytte og udvide produktionsgrundlaget, så vi bliver konkurrencedygtige, og ikke på at lukke fabrikkerne, hvilket er den stik modsatte løsning!
Endelig er det efter min opfattelse absolut hensigtsmæssigt, at vi ikke blot finder en løsning på omstruktureringsprocesserne i hele Europa, men også overvejer meget nøje, hvilken industripolitik Europa har brug for, hvis det skal kunne løse de problemer, der vedrører konkurrenceevnen. Jo før vi gør dette, jo bedre. Ved at drøfte disse vigtige spørgsmål kan Europa-Parlamentet give et fantastisk bidrag til, at der findes en positiv løsning på spørgsmålet om stålværkerne i Terni, og at den europæiske industri får ordentlige fremtidsudsigter. 
Andria (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, Europa-Parlamentet skal nu beskæftige sig med et spørgsmål, der er meget vigtigt for EU's økonomi, nemlig stålsektorens fremtidsudsigter. Det gør vi her i aften efter en omfattende debat mellem de politiske grupper i de sidste par uger. Efter denne debat var der bred enighed om teksten til det beslutningsforslag, som vi skal stemme om i morgen. Det er en velafbalanceret tekst, der sikkert vil være bred opbakning til.
Det pågældende spørgsmål skal ses i forbindelse med opnåelsen af Lissabon-strategiens målsætninger og en større økonomisk og social samhørighed, eftersom sektoren beskæftiger et stort antal arbejdstagere i Europa og omfatter videncentre og højteknologisk produktion, der er et sandt forbillede på verdensplan.
Thyssen-Krupp har - også med stålværket Acciai Speciali Terni - hidtil uomtvisteligt hørt til verdens førende producenter af rustfrit og magnetisk stål og har været langt fremme på forskningsområdet. I sin investeringsplan havde virksomheden lovet at gøre Terni til et europæisk videncenter for magnetisk stål, også takket være den støtte i form af infrastruktur og energiomkostninger, som den italienske regering sørgede for i juni 2004. Man skal ligeledes huske, at yderligere investeringer fra Den Europæiske Socialfond er blevet anvendt til at udvikle det lokale system, infrastruktur og erhvervsuddannelse.
De løfter, som jeg nævnte for lidt siden, vil ikke blive indfriet, hvis man ændrer virksomhedstrategi, og det vil - sådan som vi ser nu - føre til et gradvist fald i beskæftigelsesniveauet via iværksættelsen af processer, hvis karakter vi endnu ikke kender. Det betyder, at vi risikerer at miste tusindvis af arbejdspladser i løbet af kort tid, hvilket ville være et meget farligt signal. Kommissionen bør i dag forsvare sine valg og sørge for, at de, der modtager fællesskabsstøtte, holder de løfter, som de har givet, også når det gælder valget af en virksomheds placering. 
Kusstatscher (Verts/ALE ),
   Hr. formand, indholdsmæssigt kan jeg fuldt ud tilslutte mig det, som de forrige talere sagde, og jeg vil gerne gøre mig et par overvejelser, som er grundlæggende kritiske over for erhvervslivet. Behandlingen af Thyssen-Krupps medarbejdere i det strukturssvage område omkring Terni i Umbrien vil vise, hvad de sociale trosbekendelser, som bliver gentaget igen og igen på EU-plan, er værd. Disse bekendelser blev først nedskrevet og fejret ceremonielt for et par uger siden i forbindelse med traktaten om en forfatning for Europa. De udgør desuden en del af Lissabon-processen.
Hvad er bekendelsen til fuld beskæftigelse, socialt sammenhold, socialt ansvar på baggrund af ejerskab, og den sociale dialog egentlig værd? Er det alt sammen kun tom snak? Kan man blot ignorere det hele, når profitbegæret igen skyller hen over en? Det er jo ikke strafbart.
Det skal vi modsætte os. Vi skal modsætte os den latterliggørelse af Europas sociale bedrifter, som også er væsentlige for et civiliseret liv og arbejde på hele vores kontinent. De er desuden væsentlige af hensyn til vores konkurrence- og innovationsevne. Kun med en vågen, social bevidsthed vil Europa have en god indflydelse på resten af verden i fremtiden.
Desuden er tilfældet Thyssen-Krupp en mulighed for at teste disse ting i praksis. Der er brugt mange penge fra EU's regional- og socialfonde på det. I hvilket omfang har EU-landene og Kommissionen viljen og er i stand til at insistere på, at deres betingelser for tilskudsgivning til virksomheder også rent faktisk bliver overholdt? Det er ikke kun de berørte arbejdere og deres familier, som har krav herpå, men også skatteborgerne i hele Europa. Det skal ligeledes ses i lyset af en vigtig industrisektors fremtidige levedygtighed, som når alt kommer til alt var gudfader til det første europæiske fællesskab, nemlig Kul- og Stålunionen. Verts/ALE-Gruppen agter at stemme for beslutningsforslaget.
Musacchio (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, vi er kun få her i salen i øjeblikket, selv om der i virkeligheden er utroligt mange, som lytter bekymret og ængsteligt til os. I går rejste en lille delegation af de pågældende arbejdere til Strasbourg for egen regning. Selv om vi taler om en lille italiensk by som Terni, er det i virkeligheden hele Europas fremtid, vi taler om.
