
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning. Det glæder mig at byde formanden for Revisionsretten, vores tidligere kollega, hr. Fabra Vallés, velkommen tilbage i Parlamentet. 
Fabra Vallés,
    Hr. formand, jeg er både stolt og beæret over igen at være her i Parlamentet. Det er som altid kun de morgenfriske, der er til stede. Jeg har imidlertid de bedste minder om alle de møder og arbejdstimer, vi har haft.
Hr. formand, ærede medlemmer af Parlamentet, fru budgetkommissær, kære kolleger fra Revisionsretten, mine damer og herrer, den 17. november i år forelagde jeg Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2002 for Budgetkontroludvalget. Ved den lejlighed havde jeg mulighed for at redegøre nærmere for de bemærkninger og konklusioner, der er i vores årsberetning.
I dag vil jeg gøre Dem opmærksom på konklusionerne på tre områder, nemlig revisionserklæringen, budgetforvaltningen og reformprocessen i Kommissionen.
Kapitel 1 i Revisionsrettens årsberetning indeholder revisionserklæringen (DAS'en), som bliver offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende sammen med Fællesskabets konsoliderede regnskab. Det er en god løsning, som fører til større gennemsigtighed.
Retten er i gang med at ændre sin DAS-metodologi for at tilpasse den til Kommissionens reformproces for finanskontrol. Vi ønsker - hvilket Rådet og Parlamentet længe har anmodet om - at give mere præcise oplysninger om de områder, hvorpå de konstaterede mangler opstår, og om årsagen til dem.
Vores bemærkninger og konklusioner er således baseret på fire nøgleelementer. For det første på kvaliteten af kontrolsystemerne i Fællesskabets institutioner og i medlemsstaterne. Vi har foretaget vores vurdering på grundlag af en række indikatorer. Vi har også analyseret de foranstaltninger, Kommissionen har truffet som følge af Rettens tidligere bemærkninger. For det andet på en undersøgelse af en stikprøve af forpligtelser og betalinger på hvert enkelt udgiftsområde. For det tredje har vi gennemgået de årlige erklæringer fra Kommissionens generaldirektører, og for det fjerde har vi undersøgt det arbejde, andre revisorer har udført.
Som resultat af dette revisionsarbejde mener Retten, at årsregnskabet for 2002, som Kommissionen har forelagt, er udarbejdet i overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen. Regnskabet giver et retvisende billede af regnskabsårets indtægter og udgifter samt af Fællesskabets finansielle stilling.
Som i de foregående år tager Retten imidlertid en række forbehold, der går på Kommissionens regnskabssystem. I den forbindelse er det vigtigt at nævne, at Kommissionen i december sidste år vedtog en handlingsplan for modernisering af regnskabssystemet. Denne plan forventes at træde i kraft i 2005. Jeg mener, at det er hensigtsmæssigt at anmode om en smule forsigtighed med hensyn til tidsplanen, da for meget hastværk ikke må bringe de nødvendige reformers omfang og kvalitet i fare.
For så vidt angår indtægterne, forpligtelserne, administrationsudgifterne og førtiltrædelsesstøtten, mener Retten, at transaktionerne er lovlige og formelt rigtige, om end kontrollen i forbindelse med førtiltrædelsesstøtten bør styrkes.
For så vidt angår EUGFL, Garantisektionen, mener vi stadig, at antallet af transaktioner behæftet med fejl er for stort. Fejlene begås hyppigst på det endelige støttemodtagerniveau.
Vi har konstateret, at fejlrisikoen ved de udgiftskategorier, som ikke administreres gennem det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, f.eks. produktionsstøtte, støtte til landdistrikternes udvikling og eksportrestitutioner, er større.
Retten konstaterer, at kontrollen af strukturforanstaltningerne er blevet bedre, særlig i Kommissionen. Der forekommer imidlertid samme type fejl som i de foregående år, og de fleste forekommer i forvaltningen i medlemsstaterne.
Som De kan se, når Retten i sin beretning frem til en blandet konklusion. Forholdene kan kun blive bedre, hvis Kommissionens og medlemsstaternes forvaltningssystemer styrkes yderligere. Det er det grundlæggende krav for at få en helt tilfredsstillende revisionserklæring i fremtiden.
Nu skal vi se nærmere på bemærkningerne til budgetforvaltningen i beretningens kapitel 2. For det første kan det konstateres, at indtægternes struktur har ændret sig i løbet af kort tid. I forhold til regnskabsåret 2001 er de traditionelle egne indtægter (told, landbrugsafgifter osv.) faldet med 23 %, mens BNI-indtægten er steget med 32 %.
For det andet kan vi konstatere, at budgetoverskuddet er blevet væsentligt mindre. Det er nemlig faldet fra 15 milliarder euro til 7 milliarder euro. Det er stadigvæk højt, og det indikerer, at der er problemer, som forekommer systematisk, og som skal løses.
En af de primære årsager til overskuddet er forskellen mellem de ansatte og de afholdte udgifter. I regnskabsåret 2002 ansatte medlemsstaterne udgifterne til strukturfondene næsten 5 milliarder euro for højt. Som følge heraf androg denne post ved udgangen af regnskabsåret over 66 milliarder euro i uindfriede forpligtelser, hvilket var næsten 10 milliarder euro mere end det foregående år.
Kommissionen bør føre en aktiv politik og ændre budgettet for at opretholde balancen mellem ansatte indtægter og udgifter.
Retten konstaterer den forbedring, at betalingsbevillingerne generelt er udnyttet bedre. En tydelig undtagelse er Sapard-programmet til fremme af udviklingen af landbruget og landdistrikterne i ansøgerlandene. Tre år efter programmets start er der kun overført 2 % af de disponible midler til de endelige støttemodtagere.
Endelig vil jeg gerne understrege, at Kommissionen har fulgt Rettens anbefalinger og forbedret beretningen om budgetforvaltningen og den finansielle forvaltning. Denne beretning vil være til stor nytte i hele budgetperioden.
For så vidt angår budgetforvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond, konstaterer vi, at Kommissionens procedure for vedtagelse af afgørelser om finansiering af programmer nu går hurtigere. Men EUF gennemføres fortsat langsomt. Ved udgangen af regnskabsåret 2002 androg de disponible bevillinger næsten 3 milliarder euro og de uindfriede forpligtelser over 8 milliarder euro. Efter Rettens opfattelse ville det kunne forbedre forvaltningen, hvis EUF blev opført på det almindelige budget.
Nu går vi over til den administrative reform. Rettens revision omfattede en indgående undersøgelse af, hvordan implementeringen af de interne kontrolstandarder er skredet frem. Konklusionen om denne undersøgelse er blandet. Selv om der er sket fremskridt, havde man ved udgangen af 2002 endnu ikke indført minimumsniveauet for alle de interne kontrolstandarder i alle generaldirektoraterne. Det bør prioriteres højt at få indført disse minimumsstandarder meget hurtigt.
Et af Kommissionens største problemer er at kontrollere foranstaltninger, som er underlagt forvaltning, der er delt mellem Kommissionen og medlemsstaterne. I henhold til artikel 274 i EF-traktaten er Kommissionen eneansvarlig for forvaltningen, men i praksis er Kommissionen meget afhængig af de nationale myndigheders arbejde. Hvis forvaltningen af de europæiske fonde skal forbedres, kræver det en strengere kontrol fra medlemsstaternes side. Generaldirektoraternes aktivitetsbaserede forvaltningsplaner er blevet bedre. Vi anbefaler imidlertid, at målene præciseres, og at der fastlægges indikatorer til måling og sammenligning af resultaterne.
Generaldirektørernes aktivitetsrapporter og ledsagende erklæringer er også blevet af bedre kvalitet. De fleste af de aktioner, Kommissionen havde bebudet på basis af sammenfatningen af de årlige aktivitetsrapporter for regnskabsåret 2001, er blevet gennemført. Kommissionen har fulgt Rettens anbefalinger og forbedret proceduren for udarbejdelse af rapporter. Men generaldirektørerne bør redegøre mere detaljeret for forbehold, der vedrører den måde, kontrollen fungerer på, og de bør beskrive de konstaterede mangler mere indgående.
Endelig anbefaler Retten, at hvidbogen fra 2000 ajourføres, så forvaltningen bliver mere gennemsigtig, og reformen bliver nemmere at kontrollere. Retten anbefaler også, at tidsplanen revideres.
Alt i alt er reformen kommet et godt stykke videre i 2002. Kommissionen har samvittighedsfuldt indført de nye bestemmelser i finansforordningen, og der er sket fremskridt på alle områder. Men der er stadig lang vej igen, hvilket Kommissionen også selv erkender.
Jeg mener, at planen for reform af Kommissionen er tilstrækkeligt omfattende og sammenhængende. Den vil uden tvivl kræve tilpasninger og ændringer, men det ville være forkert at forkaste den på nuværende tidspunkt eller at iværksætte en risikabel "reform af reformen". Planen indeholder allerede foranstaltninger, der er egnede til at forbedre forvaltning og kontrol, nu drejer det sig om at gøre en vedvarende indsats for at sikre, at disse foranstaltninger gennemføres konsekvent i alle Kommissionens tjenestegrene. Det er Kommissionens - og alle institutionernes - vigtigste ansvar. At fremlægge planer er ikke nok, det skal sikres, at de føres ud i livet. Det er efter min opfattelse noget af det, vi kan lære af Eurostat-sagen.
Før jeg slutter mit indlæg, tillader De nok, at jeg går lidt bort fra dagsordenen. Jeg vil sige nogle få ord om regeringskonferencen og udkastet til europæisk forfatning.
Revisionsretten har givet udtryk for sin bekymring, fordi dens navn ikke forekommer i den institutionelle ramme sammen med Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Domstolen. Den institution, der har til opgave at føre ekstern kontrol med de europæiske offentlige finanser, bør aldrig placeres på et niveau under de institutioner, som den skal kontrollere, eller i en position, hvor den er afhængig af dem. I modsat fald ville den ikke have den uafhængighed, der er nødvendig for, at den kan udføre sine opgaver. Denne bekymring er blevet meddelt alle deltagerne i regeringskonferencen, og jeg har tiltro til, at den bliver taget i betragtning.
Mange tak for Deres opmærksomhed, mine damer og herrer.
Schreyer,
    Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten, ærede medlemmer af Revisionsretten, mine damer og herrer, Revisionsretten har været uforbeholden i sin støtte af Kommissionens reformer og anerkender i sin beretning for 2002, at disse har gjort gode fremskridt. Der skal ikke kun rettes en stor tak til alle Revisionsrettens medlemmer for det, men også for dybden og bredden i deres arbejde og for deres klare anbefalinger af konkrete yderligere foranstaltninger.