Jeg kan fortælle dem, der ikke kender Terni, at det er en by i det grønne Umbrien, som ikke ligner de andre byer. I en region med Trasimenosøen, middelalderbyer, Den Hellige Frans' mystik og renæssancemalere har Terni i 120 år været stålets og arbejdernes by. Stålindustrien er byens hjerte, og den har i over 100 år været i stand til at forsvare og styrke sin produktion ved hjælp af innovation, selv under krigen.
Der er ikke nogen gyldig økonomisk grund til, at produktionen af magnetisk bladstål bliver koncentreret i Frankrig eller i Tyskland. På fabrikken i Terni havde Thyssen-Krupp i 2004 et nettooverskud på flere millioner euro. For blot få måneder siden, nemlig i juni, indgik virksomheden over for den italienske regering en aftale med arbejdsmarkedets parter om at give produktionen på fabrikken i Terni en saltvandsindsprøjtning, og Europa-Parlamentet stemte for at støtte denne aftale.
I dag lader det til, at virksomhedens ejere ønsker at se bort fra disse aftaler, eftersom de i dag ligefrem har bebudet, at 600 arbejdstagere bliver fritstillet fra i morgen, og eftersom de allerede har afskediget 370 ansatte i sektoren for magnetisk stål. Kendsgerningerne siger således noget andet det brev, som virksomheden har sendt til os medlemmer af Europa-Parlamentet, og det gælder også selvmodsigelserne i teksten. Det overbeviste mig også om, at vi både af indholdsmæssige og demokratiske grunde bør stemme for det fælles beslutningsforslag, som vi har stillet.
Situationen er endnu mere dramatisk og uacceptabel, når man tænker på værdigheden hos de europæiske borgere og deres familier, der har protesteret i over et år, og på bestemmelserne om dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i Europa, som alle EU-institutionerne - og ikke mindst Kommissionen - går så stærkt ind for. Vi forventer, at Kommissionen giver Parlamentet nogle konkrete svar, hvilket vi dog ikke har fået endnu.
Hvis de indgåede og undertegnede aftaler ikke overholdes, og hvis den fremlagte investeringsplan åbenlyst ikke følges, ville det være alvorligt for hele Europa, eftersom vi ville få et EU, som var domineret af uhæmmede virksomhedsflytninger, afskedigelser inden for industrien og spekulation, som uundgåeligt ville medføre tilbagegang og krise i EU. En indsats for Terni er således ensbetydende med en indsats for vores alle sammens fremtid og med at udføre en opgave, som beskytter de sande interesser i beskæftigelsens og udviklingens Europa. Jeg vil tilføje, at hvis enhver anden udvej fortsat viser sig at være umulig, vil det være hensigtsmæssigt med et offentligt indgreb for at sikre den fremtid, som vi ellers ikke ville få. 
Angelilli (UEN ),
   Hr. formand, kære kolleger, vi vil endnu en gang understrege, at sagen om Acciai Speciali Terni ikke kun er et lokalt eller nationalt anliggende, men at den vedrører hele den europæiske stålsektor, som er en uundværlig del af EU's industri.
Italien gør på alle områder sit for at finde en løsning på Thyssen-Krupp-sagen. Det er efterhånden på tide, at også Tyskland sender et positivt signal, og at EU påtager sig sit ansvar. Vi ved, at Terni-sagen hverken er den første eller den eneste. Der er en lang liste over virksomheder, som efter at have opnået en stor fortjeneste - også takket være de ansattes offervilje, indsats og faglige dygtighed - vælger at flytte, måske til lande uden for EU, hvorefter de skruppelløst overlader det til medlemsstaterne at løse beskæftigelsesproblemerne og de sociale problemer.
Sådan som nogle af parlamentsmedlemmerne allerede har sagt, har Thyssen-Krupp på den ene side beroliget os med et brev og på den anden side i dag bebudet, at 630 arbejdstagere ville blive "fritstillet" her til morgen. Kan man kalde denne fremgangsmåde andet end arrogant? Det viser, at Thyssen-Krupp ikke har nogen intentioner om at tage hensyn til det, som Parlamentet vedtager i morgen.
Derfor har vi i dag pligt til at være konkrete, ikke mindst over for arbejdstagerne og deres familier, og derfor anmoder vi Kommissionen om en præcis indsats, nemlig først og fremmest en lovgivning om virksomhedernes sociale ansvar, hvor konkurrenceevnen går hånd i hånd med arbejdstagernes og regionernes rettigheder. Vi anmoder dog ikke mindst Kommissionen om ikke længere at snige sig uden om den vigtigste udfordring for den europæiske økonomi, som Europas økonomiske system afhænger af, nemlig problemet med virksomhedsflytning. På dette punkt befinder EU sig praktisk taget i år nul, selv om det tværtimod er nødvendigt at gribe ind ved hjælp af en strategi, der kan hindre og regulere virksomhedsflytning, både inden for og uden for EU, også for at sikre vækst, beskæftigelse, konkurrenceevne og innovation eller kort sagt for at nå hovedmålsætningerne på Lissabon-dagsordenen.