Hvad budgettet angår, var højdepunkterne i 2002 uden tvivl omarbejdningen af finansforordningen og afslutningen af finansforhandlingerne med kandidatlandene, hvorved udvidelsen fik et solidt finansielt grundlag. Det var to mål, som jeg havde sat for mig selv personligt og for Kommissionen. Udvidelsen er umiddelbart forestående, hvorfor det glæder mig meget, at Revisionsretten i sin årsberetning for 2002 har kunnet slå fast, at der ikke er blevet begået væsentlige fejl ved forvaltningen af førtiltrædelsesstøtten. De bestræbelser, som ikke kun kandidatlandene, men også alle de europæiske institutioner har gjort sig for at støtte mere omfattende og velfungerende finanskontroller i udvidelsesstaterne, bærer frugt. Det er så meget desto vigtigere, da der endelig er kommet fart på implementeringen af førtiltrædelesesstøtten, og alle 10 lande fra og med næste år vil få del i alle støtteprogrammerne på det europæiske budget.
Revisionsretten har til opgave at revidere EU's regnskaber - det vil sige gennemgå den måde, som EU fører regnskab på. Den er vores revisor. Den er på ny kommet med en positiv udtalelse med hensyn til regnskabernes rigtighed. EU's regnskab giver et retvisende billede af indtægter og udgifter i 2002, og balancen giver et korrekt billede af EU's økonomiske situation ved årets udgang.
Jeg kan tilføje, at udgifterne i 2002 beløber sig til 85 milliarder euro og ikke de 100 milliarder, som altid bliver nævnt i medierne, og ikke kun for en budgetkommissær er forskellen mellem 100 milliarder euro og 85 milliarder euro noget mere end marginal. Revisionsrettens bemærkninger til balancen for 2002 viser også, at EU's tilgodehavender og gæld ikke er nogen statisk størrelse, men varierer afhængig af opgaverne - som eksempel vil jeg nævne vores andel i Galileo, som ikke kun er en teknologisk udfordring - men også med hensyn til revisionen og balancen. Revisionsretten afgiver også en positiv revisionserklæring vedrørende indtægterne, idet den gennemgår både opkrævningen af toldafgifter og beregningen af EU's momsindtægter og af de nationale bidrag baseret på BNI, som - de mange vildledende rygter i forbindelse med Eurostat-affæren til trods - bliver angivet af medlemsstaterne, ikke af Eurostat.
Selv om Revisionsretten afgiver en revisionserklæring for forpligtelsesbevillingerne og administrationsudgifterne, så afgiver den ikke en sådan erklæring for de andre udgifters vedkommende. Det viser tydeligt, hvor der skal prioriteres for at forbedre finansforvaltningen både på kommissionsplan og i medlemsstaterne. Jeg betoner, at Revisionsretten anerkender Kommissionens øgede kontroller og understreger problemerne forbundet med en delt administration, som gælder for 80 % af udgifterne.
For landbrugsbudgettets vedkommende måtte Revisionsretten foretage revision af 64 udbetalende myndigheder, hvorunder den opdagede tre, hvor der viste sig at være fejl så ofte, at de ikke kunne attesteres som værende pålidelige. En af dem lå i Portugal og de andre to i Tyskland - den ene i Baden-Württemberg og den anden i Bayern. Revisionsretten har igen rettet kritik af strukturfondene, idet overskuddet ikke skal betales tilbage til medlemsstaterne næste år, men i et tillægsbudget i indeværende år, hvis midlerne forventes ikke at blive udnyttet fuldt ud. I år har vi taget denne kritik til os og fremlagt et tillægsbudget på i alt 5 milliarder euro, som Parlamentet sandsynligvis vil vedtage den 18. december.
Den kendsgerning, at der er diskussioner om EU's finansforvaltning hvert år, kunne vække det indtryk, at der ikke bliver gjort fremskridt. Men Revisionsretten understreger netop, hvor fundamental og omfattende Kommissionens finansreformer er, således som Revisionsretten har bedt om. Kernepunktet i reformerne er, at finansforvaltningen bliver tilpasset virkeligheden for et budget, som i løbet af det kommende år vil nå op i nærheden af 100 milliarder euro og omfatte over 1 million transaktioner årligt, fordelt på 35 generaldirektorater og 15 - snart 25 - medlemsstater og vil blive forvaltet af internationale organisationer og ngo'er. Ansvaret for -kontrollen af finanstransaktionerne er blevet flyttet til de operationelle tjenester, og ethvert forsøg på at ændre på det - selv et krav, om at regnskabsføreren skal foretage -kontroller - tager ikke hensyn til de krav, der stilles til en moderne finansforvaltning i den offentlige sektor. Kontrollerne er ikke blevet mindre grundige efter den centrale budgetkontrols ophør, som under alle omstændigheder kun kunne foretage begrænsede stikprøver. De nye finanskredsløb med inddragelse af uddannede finanseksperter i alle tjenester og -kontroller foretaget af revisorerne i hvert enkelt generaldirektorat sammenholdt med en forøgelse af de menneskelige ressourcer på dette område og et hidtil uset udgiftsniveau til uddannelse og videreuddannelse i revision gør det muligt for hver enkelt generaldirektør regelmæssigt at gøre rede for finansforvaltningen over for Kommissionen. Hvis man også tager højde for Den Interne Revisionstjenestes revisioner, den centrale finanstjenestes regelmæssige evaluering af gennemgangen af kontrolsystemerne, OLAF's undersøgelser og naturligvis de stadig mere omfattende revisioner foretaget af Kommissionens eksterne revisorer, bliver det klart, at vi råder over en omfattende kontrolstruktur for det europæiske budget, hvortil kommer kontrollerne foretaget i medlemsstaterne for 80 % af budgettets vedkommende.
Ifølge medlemsstaterne beskæftiger 16.000 personer sig med revisionen af landbrugsfondene og 6.700 personer med strukturfondene. Jeg er enig med Revisionsretten i, at der skal være større konvergens her, hvis disse kontroller skal gøres mere effektive. Kontroller kræver regler, hvilket der blev skabt forudsætningerne for, da den nye og helt reviderede finansforordning trådte i kraft den 1. januar. Hvad der ligger bag denne, kan ses på eksemplet med finanstilskud til institutioner, som der intet regelsæt fandtes for forud for Kommissionens første vademecum i 1999, selv om de er et centralt instrument i fællesskabets udgifter. I den nye finansforordning og i den sekundære lovgivning er der nu detaljerede og bindende regler herfor, og de nødvendige nye retsakter for disse tilskud vil blive vedtaget af Parlamentet inden længe.
Derudover udgør reformerne naturligvis en proces, hvor Kommissionen løbende lærer af erfaringer i praksis og af Revisionsrettens og Parlamentets anbefalinger. Således er proceduren for generaldirektørernes udarbejdelse af beretninger blevet forbedret yderligere, navnlig for at opnå en bedre sammenlignelighed. Formanden for Revisionsretten har netop nævnt implementeringen af de interne revisionsstandarder, som han med rette beskrev som værende centrale og afgørende elementer i reformen, med hvilke vi for øjeblikket igen presser kraftigt på, navnlig hvad rotationen af tjenestemænd i følsomme positioner angår, og der, hvor det endnu ikke er sket, er der blevet fastsat præcise deadlines for det.
Vi uddrager læren af erfaringerne med Eurostat, naturligvis først og fremmest hos Eurostat selv, men også med hensyn til OLAF og forholdet mellem generaldirektoraterne og det politiske plan. Men det, der skete hos Eurostat i årene frem til 1999, er ikke noget vidnesbyrd om, at reformen er slået fejl - det er tværtimod et vidnesbyrd om, hvor nødvendig reformen var, og at vi har taget de rigtige skridt. Der, hvor der har vist sig at være huller, lukker vi dem.
Lad mig understrege på ny, hvor omfattende reformerne er. De indfører rent faktisk endelig ens regler og ens standarder for alle områder vedrørende forvaltningen af denne internationale myndighed. Det er en kulturrevolution, idet de forskellige kulturer før var forpligtet af meget forskellige regler, hvoraf de fleste ikke var skrevet ned. Der vil i fremtiden, hvis jeg må citere hr. Fabra Vallés, ikke længere eksistere "fyrstendømmer", men én administration, som på alle områder skal - og vil - opfylde strenge standarder og blive holdt ansvarlig for måden, den gør det på. Forelæggelsen af Revisionsrettens årsberetning markerer starten på dechargeproceduren for budgettet. Kommissionen ser frem til et godt samarbejde med ordføreren, hr. Bayona de Perogordo, og med Budgetkontroludvalget generelt.
Ethvert offentligt budget, som overvejende yder subsidier, og det i for øjeblikket 15 medlemsstater og i fremtiden 25, vil altid skulle forsvare sine finansielle interesser med næb og kløer. Kommissionen har forpligtet sig på dette mål, og frem for at lade os slå ud af tilbageslag vil vi intensivere vores bestræbelser, og Revisionsretten giver os frisk mod til at forfølge dette mål.
Theato (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten, fru kommissær, ærede medlemmer af Revisionsretten, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Dem, hr. Fabra Vallés, for forelæggelsen af Revisionsrettens årsberetning for 2002 og for allerede for 14 dage siden at have fremlagt dette vigtige dokument for Budgetkontroludvalget. Vi kan i dag kaste yderligere lys over bestemte aspekter i årsberetningen og diskutere dem med Dem, og dermed starter vores arbejde vedrørende decharge for 2002, på grundlag af Revisionsrettens beretning.
Lad mig komme ind på de punkter, som De selv har rejst, ved at starte med revisionserklæringen. De har beskrevet, hvordan Revisionsretten har forbedret sine revisionsmetoder, hvilket vi hilser meget velkommen. Alligevel er det en kendsgerning, at der samlet set ikke kan afgives en positiv revisionserklæring for 2002 på grund af en fejlprocent, som ganske vist adskilte sig fra de foregående år, men stadigvæk var for høj. På områderne landbrug, strukturfonde, interne og eksterne politikker er der kun afgivet erklæring vedrørende indtægterne, og kun administrationsudgifterne vurderer De som værende i orden.
Der er givet så få penge ud til førtiltrædelsesstøtte til kandidatlandene, at en positiv revisionserklæring ikke siger ret meget. Hvad kvaliteten af Kommissionens budgetforvaltning angår, vil jeg generelt betegne det som et yderst bedrøveligt resultat, selv om medlemsstaterne bærer en stor del af skylden. Disse aspekter vil bestemt blive nævnt i Parlamentets dechargeredegørelse.
For det andet har Revisionsretten heldigvis gjort det, som Parlamentet ønskede, og indført et kapitel, der sammenfatter budgettets forvaltning og indeholder et samlet overblik over indtægter og udgifter. Hvorfor, spørger vi os selv, er der stadigvæk så store overskud på 2002-budgettet? De er ganske vist kun halvt så store som året før, men 7 milliarder euro, der ikke er blevet brugt, udgør for mig ikke en besparelse, men en manko som følge af manglende handling, hvorved man har forfejlet de mål, man har sat sig. Hvis medlemsstaterne på områder, hvor der er delt forvaltning mellem dem og Kommissionen, år efter år overvurderer de påkrævede midler, så må Kommissionen mere beslutsomt træffe modforanstaltninger, noget den allerede gør, om end ikke i tilstrækkelig grad, men den kunne f.eks. fremlægge tillægs- og ændringsbudgetter. Revisionsrettens direkte støtte til idéen om, at forvaltningen af udviklingsfondene bør forbedres ved at inddrage dem i det almindelige budget, er nøjagtig det, som Parlamentet har krævet gennem flere år.
For det tredje talte De, hr. Fabra Vallés, om forvaltningsreformen og de interne revisioner, som Parlamentet, set i lyset af Eurostat-affæren, har en særlig interesse i. Det lyder meget positivt, det, De siger, men vi tvivler på, at disse reformer virkelig har en effekt. Tag sloganet "decentralisering af Kommissionens forvaltning", som jeg som sådan hilser velkommen. Aktivitetsrapporterne og garantierklæringerne fra de enkelte generaldirektører er en forbedring, men bør de ikke også underskrives af det kontor, der er ansvarligt for økonomi og personale? Bør der ikke være en mere klar skillelinje mellem regnskabsføreren og den, der giver instrukser? Bør den interne revisor, gennem sine rapporter, også stå i tæt kontakt med Den Interne Revisionstjeneste? Revisionsretten har beskæftiget sig med revisionsrapporterne, men vil den også kaste et blik på forvaltningsprocedurerne som helhed? Budgetkontroludvalget vil stille yderligere spørgsmål om reformen af regnskabs- og bogføringssystemet.
Der ligger et stort arbejde foran udvalget i de kommende uger med at forberede 2002-dechargebeslutningen. Vi er meget taknemmelige for, at De stiller den dokumentation og de informationer, som vi har brug for, til rådighed, og for den åbenhed, hvormed De og alle medlemmerne af Revisionsretten har samarbejdet med os. Lad mig kort sige noget som svar på Deres afsluttende bemærkninger om regeringskonferencen. De vil vide, at Parlamentet - og i dette tilfælde også Budgetkontroludvalget - mener, at det er af allerstørste vigtighed, at Revisionsretten har samme status som de øvrige institutioner. Derfor vil De se af dokumenterne, at jeg, som ordfører, appellerede til regeringskonferencen om at føje Revisionsretten til listen over de forskellige institutioner og således garantere den dens rigtige plads og sikre, at borgerne kan se, at vi har instrumenterne og organerne til at holde øje med, hvordan skatteborgernes penge bliver forvaltet.
Kuhne (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil på min gruppes vegne gerne takke formanden for Revisionsretten for beretningen, selv om det, jeg har at sige, er møntet på Kommissionen. Efter ni år som medlem af Europa-Parlamentet - heraf fire et halvt år i Budgetkontroludvalget - mener man, at man ikke har flere specielt belærende oplevelser i vente. I denne uge blev jeg belært om det modsatte. Jeg oplevede et klart øjeblik for præcis to dage siden, da en kommissær, der allerede var under pres, i Budgetkontroludvalget blev konfronteret med det forhold, at kommissionsapparatet endnu ikke havde besvaret fire spørgsmål vedrørende Eurostat-sagen fra en kollega, selv om svarene skulle have foreligget i midten af oktober. Det, jeg fandt så oplysende, var, at jeg for første gang og kun i fem minutter følte mig tvunget til at værdsætte, hvilken umådelig præstation kommissionsapparatet havde ydet, og hvad det siger om dets dybe loyalitet over for en kommissær. Mit politiske problem, fru kommissær, er ikke møntet på Dem personligt, men så at sige på Kommissionen som en gruppe af kommissærer. Jeg er begyndt at føle mig fristet til at holde op med at øve politisk kritik af kommissærerne og begyndt at føle intet andet end medlidenhed med dem. Hvis de i de resterende måneder af deres embedsperiode ikke formår at skabe en form for struktur i deres apparat, så tjenestemændene udviser respekt for deres chefer og udvikler et minimum af loyalitet over for deres politiske ledere, så kan vi se frem til en række sjove dage i de kommende måneder. Hvis den nuværende Kommission ikke i det mindste opfatter dette budskab, så Gud nåde deres efterfølgere i den kommende embedsperiode. Hvis denne situation ikke bliver ændret, vil befolkningens opfattelse af Kommissionen heller ikke blive ændret en døjt. Den vil om noget blive forværret. Tiden er kommet til at sige det højt og klart, og det er nødvendigt, at det bliver gjort, tror jeg.
Mulder (ELDR ).
   - Hr. formand, også jeg vil takke Revisionsretten for udarbejdelsen af årsberetningen, som jeg som sædvanlig har læst med stor interesse.
Vi befinder os i øjeblikket umiddelbart før et nyt valg, og jeg kan kun se tilbage på den forhandling, som fandt sted for ca. fire eller fem år siden, da diskussionen om Santer-Kommissionens daværende finansielle genvordigheder kulminerede. Jeg lovede dengang vælgerne at forbedre den finansielle kontrol betydeligt i den nye Kommission. Der er nu gået fire år, og det, der er mest iøjnefaldende, er, at Revisionsretten - selv efter at have arbejdet i ni år med revisionserklæringer - stadig ikke er i stand til at afgive en positiv revisionserklæring. Det kan enhver borger tydeligt forstå, og det er meget beklageligt, at det ikke er lykkedes. Til gengæld konstaterer Revisionsretten, at Kommissionen er på rette vej, og formanden udtaler, at reformplanen er konkret og sammenhængende og bør støttes. Den er altså på rette vej, men det centrale spørgsmål er blot, hvor længe vi endnu kan vente. Især fordi vi befinder os umiddelbart før udvidelsen, og det vil være særdeles vanskeligt at fortælle disse lande, hvad de skal gøre, når vi ikke engang er i stand til at gennemføre dette i de nuværende medlemsstater. Det er i mine øjne den centrale diskussion. Det er allerede sagt, at det store tyngdepunkt ligger hos medlemsstaterne selv, men det er altid Kommissionen, som er ansvarlig.
Ved årets begyndelse stillede Den Liberale Gruppe et initiativforslag om landbrugsudgifterne, som også i år atter er kritiseret voldsomt. Deri stod der, at Kommissionen skal standse udbetalingen af forskud til medlemsstater, som vedvarende forvalter landbrugspengene dårligt. Efter vores mening hjalp det. Denne betænkning blev vedtaget enstemmigt af Parlamentet, og jeg har forstået på hr. Fischler, at den også blev støttet af Kommissionen. I et svar på en skriftlig forespørgsel, som jeg havde stillet, afviste medlemsstaterne den. Hvilke magtmidler har Parlamentet tilbage?
Mit sidste punkt er, at vi heller ikke efter denne årsberetning ved, hvor meget bedre eller værre det er blevet. Revisionsretten siger, at det bliver bedre. Der tales overalt om indikatorer. Er det muligt at udvikle indikatorer? Revisionsretten siger, at den ikke kan gøre det, men at generaldirektoraterne skal gøre det. Agter Kommissionen at begynde med det? Kan vi sige, at situationen hvert år forbedres med en vis procent, indtil vi måske engang - forhåbentlig snart - når op på 100 %? 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mange tak til Revisionsretten og ordføreren for denne værdifulde beretning.
Vi må endnu en gang konstatere, at Revisionsretten retter stærk kritik mod Kommissionens adfærd i det forgangne budgetår. Der er så stor usikkerhed og så store fejl, at Revisionsretten i praksis vender tommelfingeren nedad på helt afgørende områder i EU's budget.
Problemet er, at det er svært at bedømme, om udviklingen bliver bedre eller værre. Det havde været ønskeligt, hvis Revisionsretten, ligesom tidligere år, havde kunnet angive en procentsats for de midler, som man mener anvendes forkert. Nu da vi ikke længere får denne procentsats, er det svært at afgøre, om udviklingen virkelig går den rigtige vej, som det ofte hævdes.
Igen fremlægger Revisionsretten et alment forbehold med hensyn til selve regnskabssystemet, hvilket naturligvis er det alvorligste punkt, som vi skal tage stilling til. Det gør, at der lægger sig en skygge af tvivl over rigtigt mange af tallene. Vi ved ikke, om vi kan stole på dem fuldt ud.
Vi er blevet lovet en grundig reform i 2005, men vi har i dag igen hørt, at Revisionsretten tvivler på, at man vil kunne gennemføre denne reform på tilstrækkelig måde i 2005. Dermed er der stadig risiko for nye skandaler, da det er tydeligt, at Kommissionen ikke har overblik over gennemførelsen af budgettet. Det viser ikke mindst Eurostat-skandalen med al ønskelig tydelighed.
Jeg overvejede at sige et par ord om Den Europæiske Udviklingsfond, eftersom jeg er ordfører, når det handler om at frigøre den for ansvar i år. Det har vist sig, at midler fra Den Europæiske Udviklingsfond er blevet misbrugt af de samme virksomheder, som er involveret i Eurostat-skandalen. Penge fra Den Europæiske Udviklingsfond er blevet brugt til at finansiere en kontrakt mellem Comesa (Common Market for Eastern and Southern Africa) og CESD, den virksomhed, som har snydt Eurostat for mindst 3 millioner euro. Den Interne Revisionstjeneste konkluderer, at der er stor risiko for, at der er begået fejl, at der er sket dobbeltudbetalinger, at der er interessekonflikter osv. Generaldirektoratet med ansvar for udvikling indgik en kontrakt med denne virksomhed så sent som i april 2001, en kontrakt, der løber i 33 måneder. Jeg vil gerne høre Kommissionen, om den kontrakt er blevet ophævet.
Et hovedpunkt fra Revisionsretten, når det gælder Den Europæiske Udviklingsfond, er, at man foreslår, at den skal inkorporeres i det almindelige budget. Jeg er helt overbevist om, at et sådant hensyn ville gøre en reform mulig og lette kontrollen på dette område, hvor meget er uklart i dag, ikke mindst f.eks. kontrollen med den direkte budgetstøtte til forskellige lande. 
Rühle (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil i dag gerne rette en tak til Revisionsretten for dens glimrende og store arbejde. Dens mange enkeltberetninger og nu dens omfattende årsberetning giver os et klart billede af EU's mangler og styrker, af dens problemer og de forsøg, der gøres for at løse dem. Da det er året før valget til Europa-Parlamentet, vil jeg gerne bekræfte igen, at Revisionsrettens arbejde kan bidrage til at relativere den udbredte mistro til de europæiske institutioner. Hvor der er begået fejl, skal de findes og rettes. Eurostat-sagen i særdeleshed viser, hvor stort et behov vi har for større gennemskuelighed og mindre bureaukrati i de europæiske institutioner, men Deres beretning går videre, idet den med vigtige emne viser, hvilke udfordringer EU står over for. Udvidelsen er et eksempel. Udvidelsesprogrammerne som f.eks. Sapard skal bidrage til, at landbrugsprogrammerne, strukturprogrammerne og forvaltningsstrukturerne fungerer godt efter udvidelsen. Men der er desværre stadigvæk efterslæb. Udbetalingsraten i forbindelse med Sapard lå f.eks. ganske vist højere end sidste år, men 2 % er stadigvæk et beskæmmende lavt tal.