Parlamentet, som har den specifikke pligt at repræsentere de europæiske borgeres rettigheder og forventninger, skal være modigt nok til at forelægge et stærkt, fælles dokument for Kommissionen, hvor man ikke ignorerer det vigtige spørgsmål om virksomhedsflytning, som den europæiske økonomis fremtid afhænger af. Vi beder Dem derfor om at stemme for vores ændringsforslag. 
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af PSI, som er Italiens nye Socialistparti. Den hastige e-mail fra Thyssen-Krupp, som indeholder en masse løfter, og som blev sendt til Europa-Parlamentets medlemmer i eftermiddags før denne forhandling, overbeviser os overhovedet ikke. Nu vil vi se handling og ikke ord.
Bag de bebudede afskedigelser af hundredvis af ansatte ligger en tragedie for de hundredvis af familier, som har udsigt til en usikker og ringere fremtid. For et par dage siden holdt jeg et politisk møde for det nye PSI på stålværkerne i Terni, og her kunne jeg tydeligt konstatere, at Terni og Umbrien som helhed står sammen og er fast besluttet på at fortsætte deres modige og hårde kamp, ikke blot for at forsvare deres produktion og økonomi, men også og ikke mindst for at beskytte lokalsamfundets værdighed.
Generelt må EU-institutionerne ikke forholde sig passivt i denne fase, eftersom massive desinvesteringer og flytning af værdifuld produktion til lande uden for Europa er ved at ødelægge Europas samlede produktionskapacitet. Desuden skal det i dette specifikke tilfælde understreges, at Thyssen-Krupp fik EU-støtte og skattelempelser, da virksomheden besluttede at købe fabrikken i Terni. Thyssen-Krupp garanterede, at aktiviteterne ville forblive i Italien, og at arbejdspladserne ville blive bevaret. Alle disse løfter er ikke blevet holdt, idet man nu flytter til Fjernøsten, og her må vi spørge os selv, om og hvordan rettighederne og fagforeningsgarantierne bliver overholdt.
I 1950 stiftede Robert Schuman Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og lagde dermed grunden til en ambitiøs og overordnet samlingsproces, der ikke blot var af økonomisk karakter. I dag, hvor vi er nået utroligt langt med dette komplekse politiske projekt, må vi ikke forholde os passivt til, at netop denne strategiske sektor bliver afviklet.
Det er nødvendigt, at de institutionelle aktører - først og fremmest regeringen, regionen Umbrien, provinsen og Terni kommune - bliver enige med arbejdsmarkedets parter, der i højere grad bør inddrages i beslutningsprocesserne, om en fælles strategi, som herefter skal drøftes på en bestemt, ærlig og beslutsom måde med Thyssen-Krupp. Virksomheden er nødt til at påtage sig sit ansvar og gå bort fra den forvirrede og lidt snørklede forsvarstaktik. Det skal ligeledes understreges, at bevillingen af enhver evt. offentlig støtte skal være afhængig af, at der indgås aftaler - og denne gang skal det være specifikke aftaler, som begge parter har godkendt - om beskæftigelse, lokal udvikling og de investeringer, der er nødvendige for at modernisere produktionen.
Hr. kommissær, at hæve stemmen for at finde og forlange umiddelbare og konkrete løsninger på dette spørgsmål er vores politiske pligt, hvis vi skal bevare og forsvare en del af vores økonomiske netværk. Men det er også vores moralske pligt over for de hundredvis af arbejdstagere, som er familiefædre og -mødre, og som med et håbefuldt og aldrig opgivende blik har protesteret foran stålværkerne. Lad os sende dem et klart budskab her fra Parlamentet: "Bliv ved med at kræve jeres ret til en fremtid for jer selv og jeres børn. Vi står for en gangs skyld sammen, og vi er på jeres side."
Langen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg forstår vores italienske kollegers bekymringer, men de virksomhedsmæssige beslutninger på en bestemt lokalitet i det europæiske indre marked kan kun ændres inden for rammerne af en aftale og ikke af regeringerne, som ikke er ansvarlige herfor. Appellen til den tyske regering om at gribe ind vejer derfor ikke særlig tungt.
Efter min mening var det interessant at høre, at hr. Špidla sagde, at der ikke foreligger nogen indikationer om aftalebrud. I henhold til de dokumenter, som Thyssen-Krupp sendte mig, har koncernen i de senere år investeret 700 millioner euro og modtaget i alt 17 millioner euro i tilskud. Vi har et globalt stålmarked på 1 milliard t, hvoraf der produceres 1,2 millioner t internt, hvilket altså svarer til lidt mere end 1 ‰ af verdens samlede stålproduktion, og 70.000 t elektrobånd, og det er netop elektrobånd, som det handler om her. Der var nemlig tab forbundet hermed, som ikke udelukkende kan begrundes i italienske forhold, men også i EU's lovgivning, de høje energiomkostninger og miljølovgivningen.