Hr. Fabra Vallés, Deres beretning henviser dog også til strukturelle problemer og fejl i EU's politikker. Jeg vil gerne nævne den fælles landbrugspolitik som eksempel og citere fra Deres redegørelse, som jeg synes er meget lærerig. Med hensyn til økologiseringen af den fælles landbrugspolitik kom Revisionsretten frem til den konklusion, at intensiveringen af landbrugsproduktionen har ført til foruroligende miljøproblemer. Det er faktisk det stik modsatte af det, som vi skulle opnå med brugen af vores ressourcer. Der er mange mangler, som skal udbedres - i Rådets direktiv og i miljøkriterierne - for skatteborgerne kan med rette ikke kun forvente manglende muligheder for svig, men også, at deres penge bliver investeret på fornuftig vis. Ansvaret for det ligger ikke kun hos Kommissionen og Parlamentet, men først og fremmest hos Rådet. Jeg vil gerne henvise til et eksempel, som De nævnte, og som jeg synes er meget sigende, nemlig spørgsmålet om kunstigt tørret dyrefoder. Jeg citerer: "Støttesatsen for kunstigt tørret foder er næsten dobbelt så høj som satsen for soltørret foder. Derfor er producenterne gået bort fra soltørring, samtidig med at de producerer så meget kunstigt tørret foder som muligt. EU-Produktionen er steget støt siden 1995, og den maksimale garantimængde er blevet overskredet siden 1998/99". Det er, synes jeg, en skandale, som man må gøre opmærksom på, og der må gøres noget for at sikre, at der sker ændringer her.
Et andet eksempel, som efter min opfattelse er lige så vigtigt, er det med bomuld. Det generelle mål med producentstøtteordningen for bomuld er at støtte bomuldsproduktionen og give producenterne mulighed for at have en rimelig levestandard. Selv om det er et rigtigt mål, som vi kan støtte, vil jeg betegne det som misbrug af midlerne, hvis resultatet er, at produktionen af bomuld stiger, uden at det samtidig bliver kontrolleret, hvilke indvirkninger det har på miljøet.
Det handler ikke kun om svig og uregelmæssigheder, men også om at anvende vores penge fornuftigt. Lad mig komme med et andet eksempel, det med eksportrefusioner, som i 2002 udgjorde i alt 3.622 millioner euro, penge, der efter min mening ikke er blevet brugt fornuftigt, for vi hører dagligt, hvordan eksportrefusioner fører til uregelmæssigheder og svig, for slet ikke at nævne, at sådanne eksportrefusioner også er uretfærdige, fordi de ødelægger markederne i udviklingslandene.
Jeg mener, at man må diskutere EU's politikker langt mere dybtgående for at få de europæiske skatteborgere til fortsat at yde deres bidrag til EU. Det handler ikke kun om at bekæmpe svig og uregelmæssigheder, men også om, at Parlamentet tager grundigt fat på spørgsmålet om, hvilke ydelser vi får for de penge, vi investerer. Vi bliver nødt til at definere vores målsætninger på ny, og vi må gå langt mere i dybden for at evaluere, hvad der sker med disse midler i EU. 
Camre (UEN ).
    Hr. formand, også jeg vil gerne rette en tak til Revisionsretten for en glimrende beretning og samtidig takke for de mange udmærkede informationer, vi året igennem modtager fra Revisionsretten.
Det er jo ikke nødvendigt her at gentage alle de betragtninger, som mine kolleger på så udmærket måde har givet udtryk for. Jeg vil nøjes med at fastslå, at vi står med to problemer. Det ene er nogle umulige administrative systemer, og det andet er en forsumpet administrationsmoral. Det er jo fuldstændig rigtigt, som hr. Sjöstedt gav udtryk for her, at det er uantageligt, at man igen og igen laver kontrakter med selskaber, som har opført sig aldeles uacceptabelt, og som Kommissionen simpelthen burde undgå at have noget at gøre med. Og jeg må også sige, ligesom min kollega hr. Kuhne, at det man egentlig mest føler, er medlidenhed med Kommissionen. Og når jeg den ene gang efter den anden hører kommissærerne i Budgetkontroludvalget, kommer jeg til at tænke på en mand med bilkørekort, som sidder alene i 10 km's højde i cockpittet på en Boeing 767 og ikke aner, hvordan han skal få den landet.
Når vi ser på de problemer, vi står over for, efter at Unionen jo altså har eksisteret i 46 år, må vi konstatere, at hele problemet er, at man søger at løse nogle problemer, som man slet ikke skulle løse. Landbrugspolitikken i de 15 lande er ganske skadelig, og den er overflødig. Alle de 15 lande er så rige, så vi sagtens selv kunne give de nødvendige tilskud. Strukturfondspolitikken ligesådan, og som den svenske statsminister for nylig udtrykte det, er det jo meningsløst, at man i højt beskattede lande tager skat af almindelige, jævne borgere, samtidig med at der er nogle lande, der ikke vil tage skat af deres borgere, end ikke af de rigeste, og derefter via EU omfordeler disse midler. Vi sender altså en euro til EU og får i gennemsnit 80 cent tilbage. Det er jo en fuldstændig tåbelig politik, og vi kan revidere den fuldstændig. Vi kan klare alle de opgaver, EU har, med 10 % af budgettet, og så får vi kun 10 % af det svig, vi ser i dag. 
Avilés Perea (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Revisionsretten, jeg vil indlede med at takke for den glimrende beretning, som De har forelagt, og takke hele retten for dens løbende arbejde. Det er af stor betydning for vores arbejde i Budgetkontroludvalget.
For os er det meget nyttigt at kunne analysere og gennemgå de beretninger, som Revisionsretten fremsender til os, navnlig årsberetningen, der i dag bliver forelagt for Parlamentet.
Jeg vil fremhæve nogle bestemte ting i den. Deriblandt reformen af Kommissionen, de delegerede anvisningsberettigedes ansvar, den interne kontrol og indførelsen af en intern revisionstjeneste. Disse ting er efter min opfattelse meget vigtige for forbedringen af Europa-Kommissionens funktion og for gennemførelsen af dens budget.
Blandt dem mener jeg, at den interne kontrol og overvågningen af reformen, som jeg vil tale om senere, er afgørende. Jeg mener også, at hele analysen af udvidelsen er meget vigtig. Det gælder de mangler, der stadig er i strukturerne og med hensyn til gennemførelsen af fællesskabsretten - selv om der er sket forbedringer - og gennemførelsen af førtiltrædelsesinstrumenterne, der, selv om den virkelig er blevet forbedret noget, stadig er meget utilstrækkelig. Faktisk ville mange af de utilstrækkeligheder og mangler, som vi nu står over for i de lande, måske have kunnet undgås, hvis man havde udvist større interesse for og lagt større vægt på, at de instrumenter fungerede bedre.
Hvad angår budgetgennemførelsen, er der stadig et betydeligt overskud, og selv om det er blevet mindre, hvilket er et lille fremskridt, er det stadig temmelig alvorligt, at der er et så stort overskud at gennemføre. Dette kan - som det er blevet sagt her - være medlemsstaternes ansvar, men Europa-Kommissionen burde føre mere kontrol, så der ikke opstod en situation som denne, der forhindrer os i at gennemføre fællesskabsprogrammerne effektivt.
Dette har forbindelse med et af de punkter, der i Rettens beretning i år analyseres mere indgående, nemlig delt forvaltning med medlemsstaterne, navnlig EUGFL og strukturfondene, hvor den manglende gennemførelse er mere udtalt. Jeg mener, at det er en sag, der skal lægges vægt på, og jeg håber, at der fortsat vil blive lagt vægt på den i løbet af i år og under vores igangværende drøftelser om decharge for 2002. Medlemsstaternes kontrol og udgiftsniveauet skal forbedres, som vi har sagt mange gange før.
Jeg vil også understrege nødvendigheden af at analysere reformen mere indgående, dens situation, dens eventuelle mangler og, om nødvendigt, de ændringer, der skal gennemføres. Reformen er afgørende for, at Europa-Kommissionens forvaltning kan blive mere smidig. Der er store mangler, som stammer fra en fastgroet kultur i institutionen selv. Der er - som det er blevet nævnt her - en mentalitet blandt tjenestemændene, som betyder, at det nogle gange er kommissærerne, der må påtage sig ansvaret, men kommissærernes mandat udløber jo, og der kommer andre til med gode idéer og gode hensigter. Men hvis den interne struktur ikke har ændret sig, og hvis reformen ikke er blevet gennemført i yderste konsekvens, fører kommissærernes gode vilje og gode hensigter ikke til noget.
Til sidst vil jeg påpege, hr. formand, at inddragelsen af Den Europæiske Udviklingsfond i Kommissionens kontrol og forvaltning og i vores udvalgs budgetkontrol ville være meget vigtig.
Van Hulten (PSE ).
   - Hr. formand, som ordfører for Europa-Parlamentets decharge for 2002 er jeg glad for at kunne konstatere, at Revisionsretten har behandlet nogle af de punkter, der har skabt bekymring i Parlamentet. 
Det fremgår tydeligt af beretningen, at der stadig er problemer. Reglerne om sekretariatstillæg indeholder stadig smuthuller, som betyder, at pengene ikke altid bruges på personalet, som de bør. Trods tidligere advarsler fra EF-Domstolen er reglerne om støtte til de politiske grupper stadig mangelfulde. Vi så bevis på dette i denne uge, da en rapport fra OLAF viste, at en tidligere politisk gruppe i Parlamentet misbrugte midler. Endelig har pensionsfonden stadig ikke et ordentligt retsgrundlag og har ikke tilstrækkelige midler til at dække alle dets passiver. 
Europa-Parlamentet er som bekendt altid meget god til at kritisere andre institutioner - det har vi gjort i dag - men vi skal også ordne vores egne affærer. I går blokerede en koalition af de selviske, naive og grådige endnu en gang et forslag om at reformere løn- og udgiftssystemet for parlamentsmedlemmerne, som kunne have løst dette problem en gang for alle. Hr. Schulz og hr. Nassauer stod i spidsen for denne opposition. Det er de samme personer, som skrev til Dem, hr. formand, og anmodede om reform af rejseudgiftssystemet, da en tysk avis offentliggjorde deres billeder og fik dem til at tage handling ved at kaste skam over dem. Præsidiet har udsat forhandlingen, så vidt jeg har forstået. Jeg håber, at det tyske forslag vil blive drøftet, selv om SPD, CDU og CSU - ikke De Grønne - har gjort det klart, at de i deres stille sind ikke håber, det sker. 
Det bedste bevis på dette hykleri fik vi i aftes, da Præsidiet drøftede reformen af sekretariatstillæggene i overensstemmelse med det mandat, det fik af Revisionsretten. Jeg har fået at vide, at hr. Friedrichs første reaktion var at spørge, om parlamentsmedlemmerne stadig vil kunne ansætte slægtninge, hvis de nye regler bliver vedtaget! Jeg er i og for sig ikke imod, at parlamentsmedlemmer ansætter slægtninge, hvis dette sker på en ærlig og gennemsigtig måde, selv om jeg personligt ikke mener, at det er klogt. Hr. Friedrichs reaktion viser desværre, at det eneste formål med medlemskabet for visse parlamentsmedlemmer på begge sider i Parlamentet er selvberigelse og svig. 
Heldigvis er der mange parlamentsmedlemmer, herunder kolleger som hr. Kuhne, der ønsker at reformere vores udgiftssystem. Spørgsmålet vil være centralt i min rapport om decharge for Europa-Parlamentet for regnskabsåret 2002. 2004 er valgår - vi har ikke råd til at kaste os ud i dette valg med det nuværende system, som er moralsk ødelagt. Hvis det er nødvendigt, må vi få Parlamentet til at tage handling ved at kaste skam over det.
Sørensen (ELDR ).
    Hr. formand, det er med en vis tilfredshed, at jeg kan konstatere, at Revisionsretten roser Kommissionens reformindsats. Samtidig er det positivt, at Revisionsretten for første gang ikke har fundet materielle fejl i forbindelse med implementeringen af førtiltrædelsesstøtten til kandidatlandene. Endelig er det også værd at bemærke, at Revisionsretten har godkendt 2002-regnskabet for Den Europæiske Udviklingsfond, om end der er kritiske bemærkninger vedrørende kontrollen. Jeg vil understrege, at vi fra Den Liberale Gruppes side fuldt ud støtter Revisionsrettens forslag om, at Den Europæiske Udviklingsfond bliver en del af det almindelige budget.
Samtidig er det stærkt bekymrende, at Revisionsretten endnu en gang ikke kan godkende de helt tunge budgetposter som f.eks. udgifterne til landbrugsstøtte, strukturfonde og interne politikker, det vil sige poster, der udgør omkring 80 % af EU's budget. Og her skal vi være opmærksomme på, at administration og kontrol af disse budgetposter i høj grad bliver varetaget af medlemsstaterne selv. Det er tillige disse budgetposter, der år efter år rammer helt forbi med hensyn til budgetteringen. I år var det samlede underforbrug på 7,4 milliarder EUR, eller 7 400 millioner EUR, og det er stærkt utilfredsstillende. Det er penge, der burde og skulle have været anvendt til at opfylde de politiske mål, og skulle de ikke anvendes der, så kunne de have været anvendt på andre af EU's budgetområder, eksempelvis forskning og uddannelse.
Jeg mener, disse problemer bør give anledning til strukturelle overvejelser vedrørende kontrolindsatsen på budgetområdet med delt kompetence mellem Kommissionen og medlemsstaterne. I første omgang mener jeg, at der bør gøres en indsats for at koordinere og opgradere medlemsstaternes kontrol med EU-midler. Der kunne nedsættes en arbejdsgruppe bestående af repræsentanter fra medlemsstaternes respektive kontrolinstanser. Selvfølgelig skal Revisionsretten have sæde der, og målet må være, at man udvikler en ensartet kontrolstandard efter "best practice"-modellen. På længere sigt bør det overvejes, om incitamentet til en effektiv kontrol med EU-midler simpelthen er for svag i medlemsstaterne. Viser dette sig at være tilfældet, bør etableringen af en fælles, europæisk anklagemyndighed absolut gives prioritet.
Afslutningsvis har jeg en konkret forespørgsel til hr. Vallés. I forbindelse med beretningens offentliggørelse, og også her i dag, har De nævnt, at Kommissionens deadline for reformerne af regnskabssystemet, nemlig januar 2005, er meget optimistisk. Jeg vil gerne spørge, hvilke overvejelser der ligger til grund for denne udtalelse. Jeg har nemlig bemærket, at Revisionsretten ikke har evalueret regnskabsreformerne i beretningen. 

Dell'Alba (NI ).
   - Fru formand, kære kolleger, efter min ven hr. van Hultens indlæg ved jeg ikke længere med sikkerhed, om vi taler om Revisionsrettens beretning eller om beretningen fra mødet i Præsidiet. Hvis det drejer sig om Revisionsrettens beretning, er der ingen problemer, for det er præcist denne forhandling, jeg skrev mig på til.
Først vil jeg gerne rose dens formand, hr. Fabra Vallés, og Revisionsretten i sin helhed, for deres indsats. Jeg tror, at Revisionsretten endnu en gang har fremlagt et dokument, som fortjener al den nødvendige opmærksomhed. Desværre frygter jeg, at dette dokument ikke bliver læst særlig meget uden for vores institution, f.eks. af de nationale regeringer, af disse herrer i Rådet og i Økofin-Rådet, f.eks., som mener, at det er ret og rimeligt at fratage Europa-Parlamentet nogle beføjelser på trods af, at de først burde kigge på og kontrollere deres egne regnskaber og tage Revisionsrettens anvisninger meget alvorligt.
Hr. van Hulten har ret, når han siger, at Revisionsretten bl.a. peger på en række ting, som også skal reguleres hos os. Det er uheldigt, at vi af og til kigger for meget i vores egne navler. Vi ser med det samme de ting, som ikke fungerer hos os, hvilket er rigtigt, selv om Revisionsretten har sagt til os i årevis, at 80 % af udgifterne, som forvaltes af medlemsstaterne, indeholder en usandsynlig række fejl, falske konteringer og problemer, som Revisionsretten selv ikke har haft held til at sætte en konkret finger på.
Derfor spørger jeg mig selv, hvornår vi skal have sat disse ting på plads og få orden på systemet. Det er vores pligt at være nøjeregnende og opmærksomme på, hvad Kommissionen og de andre institutioner foretager sig. Som De ved, fru Schreyer og hr. Fabra Vallés, har vi i Budgetkontroludvalget stillet 200 spørgsmål og måske endda flere til Kommissionen, som er baseret på Revisionsrettens beretning. Men desværre har vi ikke stillet nogen spørgsmål til medlemsstaterne, for det kan man ikke. Deri ligger der et reelt problem, mener jeg. Vi bør finde ud af, hvordan vi får løst problemet, og sørge for, at Revisionsrettens beretning ikke kun er bindende over for Kommissionen, som vil blive bedt om at fremlægge nogle regnskaber, men også i forhold til medlemsstaternes regnskaber.
Det andet problem er opfølgningen på Revisionsrettens anbefalinger. Revisionsretten har ikke lavet nogle revisioner eller specifikke undersøgelser i årevis af f.eks. Eurostat. Den har ikke desto mindre i årevis peget på en række problemer, som aldrig er blevet taget alvorligt. F.eks. hvad angår eksportrestitutioner, har Revisionsretten i årevis sat fingeren på et problem, som ikke blev taget alvorligt, og resultatet var den skandale, som vi alle kender.
Efter min mening bør vi, hvis denne øvelse ikke skal være resultatløs, give den et mere konkret indhold på i hvert fald de to følgende punkter, nemlig måden, hvorpå opfølgningstiltag sikres på medlemsstatsniveau, og årsagen til, at Kommissionen og vi selv ikke tager tilstrækkelig notits af beretningens konklusioner.
Bayona de Perogordo (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil indlede med at takke formanden for Revisionsretten for hans tilstedeværelse og forelæggelse, og det glæder mig, at han ledsages af nogle af Rettens embedsmænd, så jeg kan takke dem for deres arbejde.
Jeg kan ikke lade være med igen at fremhæve det pædagogiske aspekt af den beretning, vi behandler. Beretningen er forsynet med indledende forklaringer for hvert enkelt område, en gennemgang af de tidligere bemærkninger, de foreslåede bemærkninger og Kommissionens svar. Alt det gør beretningen til en slags encyklopædi over EU's økonomiske forvaltning, som vil være meget nyttig for alle, der har lyst til at læse og studere den.
Det bør efter min mening også understreges, at dette er en overgangsberetning forstået på den måde, at den hænger sammen med den igangværende reform af Kommissionen, som er en vigtig administrativ reform, og det glæder mig at konstatere, at hver gang den reform bliver bragt på bane, fremhæver Revisionsretten, at Kommissionen har gjort fremskridt, at den har forelagt og iværksat en plan, og at den dermed er i gang med en seriøs reform.
Det ville i øvrigt være absurd, hvis Kommissionen modsatte sig at gennemføre sin egen reform, når den selv har taget initiativet til den.
Der er lang vej igen, men samarbejdet er ved at blive bedre. Derfor mener jeg, at formanden for Revisionsrettens understregning af, at tidsplanen bør ændres, er korrekt, for skønnene er nok for optimistiske.
Hvad angår regnskabernes rigtighed, vil jeg understrege, at de nævnte forbehold er konkrete og kan afhjælpes. Det er ikke grundlæggende forbehold, men vigtige forbehold, der kan afhjælpes.
Desuden indeholder beretningen nogle aspekter som underudnyttelse, delt forvaltning og reformprocessen, som vil blive behandlet i betænkningen om decharge for regnskabsåret 2002.
Casaca (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, hr. formand for Revisionsretten og øvrige medlemmer heraf, jeg vil gerne tilslutte mig den tak, som man her har rettet til Revisionsretten for den fremragende årsberetning, som den har forelagt, men jeg vil også gerne fremhæve de to særberetninger om eksportrestitutioner, der virkelig er eksemplariske og tydeligt afspejler kvaliteten i den indsats, som Revisionsretten har ydet i de senere år.
I et klart sprog, der ikke hengiver sig til den overdrevne udtryksform eller bureaukratiske metafysik, som vi desværre stadig finder i nogle af Revisionsrettens tekster, ser vi her en gentagelse af den diagnose, der allerede blev stillet i 1990. Eksportrestitutionssystemet er overordentlig kompliceret og særdeles sårbart for svindel, og det lever ikke op til de mest elementære regler for gennemsigtighed. I løbet af 13 år er der ikke sket afgørende ændringer i måden, hvorpå dette område, der angår en meget lille samlings interesser og virksomheder, hvis navne Kommissionen stædigt nægter at oplyse, forvaltes. Kommissærerne kommer og går, reformer gennemføres, men eksportrestitutionerne forbliver som en udfordring til alt og alle. Tre år efter, at det netværk, der forfalskede tusinder af ton smør over hele Europa, blev afsløret, og efter at Kommissionen udtrykkeligt er blevet bedt om at forsvare EU's finansielle interesser samt borgernes og landmændenes rettigheder, afstår den fortsat fra at træffe nogen som helst foranstaltninger over for lovovertræderne, hvorved den faktisk giver de store mejerivirksomheder, der var involveret i denne skandale, en bedre behandling end de landmænd, hvis mælkeproduktion overstiger deres kvote.