Her tænker jeg på vores påbud til emissionshandelen, som navnlig stålindustrien krævede med henblik på at opnå de tekniske minimumstandarder i hele Europa, som allerede er gældende for den - for uden kul kan man jo ikke fremstille stål, og der er tekniske begrænsninger på det område. Jeg tænker også på, at man gør sig investeringsovervejelser i hele branchen om at udflytte virksomheder til lokaliteter, hvor Kyoto-protokollen ikke gælder. Desuden mindes jeg, at malmudvindingsvirksomhederne, især i de store råstoflande, annoncerede, at de om kort tid vil forhøje deres råstofpriser med 90 %, og at der er en enorm efterspørgsel i Kina. Det er rammebetingelser, som efter min opfattelse kræver, at Kommissionen ikke alene forholder sig til det, der sker i Terni, hvilket naturligvis er ekstremt vigtigt for de berørte arbejdstagere her, men til hele stålsektoren.
Derfor kræver vi ud over det, der sker i Terni, i beslutningsforslagets punkt 8, en meddelelse og en status samt oprettelsen af en gruppe på højt plan, fordi det handler om at sikre stål som et råmateriale i EU på længere sigt og dermed produktionsgrundlaget og -lokaliteterne, men også uafhængigt af sidstnævnte. Det er vores fælles mål, og derfor støtter vi de italienske kollegers initiativ. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet vedtog enstemmigt en beslutning om netop dette emne for lidt over et år siden. Den harme, der lød fra alle sider i fjor, fik Thyssen-Krupp til at genoverveje beslutningen om at lukke Terni-anlægget. Virksomheden gik så vidt som til at underskrive en ny aftale med en ny investeringsplan i juni 2004.
Som tidligere nævnt skulle Terni ifølge denne plan gøres til et ekspertisecenter inden for elektropladeproduktion, hvilket er mærkeligt set i lyset af det, som hr. Langen netop har sagt. Til gengæld ville virksomheden modtage infrastruktur- og energiomkostningsstøtte i henhold til en aftale med den italienske regering. Der var tale om støtte ud over den betydelige støtte, som virksomheden modtog direkte eller indirekte fra EU's strukturfonde.
Blot syv måneder senere har Thyssen-Krupp revet aftalen i stykker - og det er det emne, vi behandler her i aften. Virksomheden er gået i gang med at gennemføre en lukning uden om arbejdsmarkedets parter, den italienske regering og andre underskrivere af aftalen. Virksomheden er den sidste i en lang række virksomheder, der lader hånt om EU's love om underretning og høring af arbejdstagerne.
Hr. kommissær, De nævnte den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, der blev vedtaget for blot to uger siden. Lad mig citere en overskrift fra dette dokument. "Fuld beskæftigelse: Arbejde skal være en reel mulighed for alle, arbejdets kvalitet og produktivitet skal øges, og forandringer skal foregribes og forvaltes". Jeg er sikker på, at disse ord har en hul klang i øret på de arbejdstagere, der er rammes af denne beslutning.
Jeg kritiserer ikke Kommissionen. Jeg bifalder mange af de idéer, som hr. Špidla har medtaget i den nye social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden. Lad mig nævne et par stykker. I dagsordenen understreges behovet for en mere proaktiv tilgang til den positive forvaltning af industrielle ændringer. Der tales også om behovet for at styrke den sociale dialog, opdatere lovgivningen om kollektive afskedigelser og opdatere og konsolidere den eksisterende lovgivning om underretning og høring. I dagsordenen nævnes også tværnationale overenskomster. Endelig understreges behovet for at styrke virksomhedernes sociale ansvar i forbindelse med denne forhandling.
Thyssen-Krupps skandaløse opførsel i Italien understreger behovet for en hastig gennemførelse af alle disse og flere ting. Hvad mener jeg med "flere"? Afslutningsvis vil jeg sige to ting. Den første er, at selv om det i den nye social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden anføres, at der skal oprettes en række højtstående grupper, så medtages en række gode idéer fra tidligere højtstående grupper ikke. Hvad med henstillingerne fra 1998 fra Gyllenhammer-gruppen om industrielle ændringer om, at virksomheder skal udarbejde årlige rapporter om ændringshåndtering, og at virksomheder, der afskediger arbejdstagere uden at sikre deres beskæftigelsesegnethed, ikke skal have adgang til offentlige midler? Først når virksomhedens sociale ansvar omfatter sådanne bestemmelser, vil virksomheder som Thyssen-Krupp begynde at bemærke det.
Til slut, hr. kommissær, siger De, at Kommissionen er magtesløs. Da lukningen blev annonceret i starten af sidste år, fordømte både Kommissionen og kommissionsformanden beslutningen i klare vendinger sammen med Parlamentet. Jeg håber, hr. kommissær, at De i aften kan forsikre os om, at De vil gøre det samme. 
Laperrouze (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tak for Deres redegørelse. Tak, fordi De har udvidet debatten til at omfatte jern- og stålindustrien generelt og ikke kun situationen i virksomheden Thyssen. Omstruktureringer og virksomhedsfusioner inden for denne sektor skaber således bekymring for, at dele af produktionen i Europa af flere årsager helt forsvinder. Der er den vedvarende åreladning, som præger beskæftigelsen i denne sektor, risikoen for at miste teknologisk knowhow og den økonomiske indvirkning på andre erhverv, såsom automobilsektoren, luftfarten, energiproduktionen, byggebranchen mv. Også forskningen er påvirket. Hvordan får vi udviklet de nye materialer, som er helt nødvendige for morgendagens teknologier, hvis jern- og stålindustrien forsvinder?
EU bør derfor have såvel en pligt som en ret til indgriben i jern- og stålsektorens aktiviteter. Det kan ske ved om nødvendigt at støtte forskning og udvikling i sektorens virksomheder med offentlig finansiel bistand. Det kan ske ved at kontrollere, at offentlige investeringer bidrager til at fastholde eller udvikle beskæftigelsen og til at modernisere det industrielle apparat, ligesom det kan ske ved at fastlægge en mere modig strategi med hensyn til industrielle omstruktureringer og disses sociale følgevirkninger, ved at støtte restruktureringsinitiativer i denne sektor eller industriel omstilling til produkter med høj merværdi samt ved at skabe gunstige vilkår, især for foregangs- og højteknologisektorer, ved at bevilge EU-midler hertil under det syvende rammeprogram.
Øvelse gør mester som bekendt. Vi må sikre aktiviteter, så vi bevarer mestrene, så vi mestrer denne knowhow, og så vi finder frem til morgendagens stålprodukter. 
Rizzo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi gentager her i Parlamentet de samme holdninger til en situation, som desværre er et typisk eksempel - et skoleeksempel - på mange andre industrielle situationer, som er kendetegnende for vores kontinent. Europa må og skal finde en anden løsning.
Hvis vi udelukkende baserede vores opfattelse på de kolde og nøgne kendsgerninger, der trods alt eksisterer - nemlig tallene, der næsten synes at være objektive, men som faktisk er abstrakte - ville vi ikke forstå problemet eller være i stand til at analysere det, eftersom de ord, som vi hører, er virksomhedsflytning, globalisering og forenelighed. Det hele hører med til paradigmet for denne specifikke multinationale virksomhed, men også for mange andre multinationale virksomheder, som i tidens løb ofte har fået en betydelig bistand fra de nationale regeringer samt en væsentlig støtte fra Det Europæiske Fællesskab, og som siden - med deres klassiske tilbøjelighed til at nationalisere tab og privatisere profit - fortsætter i denne retning, hvor de ikke tænker på garantier eller rettigheder.
Det Europa, som vi ønsker, og som vi vil opbygge, er et andet, nemlig et Europa, hvor arbejdet naturligvis tæller i abstrakt forstand, men hvor der også tages hensyn til mennesker af kød og blod, et Europa, hvor virksomhedernes interesser tæller, men hvor arbejdstagernes interesser også tæller. Den retning, som denne virkelig typiske sag går i, giver os en meget bitter smag i munden, for det er ikke et sådant Europa, vi ønsker at skabe.
Når kommissær Špidla taler om dialogen mellem arbejdsmarkedets parter, vil vi gerne komme ham i møde. Vi må dog konstatere, at mens Europa-Parlamentet - som heldigvis er enigt - belaver sig på at vedtage en beslutning, der tvinger Thyssen-Krupp til at se sit ansvar i øjnene, har virksomheden netop her til morgen - dvs. kort før, at den blev underkastet en vurdering fra de frit valgte europæiske medlemmer af Parlamentet - fritstillet over 600 mennesker! Er det, hvad man forstår ved en dialog mellem arbejdsmarkedets parter? Er det dette Europa, vi ønsker? Jeg mener ærligt talt, at der bør tages større hensyn til Parlamentets modstand, og at folkets repræsentanters vilje reelt bør betyde noget. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som smed vil jeg naturligvis godt udtrykke min bekymring for stålsektoren, og samtidig vil jeg også gerne takke hr. Tajani. I dag ved vi jo, at der kun kan gøres forretninger, hvis kunderne køber. Hvis politikkerne imidlertid ikke skaber de rigtige rammebetingelser herfor, vil det medføre virksomhedskonkurser eller -udflytninger. Her vil jeg godt spørge hr. Špidla: Hvad vil De gøre for så vidt muligt at begrænse emissionshandelens negative følger for stålindustrien? Vi står over for en omkostningsstigning på 15 % i stålproduktionen, og dertil kommer yderligere 15 % i øgede energiomkostninger, hvilket til sammen truer hele den europæiske stålindustri. Hvad vil De gøre for at forhindre, at REACH-programmet får negative indvirkninger på stålindustrien, hvis eksistens er alvorligt truet? Og vil De kæmpe for stålindustrien i det syvende forskningsrammeprogram?
I sidste ende handler det også om, hvordan vi holder truslen fra de internationale Hedge-fonde væk fra stålindustrien, hvor der spekuleres i stål, koks og kul, og hvor det ikke længere er muligt at have en ansvarlig virksomhedsledelse. Det er netop her, at Lissabon-processen pålægger os ansvaret for også at fokusere på den europæiske lovgivning og lægge os i selen for vores industrivirksomheder for at sikre arbejdspladserne her.