Det er den praksis og de realiteter, som det er så vigtigt at bekæmpe, og som det er nyttigt at se effektivt og omhyggeligt dissekeret, sådan som det er sket i disse beretninger fra Revisionsretten om eksportstøtten. Derfor endnu en gang min oprigtige tak til Revisionsretten for det udførte arbejde. 
Bösch (PSE ).
   - Fru formand, jeg kan måske give hr. Fabra Vallés, formanden for Revisionsretten, et tip om, hvordan hans institution kan blive mere værdsat af de andre institutioner, for det er - som De, hr. Fabra Vallés, sagde, og som jeg også tror - hvad der mangler for øjeblikket. Måske De skulle gøre Deres beretninger en smule klarere. Måske De bare kunne anføre, at der ikke er afgivet nogen revisionserklæring, eller at De ikke tror, at reformerne vil være på plads på det lovede tidspunkt, eller måske De ganske enkelt kunne anføre, at der på landbrugsområdet ikke har været nogen nævneværdig forberedelse af udvidelsen.
Hvis man kan tale om, at kun 2 % af midlerne når frem til deres tilsigtede modtagere, så har denne politik vist sig ikke at fungere. Det er den enkle holdning blandt borgerne. Jeg kan ikke se nogen mulighed for at pynte på disse ting. Når vi taler reform, har vi vores egne indikatorer. Jeg taler ikke om tiden før 1999, men om i dag, når jeg siger, at når Kommissionen fortæller os, at beretningen vil blive lavet et år senere, i strid med den lov, som den skal vogte over, så er der noget, der ikke er foregået, nemlig en indlæringsproces i Kommissionen. Når man må vente i måneder for at få et svar på spørgsmål, som vedrører det, der foregår i Eurostat for øjeblikket - det vil sige ikke spørgsmål om den fjerne fortid, men om de fejl, der bliver begået lige nu, og om det fortsatte spild af skatteborgernes penge - så er der ingenting sket. Når vi får at vide, at vi, hvis vi ønsker reformer og lovforslag inden udgangen af december, får dem i januar, så er der igen nogen, der ikke har lært noget. Det er på baggrund af disse kriterier, at vi vurderer, om en reform er blevet gennemført og har været vellykket. Som De måske kan forstå, er vi meget skeptiske. 
Morgan (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne takke Revisionsretten for dens beretning. Vi står over for en reform af en massiv multinational forvaltning, og det bliver ikke let at skifte retning fra den ene dag til den anden. Det anerkendes dog i Revisionsrettens beretning, at tingene går i den rigtige retning, og det er vi glade for. Der er stadig store revisionsproblemer, og vi så gerne, at Kommissionen hurtigere tog fat på disse.
Efter denne beretnings offentliggørelse er vi i Det Forenede Kongerige blevet mødt med iøjnefaldende avisoverskrifter om det svig, der foregår inden for EU. Det er niende gang, at Revisionsretten ikke har givet grønt lys for nøjagtigheden af tallene for de største udgiftsområder. Vi skal altid huske på, at 80 % af midlerne anvendes inden for medlemsstaterne, og indtil medlemsstaterne bliver mere ansvarlige, kan Kommissionen umuligt stå til regnskab for hver en euro.
Jeg vil gerne fokusere på de massive beløb, der bruges på institutionspersonalets invalidepensioner. Der bruges 74.000 millioner euro hvert år på personer, der er syge inden for institutionerne. Vi er naturligvis ansvarlige for at passe på personer, der er syge, men bestræbelserne på at hjælpe personalet vende tilbage til arbejdet er yderst ynkelige, især for personer med psykiske problemer. 50 % af personalet sagde, at der ikke blev spurgt til deres tilstand eller muligheden for, om de kunne vende tilbage til arbejdet, mens de var på sygeorlov. I kategori C og D gik 62 % på invalidepension, mens 21 % gik på alderspension. 
Jeg vil gerne spørge både domstolen og Revisionsretten, om de vil presse på for at få medlemsstaterne til at underskrive erklæringer for både strukturfondene og på landbrugsområdet i de kommende reformer. Indtil dette sker, vil der ikke ske forbedringer vedrørende revision, strukturfondene eller ansvarsplaceringen. Hvis vi står fast på dette punkt, vil vi prøve at opholde processen inden for Europa-Parlamentet, indtil medlemsstaterne begynder at leve op til sit ansvar. Vil De forsøge at presse på for at få medlemsstaterne til at underskrive erklæringer? 
Fabra Vallés,
    Fru formand, jeg vil allerførst klarlægge spørgsmålet om Eurostat. Flere talere har været inde på det, men der er ikke blevet stillet nogen konkrete spørgsmål.
Som vi allerede har informeret Budgetkontroludvalget om flere gange, har Retten aldrig foretaget en fuld revision af det statistiske kontor, Eurostat. Retten har imidlertid undersøgt nogle programmer, som Eurostat var ansvarlig for, i forbindelse med andre revisioner. Resultaterne af disse revisioner fremgik af vores årsberetninger for 1993, 1998 og 1999, hvoraf sidstnævnte blev offentliggjort i november 2000.
Vores bemærkninger om forvaltningen af Eurostat drejer sig om mangelfulde procedurer ved tildeling af visse kontrakter og dårlig anvendelse af Kontoret for Faglig Bistand, den såkaldte KFB. Det skal nævnes, at Retten allerede havde fremkommet med bemærkninger om KFB i forbindelse med andre revisioner. Som opfølgning på disse bemærkninger reviderede Kommissionen i 1999 procedurerne for tildeling af kontrakter og anvendelse af KFB. Kommissionen indførte nye regler for forvaltning og kontrol på disse to områder. Endvidere iværksatte OLAF i midten af 2000 en intern undersøgelse af Eurostat. På grund af de nye regler og OLAF's undersøgelse ville det have været uhensigtsmæssigt at iværksætte en revision af Eurostat på det tidspunkt.
Jeg vil understrege, at Retten i princippet afholder sig fra at foretage revisioner af afdelinger og områder, hvor OLAF udfører sine undersøgelser. Dermed ønsker vi at undgå enhver indblanding eller optræden, der kan være til skade for undersøgelsen af svig.
Retten vil tage erfaringerne fra Eurostat i betragtning, når den udarbejder sin risikoanalyse for det kommende år.
Jeg takker hr. Kuhne for hans bemærkning, men jeg mener ikke, at der var noget spørgsmål til Revisionsretten.
Hr. Mulder sagde, at det går i den rigtige retning, men spekulerede på hvor længe. Jeg mener, at hvis det går i den rigtige retning, gælder det om at holde kursen. Hvor længe? Ja, det afhænger alt sammen af organisationen, af institutionen, og af, hvor kompliceret og omfattende den er. Vi må huske på Kommissionens størrelse og geografiske udstrækning. Vi må også huske, at Kommissionen ikke er den eneste aktør. Alle de ændringer, den laver, får følger på nationalt plan, og derfor skal den være i løbende forbindelse med de forskellige medlemsstater, og som følge heraf kan den ikke altid opretholde den marchhastighed, der er fastsat på et givet tidspunkt. Vi må også huske på, at de reformer, der er på vej, ikke kun drejer sig om de næste fem år, men rækker meget længere ud i fremtiden.
Jeg synes, at det går i den rigtige retning, og det sørger Parlamentet desuden også for ved hele tiden at prikke til Kommissionen, for at den ikke falder i søvn, og for at denne reform varer ved og skrider frem. Sandheden er, at DAS siden 1994 har været positiv, til trods for at der er en række mangler ved regnskabssystemet.
Derfor besluttede Kommissionen i december 2002 at lave en regnskabsreform, som skulle træde i kraft i 2005. Jeg mener stadig, at datoen er optimistisk, og det siger jeg ikke for at diskutere med Kommissionen, men for at De ikke skal blive skuffede, hvis reformen ikke er 100 % afsluttet i 2005. Revisionsretten mener, at tidsfristen er for kort. Vi mener, at det er bedre at gå langsomt, men sikkert frem, så de trufne beslutninger er holdbare. Det duer ikke at følge Penelopes eksempel med at væve og trævle op i en uendelighed.
Nu, hvor vi taler om reform, mener jeg, at det er vigtigt, at dette slag, som alle vi europæere har fået som følge af Eurostat-sagen, netop som vi troede, at KFB og andre situationer var overstået, ikke kuldkaster reformen. Denne situation gør det netop meget klart, at det er bydende nødvendigt at fortsætte reformen og afslutte den hurtigst muligt. Det er sådan, sagerne står.
Problemet består i at opgøre forbedringen. De ved, at Retten aldrig har gået ind for at tale om fejlprocent. Hvorfor? Fordi det forleder til fejl, og derfor opnår vi ikke noget med det. Den opererer imidlertid med standarder. Jeg er sikker på, at vi gennem de standarder, der er blevet forelagt i år, vil kunne forøge standarderne for de kommende år. Forhåbentlig kan Parlamentet, Kommissionen og Revisionsretten blive enige om at kalde tingene ved deres rette navn. Det ville være den bedste måde at komme overens på.
Hr. Sjöstedt sagde, at vi taler om en generel forbedring. Men er der en forbedring eller ej? Og hvori består den? Derfor henviser vi til standarder, så De kan drage sammenligninger. Jeg vil sige til Dem, at der er sket en forbedring.
Fru Rühle talte om at få mistilliden til at forsvinde og øge gennemsigtigheden og om mere demokrati. Og bagefter talte hun om landbrug - og her vil jeg også svare hr. Sørensen: Problemet med landbruget er, at der stadig er for mange fejlagtige betalinger. Det er problemet. Og vi har konstateret, at fejlene bliver flere ved betalinger, der ikke er omfattet af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem.
Det er klart, at dette omfatter en betydelig del af budgettet. Der er tale om over 40 % af budgettet! Og for den endelige støttemodtager er det måske et lille beløb i forhold til hele landbrugssektoren, men 40 % af budgettet er meget, og derfor må man ikke se igennem fingre med små fejl.
Vi må heller ikke glemme, at 80 % af EU's budget går gennem de nationale budgetter. Hvor langt kan forbedringen af Kommissionen nå, hvis vi ikke kan regne med, at medlemsstaterne hjælper med kontrollen? Jeg kan fortælle Dem, at vi året rundt arrangerer seminarer, som vi inviterer parlamentsmedlemmer, andre institutioner og medlemmer af de nationale revisionsretter til at deltage i. Vi inviterer dem til Luxembourg, og det er en måde at opretholde en god forbindelse med dem på. Vi giver dem oplysninger og får lidt efter lidt harmoniseret procedurerne, for vi arbejder ikke alle sammen med det samme system. Der er det angelsaksiske system og det europæiske system, og vi arbejder på at harmonisere dem.
Jeg husker en bibelsk sætning: "Gå ud og prædik". Og jeg kan forsikre Dem for, at medlemmerne af Retten går ud og prædiker. Vi har alle sammen for nylig været i vores eget land for at forklare tingene. Den opgave, som vi udfører i Parlamentet, udfører vi også i medlemsstaterne og i Revisionsretten. Vores mål er, at medlemsstaterne forstår, hvor vigtigt det er, at de hjælper os og samarbejder med os om kontrollen af fællesskabsmidlerne.