Når vi i dag kan konstatere, at der er 5 millioner arbejdspladser, som er gået tabt i Tyskland, og at der er 5 millioner arbejdsløse, skal vi virkelig gøre os tanker om, hvordan vi kan bruge den europæiske industripolitik til at skabe nye arbejdspladser frem for at afskaffe de eksisterende. Det er her, at vores kommissær har et særligt ansvar, og jeg vil godt allerede nu takke ham for, at han går så kraftigt i brechen for vores arbejdspladser. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, vi må gøre noget for at forhindre, at den slags ting sker igen. Vi har en pligt til at gøre det. Stålindustrien er en vigtig sektor for os, den tegner sig for en femtedel af al global fabriksvirksomhed. Vi har brug for den, for den er en vigtig kilde til beskæftigelse.
Konkurrencen bringer os i en vanskelig situation, der kun kan påvirke ledighedstallene, medmindre vi griber ind. Men vi kan ikke begynde at konkurrere med kineserne på lønnen. Vi skal fastholde høje standarder for varer, arbejdsforhold og også løn.
Ud over international konkurrence må den europæiske stålsektor opfylde strengere miljønormer med fremkomsten af handel med emissioner i Unionen og Kyoto-protokollens ikrafttræden. Stålindustrien er den største af alle de energiforbrugende industrisektorer og en af de vigtigste årsager til CO2-emissioner. Den burde derfor begrænse sine drivhusgasser enten ved at investere i ny teknologi eller ved at købe emissionsrettigheder.
Jeg vil gerne nævne, at stålindustrien i mit land, Finland, investerede stærkt i miljøteknologi for nogle år siden. Vi har kunnet begrænse CO2-emissionerne så meget, som det er muligt med den eksisterende knowhow. Stålindustrien i Finland er faktisk en af de reneste i verden. Under Kyoto-protokollen må en stålindustri, der for år tilbage investerede i at blive en af de reneste, imidlertid købe emissionsrettigheder af mere forurenende industrier, f.eks. Ruslands. Derfor sælger de, der ikke tog hensyn til miljøet tidligere, emissionsrettigheder til dem, der har renset deres industri. Dermed betaler de renere industrier for de mere forurenende. Rettidige investeringer i miljøet svækker den mest moderne og rene fabriks konkurrenceevne. Den, der fungerer bedre, har en dårligere konkurrenceevne.
Hr. kommissær Spidla, hvad vil De gøre for at forhindre renere industrier i at belønne mere forurenende industrier i forbindelse med handel med emissioner? Europa har brug for sin egen stålsektor. Den er central for vores grundlæggende fabriksvirksomhed, og vi må vedblive med at være selvforsynende. Hr. kommissær, kunne Kommissionen undersøge muligheden for på en eller anden måde at lette situationen i denne industrisektor og samtidig overholde WTO-reglerne? Kommissionen bør også udarbejde en grundlæggende strategi for de livsvigtige industrisektorer, hvor vores selvforsyning er vigtig. Kunne vi satse på mere forskning og produktudvikling for at forbedre denne sektors konkurrenceevne? Samtidig er det naturligvis vigtigt, at vores handelspartnere, først og fremmest USA, tiltræder Kyoto-protokollen.
Dionisi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, her til morgen fik vi besked om, at Thyssen-Krupp har fritstillet yderligere 600 ansatte.
Den sociale alvor bliver hele tiden større, eftersom det er en bys, et områdes og tusindvis af familiers økonomi, der står på spil. Terni er et problem, som vedrører Italiens og Europas industri, hr. kommissær. Den beslutning, som vi har underskrevet, repræsenterer ikke blot et budskab om solidaritet med de arbejdstagere og institutioner, der også er til stede her i aften, og med de berørte arbejdstagere. Den repræsenterer ligeledes Europa-Parlamentets løfte om at tage de vigtige industripolitiske strategier op til fornyet overvejelse.
Europa skal inden for rammerne af Lissabon-strategien og stabilitetspagten overveje en politik, der kan dæmme op for de negative konsekvenser af globaliseringen, som vi er nødt til at tage højde for igen. Vi må ikke i globaliseringens og den uhæmmede konkurrences navn fjerne den sociale sikring, arbejdstagernes rettigheder og miljøgarantierne. Den offentlige indsats skal være en drivkraft for innovation, forskning og industriel omstilling, der er baseret på en ny konkurrenceevne, men som ikke indebærer en afindustrialisering af Italien og Europa.
I forbindelse med den debat om de finansielle overslag, der finder sted i disse dage, er vi nødt til at spørge os selv, hvor mange ressourcer der bør sættes af til investeringer, der kan sætte gang i den økonomiske udvikling, som skaber ny beskæftigelse. Vi er også nødt til at spørge os selv, hr. kommissær, hvilke kontrol- og vurderingsmekanismer der skal indføres for at kontrollere og sikre, at de industrielle planer, der gives offentlig støtte til, kan og skal beskytte arbejdspladserne.
Kære kolleger, der er adskillige åbne spørgsmål. Terni-sagen er på flere områder blot toppen af isbjerget. Vi må ikke undlade at tage denne udfordring op, som er en sand udfordring for den italienske og europæiske industri.