For at spare tid vil jeg svare hr. Camre, fru Avilés, hr. Bayona, hr. van Hulten, hr. Dell'Alba, hr. Casaca, hr. Bösch og fru Morgan skriftligt.
Mange tak for Deres opmærksomhed. Som De ved, står vi som altid til Deres fulde disposition.
Formanden.
   - Tak for Deres forståelse, hr. formand. Vi har en meget stram tidsplan.
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0399/2003) af Jensen for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, for så vidt angår harmonisering af rettigheder og forenkling af procedurer
(KOM(2003) 378 - C5-0290/2003 - 2003/0138(COD)). 
Diamantopoulou,
    Fru formand, mine damer og herrer, det er mig en stor glæde at kunne underrette Dem om en virkelig succes, som vi skal drøfte her.
Efter to og et halvt års forhandlinger og fem formandskaber, som har arbejdet intenst med emnet, er der opnået enighed i Rådet om forordning nr. 1408/1971, en forordning, der har særlig betydning, fordi den vedrører EU's arbejdstageres rettigheder.
Fru Jensens betænkning drejer sig netop om Parlamentets holdning til harmoniseringen af rettigheder og forenklingen af procedurerne vedrørende de arbejdstagere i EU, som arbejder et andet sted end der, hvor de bor, og førstebehandlingen sker i dag.
Denne forordning er af enestående stor betydning for de sikredes rettigheder. Det forslag, som Kommissionen stillede i juni, styrker i bund og grund de sikredes rettigheder - alle sikrede, som har midlertidig bopæl i en anden medlemsstat, får de samme rettigheder til lægebehandling - men desuden forenkles også de procedurer, som sikrer ret til lægebehandling under midlertidigt ophold.
Vi har således en meget konkret retsakt fra de europæiske institutioner, som er forståelig, håndgribelig og har direkte konsekvenser for de europæiske borgeres dagligdag. I virkeligheden berører den to grundlæggende EU-spørgsmål, nemlig begrebet "europæisk borger" og arbejdstagernes ret til fri bevægelighed.
Men ud over denne vigtige uafhængige funktion af forordningen og den forenkling og styrkelse af arbejdstagernes rettigheder, den medfører, vil den også fremme indførelsen af det europæiske sygesikringskort, der som bekendt er klar den 1. juni 2004, og som vil fremme den frie bevægelighed i Europa væsentligt.
Jeg vil gerne komplimentere fru Jensen, som med et dybtgående kendskab til emnet og med kreativ fleksibilitet har formået at formulere Parlamentets holdning til dette forslag i løbet af forholdsvis kort tid, for ikke at sige ekstremt kort tid. Med det særdeles kreative samarbejde, der har været mellem Kommissionen og Parlamentet, står vi måske virkelig i dag over for en beslutning, der vil blive truffet på rekordtid, måske allerede efter førstebehandlingen, hvis man når frem til en endelig aftale, og vi får en endelig aftale i stand mellem de tre institutioner om forordningen og dens ikrafttrædelse så hurtigt som muligt. Jeg vil minde om, at der faktisk i løbet af et halvt år, fra juni til nu, er gjort mange væsentlige bestræbelser, der har været et yderst kreativt samarbejde, og jeg er meget tilfreds med, at Kommissionen i vidt omfang kan acceptere de ændringsforslag, Parlamentet har foreslået, da en accept af disse ændringsforslag betyder, at Rådet kan foretage den endelige vedtagelse efter Parlamentets behandling.
Mine damer og herrer, vi beskæftiger os ofte - også på grund af institutionernes karakter og deres funktion - med procedurer, som er komplicerede. I dag, når vi er igennem procedurerne, og institutionerne er nået til enighed, står vi i virkeligheden foran en beslutning, som har meget konkrete og håndgribelige konsekvenser for de europæiske borgeres liv, så meget desto mere i et Europa med 25 lande, hvor arbejdstagernes bevægelighed og medlemsstaternes samarbejde bør fremmes og foregå med langt mere simple og klare procedurer. 
Jensen (ELDR ),
    Fru formand, fru kommissær og kære kolleger, jeg vil indledningsvis takke meget for det samarbejde, vi har haft omkring det europæiske sygesikringsbevis. For det er rigtigt, som De siger fru kommissær. Det er virkelig en succeshistorie, hvor vi, tror jeg, med ganske få ændringer og en ganske beskeden reform, vil få en meget, meget stor effekt for den enkelte borger, og jeg er glad for, at der i Parlamentet har været opbakning til, at vi lagde vægt på at blive hurtigt færdige med det, så borgerne kan få kortet i hånden den 1. juli 2004. Jeg tror, der vil være en meget, meget stor signalværdi i det.
Det har ikke været helt enkelt, for det var så sent som i fredags, at Rådet blev enigt om den tekst, som nu foreligger, og jeg må takke mine kolleger, skyggeordførerne fra de andre partier for, at de har været meget fleksible og meget tillidsfulde i arbejdet omkring det her, og bakket op om, at vi fandt en løsning så hurtigt som i dag, hvor jeg så håber, at vi kan lægge grunden til, at vi under førstebehandlingen kan blive enige og altså på kun seks måneder få gennemført forslaget.
Det, vi vedtager i dag, indbærer, at man erstatter nogle formularer, vi har i dag, med et kort, og i første omgang vil man erstatte en enkelt formular, der hedder E 111, og senere følger nogle andre formularer, som man normalt skal udfylde, når man flytter fra et land til et andet, og på et midlertidigt ophold har behov for sygesikring, der er betalt af hjemlandet. Det vil medføre en lang række praktiske forenklinger og lettelser for borgerne, også for borgere, der er på rejse. Det er altså ikke kun studerende og pensionister, der midlertidigt er bosat i et andet land, eller folk, der midlertidigt tager arbejde i et andet land, men også folk, der tager på rejse, der nok i større omfang vil benytte sig af det nye sygesikringsbevis. Man skal nemlig ikke længere kontakte de sociale myndigheder, men har kortet og kan gå direkte til lægen.
Men for at vi kan lave et kort, som alle har, er det nødvendigt, at alle borgere får de samme rettigheder, og det har betydet, at der altså bliver flere rettigheder for en række borgere. For fremtiden vil det være sådan, at alle er sikret ret til al nødvendig medicinsk behandling, hvor det hidtil har været sådan, at nogle kun havde ret til akut medicinsk behandling. Men det bliver ens for alle i fremtiden, og det betyder f.eks., at mennesker, der lider af kroniske sygdomme, f.eks. nyresygdomme, for fremtiden kan lave en aftale med et hospital i det land, de rejser til, og være sikret, at de kan komme i dialyse. De får altså en forbedring, en forenkling, med dette forslag.
De nærmere regler for sygesikringsbeviset vil blive fastlagt af en administrativ komité, hvor de enkelte medlemsstater er repræsenteret. Hvordan de kommer til at se ud, og hvilken liste af sygdomme der rent konkret vil være tilladelse til at få behandling for, bliver fastlagt af repræsentanter fra medlemsstaterne. Det, vi fastlægger her, er, at alle får de samme rettigheder, og at man kan gå direkte til lægen, at man altså ikke skal turen rundt forbi de sociale myndigheder.
Det er også værd at nævne, at det bliver enklere med refusion af udgifterne. Det kan gøres simplere og hurtigere. I dag kan det tage lang tid, før udgifterne bliver refunderet. Det bliver enklere. Det bliver enklere for borgeren, men det bliver sandelig også enklere for lægerne, for sundhedspersonalet, og det bliver lettere for myndighederne, så det er virkelig en situation, hvor alle kan være glade og lykkelige over det, der sker, fordi vi faktisk alle får fordel af det.
Jeg vil til sidst sige, at det er meget vigtigt at slå fast, at det, vi forbereder her, er et forsikringskort og ikke et kort, der handler om sundhedsoplysninger i generel forstand. De eneste informationer, der skal være på kortet, er informationer om navn og forsikringsforhold, men altså ikke helbredsoplysninger. Der arbejdes under programmet eEurope med et kort, der vil indeholde helbredsoplysninger, men det er altså ikke det, vi taler om i dag, og derfor har vi ikke databeskyttelsesproblemer, fordi de data, der vil blive udvekslet med dette sygesikringskort, udelukkende er de data, vi udveksler med formularer. En lille reform, men jeg tror, det vil være en reform med meget stor effekt i praksis. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, jeg tilslutter mig lykønskningerne til fru Jensen, ikke bare på grund af det arbejde, hun har udført, men også på grund af hendes evne til og bestræbelser på at opnå enighed mellem alle medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse.
Europa-Kommissionen fremlagde officielt idéen om at lave et europæisk sygesikringskort i begyndelsen af det spanske formandskab for EU fra januar til juni 2002 under det uformelle møde for ministre for beskæftigelse og social- og arbejdsmarkedspolitik, der blev afholdt den 18.-19. januar 2002 i Burgos. Det forslag blev støttet af Spaniens daværende minister for beskæftigelse og sociale anliggender og formand for Rådet (beskæftigelse og social- og arbejdsmarkedspolitik), Juan Carlos Aparicio Pérez, der i dag er borgmester i den smukke castilianske by.
Senere besluttede Rådet i Barcelona i marts 2002 at lave et europæisk sygesikringskort, der skal erstatte de papirformularer, som de europæiske borgere for øjeblikket skal bruge i forbindelse med lægebehandling i andre medlemsstater.
Når EU-borgerne flytter mellem medlemsstaterne, kan der opstå, og opstår der faktisk besvær og begrænsninger for deres frie bevægelighed inden for EU. Muligheden - som faktisk er nært forestående, efter at vi har lyttet til kommissæren - for et europæisk sygesikringskort skal bidrage til, at disse vanskeligheder overvindes og fjernes, og desuden vil EU-borgerne få lettere ved at udøve deres rettigheder.
Situationen var meget anderledes i begyndelsen, hvor der var forskellige situationer i medlemsstaterne. Fordelene ved dette europæiske sygesikringskort er imidlertid indlysende. For Spanien, som modtager over 40 millioner europæiske borgere årligt, og hvor mange EU-borgere desuden bosætter sig, er det meget vigtigt. Indbyggerne i meget regionaliserede lande vil også få særlige fordele.
Kortet for alle EU-borgere vil forenkle de procedurer, der for øjeblikket er nødvendige for at få adgang til lægebehandling i et midlertidigt opholdsland, og det garanterer også, at de organer, der finansierer en lægebehandling, modtager godtgørelse for udgifterne fra den pågældende borgers oprindelsesland.