Sacconi (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, de parlamentsmedlemmer, som talte før mig, har på en glimrende måde forklaret, hvad situationen er, og hvordan vi kommer ud af denne yderst kritiske situation. Jeg må bide mig selv i tungen og lade være med at tale om nogle af kravene i forbindelse med REACH-bestemmelserne, som træder i kraft i løbet af 11 år, og som truer konkurrenceevnen i den italienske og europæiske industri, der nu lader til at stå over for nogle helt andre og mere umiddelbare konkurrenceudfordringer.
Ligesom De har jeg en lang fagforeningserfaring, og på den baggrund vil jeg gerne fremsætte to bemærkninger. Min første bemærkning er, at vi for præcis et år siden, nemlig den 10. februar 2004, drøftede Terni-sagen, stålindustrien og den generelle krise i den europæiske stålindustri her i Parlamentet. Samme dag fik vi besked om, at konflikten var ved at blive løst på ministerplan, og man gik i gang med forhandlinger, der i juni måned blev afsluttet med den aftale, som Thyssen-Krupp i dag endnu en gang har tilsidesat.
Hvorfor var denne aftale mulig på daværende tidspunkt? Det tror jeg, at der først og fremmest var én årsag til, nemlig at Thyssen-Krupp blev isoleret på nationalt og europæisk plan. Den fantastiske mobilisering af arbejdstagerne og borgerne i Terni og Umbrien spillede - sådan som det blev sagt for lidt siden - en hovedrolle i denne politiske proces. Fabrikken i Terni er ikke blot en fabrik, men en vigtig del af byen. I dag ser vi samme situation. Både nu og dengang er det ikke bare et angreb på den faglige dygtighed, produktionskapaciteten og en tradition, men også et angreb på værdigheden hos en hel bys befolkning. Dette bør være udgangspunktet for igen at skabe en stærk enhed, der på ny gør det muligt at isolere Thyssen-Krupp.
Min anden bemærkning har også rod i min fagforeningserfaring. Hvorfor har Thyssen-Krupp netop i dag taget to skridt, der tilsyneladende er i modstrid med hinanden? Virksomheden har sendt os et brev med en detaljeret beskrivelse af problemerne og har samtidig fritstillet - eller truet med at fritstille - yderligere 600 arbejdstagere med en mere eller mindre plausibel begrundelse. Efter min opfattelse er virksomheden godt klar over, at den risikerer endnu en gang at blive isoleret af Parlamentet. Derfor er den dagsorden, som vi skal vedtage i morgen, meget vigtig.
Hr. kommissær, jeg satte stor pris på Deres tale og på de signaler, som De sendte, selv om Kommissionen har begrænsede beføjelser, hvilket vi er helt klar over. Måske kan Kommissionen dog netop gøre en indsats på det politiske plan - også på højeste plan, sådan som den gjorde sidste år - og dermed bidrage betydeligt til Thyssen-Krupps isolering. 
Antoniozzi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, sagen om Thyssen-Krupp i Terni er et meget farligt signal for hele den europæiske stålindustri og den beslægtede industri. Enstemmigheden i forbindelse med beslutningsforslaget viser, at det ikke er en isoleret eller retorisk bekymring, men en generel og international anerkendelse af situationens alvor.
Som det allerede er blevet nævnt, modtog alle parlamentsmedlemmerne i går et brev, hvor det fastslås, at der ikke bliver nogen ændringer i beskæftigelsen. Det tror vi naturligvis ikke på, men er blot endnu mere bekymrede over dette i lyset af meddelelsen om, at 600 arbejdstagere er blevet fritstillet. Brevet lader til - og jeg ved ikke, om man kan oversætte den latinske talemåde - at være et udtryk for en , dvs. at en uopfordret undskyldning er en klar anklage.
Den italienske regerings kraftige initiativer til støtte for stålværkerne i Terni og den opmærksomhed, som alle institutionerne har vist, var ikke til megen nytte. Nu har vi således fået vished for vores mistanke om, at Thyssen-Krupp har givet efter for den asiatiske og ikke mindst kinesiske konkurrencetankegang. Problemet er ikke blot de i sig selv alvorlige afskedigelser i Terni. Problemet er endnu mere alvorligt, fordi det hører med til en egentlig virksomhedsflytningsstrategi, eller skulle vi kalde det tilbagetrækningsstrategi, efter at virksomheden i flere år har nydt godt af støtte, der har givet en betydelig fortjeneste.
Hr. kommissær, jeg havde ventet mig noget mere af Deres tale. Den forekom mig i højere grad at være en redegørelse for begivenhederne end en stærk bekræftelse af Europas industripolitik. Vi anmoder således om, at dette spørgsmål bliver taget op på en strategisk måde af Kommissionen, som har den nødvendige magt og politiske styrke til at gøre dette. Kommissionen skal påtage sig det alvorlige ansvar for en evt. passivitet, der ville give sig udslag i en katastrofal fiasko for Europas økonomi. 
Formanden.
   - Jeg beder parlamentsmedlemmerne om lov til et kort øjeblik at træde ud af den formelle rolle, som jeg har lige nu, for både på egne vegne og rent politisk at give udtryk for min fulde og ubetingede støtte til begrundelserne, indholdet og målsætningerne i det fælles beslutningsforslag, som sættes under afstemning i morgen. 
Špidla,
   . Jeg har med interesse lyttet til denne debat, som drejer sig om et overordentligt følsomt emne. Det står klart, at den europæiske stålindustri er en meget vigtig del af vores økonomi og på sin vis af vores europæiske identitet. Det står også klart, at industripolitik indgår i Lissabon-strategien. En af de strategiske beslutninger i dette dokument er at støtte europæisk industri og at gøre det lettere for den at stabilisere og udvikle sig, fordi industri er en vigtig del af vores europæiske civilisation.
Mine damer og herrer, den europæiske stålindustri har gennemgået betydelig omstrukturering, og den er konkurrencedygtig. Der vil naturligvis komme en yderligere delvis omstrukturering, og en sådan omstrukturering skal støttes med passende sociale foranstaltninger. Hvad angår Kommissionens rolle, må jeg sige, at dens beføjelser er begrænsede i dette tilfælde. Med andre ord har Kommissionen ingen beføjelser til at gribe ind over for Thyssen-Krupps ledelse eller til at overtale eller tvinge den til at ændre sin beslutning. 
Hvad angår flytning af fabrikken, eller en del af fabrikkens produktion, til Forbundsrepublikken Tyskland, siger man normalt, at det står os frit for at vælge, hvor vi vil placere produktionen af varer, og hvor vi vil levere tjenesteydelser inden for EU. Dette hidrører fra idéen om det indre marked, og det fastslås i de traktater, som vi har vedtaget. Det er klart, at omstrukturering af denne art altid ledsages af sociale problemer og vanskeligheder, og derfor må vi have en offentlig politik, der giver disse sektorer, regioner og arbejdstagere mulighed for at foretage de fornødne tilpasninger og garanterer et passende beskyttelsesniveau. Dette er også et af målene i den meddelelse fra Kommissionen om omstrukturering og beskæftigelse, som jeg vil forelægge hurtigst muligt.
Jeg vil gerne bekræfte betydningen af social dialog, når omstrukturering forberedes og styres. Den meddelelse, jeg nævnte, vil derfor repræsentere anden fase af høringer af europæiske arbejdsmarkedsparter om spørgsmål vedrørende omstrukturering af virksomheder og om europæiske samarbejdsudvalg. Jeg er overbevist om, at arbejdsmarkedets parter vil tage denne udfordring op og indlede forhandlinger, som har til formål at indføre mekanismer til gennemførelse og overvågning af retningslinjer for omstrukturering, og at de også vil undersøge de europæiske samarbejdsudvalgs evner som omstillingsambassadører i virksomheder.
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt Thyssen modtog fællesskabsstøtte i Italien, har Kommissionen henvendt sig til de kompetente italienske organer for at få svar på dette spørgsmål, og vi afventer for øjeblikket deres svar. Hvis det bekræftes, at der blev ydet støtte, og at betingelserne for, at den blev ydet, ikke er opfyldt, vil Kommissionen naturligvis insistere på, at de kompetente italienske organer tager de behørige skridt.
Jeg vil påpege, at i henhold til de eksisterende ordninger kan der ikke fortsat ydes bistand under strukturfondene, hvis den pågældende virksomhed undergår grundlæggende forandringer, f.eks. hvis den flyttes inden fem år efter beslutningen om at yde støtte. Jeg vil også påpege, at Kommissionen har foreslået, at denne frist forlænges til syv år for perioden 2007-2013, og at det fastsættes, at hvis denne regel på nogen måde bliver overtrådt, skal al ydet støtte betales tilbage, og at en virksomhed, der har overtrådt denne regel én gang, ikke kan modtage nogen form for støtte i fremtiden.
Mine damer og herrer, der er blevet rejst en lang række spørgsmål, f.eks. spørgsmålet om et rammeprogram. Det står klart, at stålindustrien har brug for innovative foranstaltninger, og at denne industri er kilde til enestående innovationer, eftersom metallurgiske processer altid indebærer brug af høj teknologi. Derfor hersker der ingen tvivl om, at stålindustrien vil få en passende plads i rammeprogrammet. Der er meget debat om REACH-direktivet, og selv om jeg ikke tror, at nogen er i tvivl om, at dette direktiv skal overvejes, står det klart, at det skal være afbalanceret, og at det skal være fokuseret på målene med det. Håndhævelsen af Kyoto-protokollen kan under alle omstændigheder betragtes som en succes for EU, og der er ingen tvivl om, at den er en stor global succes for hele verdens stabilitet.
Vi begyndte at undersøge spørgsmålet om handel med emissioner for nogle få dage siden, og det vil naturligvis være meget vigtigt at undersøge alle resultaterne og formulere en holdning til processer, der ind imellem kan være paradoksale og har utilsigtede bivirkninger. 
Mine damer og herrer, stålindustrien fortjener vores opmærksomhed, og omstrukturering, som er en del af det moderne liv, kræver en omfattende europæisk politik, inddragelse af arbejdsmarkedets parter og et ønske om at klare disse udfordringer. Mine damer og herrer, jeg vil gerne gentage min påskønnelse af de italienske myndigheders indsats. Jeg mener, at det stadig kan lade sig gøre at påvirke udviklingen til en vis grad, og vi skal reagere på en sådan udvikling.
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget tre beslutningsforslag(1), jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 