Jeg synes derfor, at fordelene bl.a. er, at EU's samordning, hvad angår lægebehandling, anvendes korrekt, at der skabes tillid blandt EU's borgere med hensyn til deres sundhedspleje, når de flytter inden for EU, at borgernes udøvelse af deres ret til lægebehandling lettes ved forenkling af den krævede dokumentation, som indskrænkes til et simpelt kort, til et eneste sygesikringskort, med integreret brug af kort og terminaler, og endelig at der sørges for en erstatningsmekanisme i særlige tilfælde, hvor kortet er tabt eller stjålet.
Med dette kort, som i princippet vil erstatte formular E 111, der anvendes ved kortere ophold, får vi, som kommissæren sagde, endnu et stykke Europa i vores lommer ud over euroen.
Hvis vi vender tilbage til det spanske formandskab for EU og dets slogan, får vi med dette kort ganske enkelt "mere Europa". Under alle omstændigheder mener jeg, at "mere Europa" betyder et Europa, der er tættere på de europæiske borgere, som vil opfatte det mere positivt, og det er utvivlsomt - jeg slutter nu, fru formand - endnu et skridt i opbygningen af Europa, som vores forgængere ville have sagt.
Van Lancker (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, tak for denne vigtige forordning. Jeg vil også gerne takke ordføreren for det hurtige og fleksible arbejde og især også for det udmærkede samarbejde med de politiske grupper. Jeg vil ligeledes gerne takke Rådet for dets konstruktive holdning i denne sag. Fru kommissær, her er der virkelig ved at ske et lille mirakel. Det drejer sig om en forordning, som skal vedtages enstemmigt af Rådet ved fælles beslutningstagning med Parlamentet, og proceduren afsluttes efter én behandling. Jeg tror ikke, at dette er sket før her i Parlamentet. Den forordning, som vi i dag drøfter, er trods alt meget vigtig, fordi den på to måder forbedrer rettighederne betydeligt for de borgere, som benytter retten til fri bevægelighed for personer.
For det første har alle fremover samme ret til nødvendig lægebehandling, og det betyder en stærk forbedring for en masse mennesker. Hidtil har det været sådan, at studenter og pensionister har ret til lægebehandling i den medlemsstat, hvor de opholder sig, hvis de har behov for det, mens arbejdstagere og deres familier kun har kunnet få nødvendig lægebehandling i opholdslandet. Denne forskelsbehandling er således ophævet nu.
For det andet bliver procedurerne også meget mere enkle for folk. Nu skal personer, som opholder sig i en anden medlemsstat, aflevere en E 111-formular til den lokale sygekasse, hvor de derefter får en ny formular, og først da kan de gå til læge eller tandlæge. Dette er håbløst indviklet! Nu har de i det mindste lov at gå direkte til behandleren, hvilket også er en stærk forbedring.
Jeg er ligeledes glad for, fru kommissær, at Rådet og Kommissionen er gået med til princippet om, at medlemsstaterne skal informere deres borgere om retten til lægehjælp, for denne ret er selvfølgelig ikke ubegrænset.
Til sidst håber jeg ligesom mine kolleger, at denne forordning, fru kommissær, virkelig vil være et nyt, vigtigt skridt på vej mod indførelse af et generelt europæisk sygesikringskort, som for alle europæiske forsikrede, som benytter opholdsretten, fastsætter bestemmelser om hurtig adgang til lægehjælp overalt i Europa. 
André-Léonard (ELDR ).
   - Som medlem af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, men også som tidligere regeringskommissær for administrative forenklinger i Belgien, kan jeg naturligvis ikke andet end glæde mig over vores udvalgs enstemmige godkendelse af betænkningen af vores kollega fru Jensen.
Faktisk er indførelsen af et europæisk sygesikringskort, der erstatter de nuværende formularer, som giver mulighed for behandling i en anden medlemsstat, et betragteligt fremskridt for europæerne. Det mener jeg, vi alle bør være klar over. Harmoniseringen af procedurerne giver større velvære og fritager os fra en kolossal bunke papirarbejde, men især sikrer den reel bevægelighed for de europæiske borgere. Dette skridt viser til fulde, hvor effektiv en omlægning af procedurerne kan være. Således er den famøse E 111-formular, som er velkendt af turisterne, og som kræves for ophold af kort varighed, den første, der bliver afskaffet.
Det europæiske kort letter livet for vores medborgere uden at ændre ved de eksisterende rettigheder og forpligtelser. Det er noget, vi alle har insisteret på. Denne konkrete og meget synlige handling vil styrke vores tilhørsforhold til EU, lige så vel som det vil styrke det europæiske borgerskab. Det er klart, at vi meget hurtigt skal fortsætte vores indsats og udvide kortordningen til at omfatte lægenødhjælpsdata og adgang til kortholderens sundhedsoplysninger.
Lad os i dag glæde os over denne nye administrationskultur, som uden tvivl vil blive rost af de europæiske borgere, der alt for ofte er blevet skuffet over vores langsommelige og tunge procedurer.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Fru formand, der er altid positivt, at der gennemføres foranstaltninger, der fremmer forenklingen af procedurer og formaliteter, og det konkrete forslag vedrørende lægebehandling er så meget vigtigere, idet det medvirker til at gøre den fri bevægelighed for personer lettere. Disse rettigheder må udstrækkes til de størst mulige antal, hvorfor det er positivt, at det er lykkedes at indføre et europæisk sygesikringskort for alle - samt deres familiemedlemmer - der rejser, studerer, arbejder i en anden af EU's medlemsstater, hvorved det træder i stedet for de nuværende formularer, men uden at indeholde data, der bringer privatlivets fred i fare. Jeg finder det også positivt, at alle borgere skal informeres om deres rettigheder på dette felt i de forskellige medlemsstater, og at de sikres på passende vis. Jeg takker derfor Anne Elisabet Jensen for hendes arbejde. Jeg håber således, at borgerne i alle EU's medlemsstater får direkte adgang til alle former for lægebehandling, og at det sker hurtigst muligt og efter en fastsat tidsplan. Jeg håber ligeledes, at afstemningen i dag ikke får til følge, at denne tidsplan skrider, og at sygesikringskortet bliver til virkelighed i løbet af det kommende år. 
Ahern (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg hilser også beslutningen om at indføre et europæisk sygesikringsbevis velkommen og lykønsker ordføreren med hendes klarhed og ihærdighed. Dette er virkelig et gennembrud for vores borgere og et konkret eksempel for dem på, hvordan de direkte kan drage fordel af EU. F.eks. vil de gennem sygesikringsbeviset have direkte adgang til den nødvendige behandling i stedet for at skulle indhente en formular E 111 før afrejsen og derefter gennemgå diverse bureaukratiske procedurer, før de kan få behandling.
Medlemsstaterne er ansvarlige for sundhedsområdet, og der er naturligvis stor forskel på fremgangsmåderne på dette område. Ikke desto mindre er Rådet langt om længe nået til enighed. Jeg lykønsker alle de involverede parter med denne enighed, så sygesikringsbeviset kan anvendes aktivt den 1. juni 2004.
Ordføreren har dog ret i at fremhæve, at Europa-Parlamentet skal høres igen, hvis der stilles forslag om at udvide sygesikringsbeviset til at omfatte personlige sundhedsoplysninger - dette er nemlig allerede foreslået - da en behørig beskyttelse af personoplysninger - især af medicinsk art - er et stort problem. 
Crowley (UEN ).
   - Fru formand, jeg vil også gerne slutte mig til mine kolleger og lykønske både kommissæren og ordføreren med deres arbejde på dette emne.
På en måde hjælper det at fremme idealet for EU's integration og større mobilitet mellem medlemsstaterne, når vi tænker på, at vi for kort tid siden havde problemer med at nå til enighed om et fælles pasformat. Det var endnu mere vanskeligt at blive enige om et fælles format for sedler og mønter, da euroen blev skabt.
I mange år har vi dog gennem formular E 111 eller andre formularer haft en aftale om at yde tjenesteydelser til personer, der bliver syge, mens de er væk fra deres hjemland. Det største problem med formularens format var, at den var for bureaukratisk, og der var ingen vished om eller garanti for, at man kunne få den behandlingskvalitet, som man krævede - eller overhovedet få behandling - hvis man pludselig blev syg, mens man var væk. Dette fælles sygesikringsbevis vil i det mindste fjerne en del af disse vanskeligheder. 
For det andet vil aftalerne mellem medlemsstaterne - angående behandlingsformerne samt omfanget og niveauet for de tilgængelige tjenesteydelser - også hjælpe med at afklare situationen for mange mennesker. 
For det tredje, hvilket er mere vigtigt, vil det også give folk, der rejser udenlands på ferie, på grund af arbejde eller andet, en større tryghed. Tallene for dette emne er meget interessante. Siden 1970 er antallet af personer i de eksisterende 15 medlemsstater, der bor uden for deres hjemland, steget med 61 %. Antallet af personer i EU, der arbejder i et andet land end deres hjemland, er steget med 54 % siden 1970. Antallet af studerende i EU, der studerer i et andet land end deres hjemland, er steget med 71 % siden 1970. Dette illustrerer, at der er endnu større behov for tjenesteydelser. 
Endelig skal der iværksættes et uddannelses- eller oplysningsprogram for at sikre, at lægerne i medlemsstaterne forstår, hvad disse sygesikringsbeviser betyder.
Blokland (EDD ).
   - Fru formand, fru kommissær, fru ordfører, kære kolleger, fru Jensens betænkning støtter jeg i store træk. Det er vigtigt at fremme fri bevægelighed i EU og skabe forudsætninger for det. Hvis vi vil fremme fri bevægelighed for borgere og ligeledes ønsker en yderligere integrering af det indre marked, skal der også findes en løsning for de mindre behagelige ting såsom benyttelse af sundshedsvæsenet i udlandet. Denne løsning kommer inden for rækkevidde med indførelsen af et europæisk sygesikringskort. Foruden klare fordele ser jeg imidlertid også et par ulemper ved indførelsen af et sådant kort. Fru Jensen nævner i sin betænkning to foranstaltninger, som er nødvendige for et sådant kort.
For det første harmonisering af de rettigheder, som alle kategorier af forsikrede har. Ønsket om en sådan harmonisering deler jeg ikke. Den måde, hvorpå sundhedsvæsenet er udformet, er forskellig fra medlemsstat til medlemsstat, og også finansieringen varierer fra præmier til betaling via skatterne. Dernæst anser jeg ikke et sådant korts symbolske værdi for at være af væsentlig betydning. Hvis De bliver syg i udlandet, har De jo brug for behandling, ikke for et symbol. Behandlingen kan De snart få med et kort. Den europæiske fornemmelse får jeg i hvert fald ikke med et kort.
Den anden foranstaltning, som skal føre til formindskelse af formaliteter, tilslutter jeg mig derimod. Administrative procedurer og formaliteter skal begrænses til et minimum. At den øgede mobilitet af borgere fører til benyttelse af sundhedsvæsenet i en anden medlemsstat, skal ikke straffes med administrativt bureaukrati.
Jeg vil slutte mit indlæg med et spørgsmål til kommissær Diamantopoulou. Betyder indførelsen af kortet også, at der kommer nye officielle instanser for at indføre dette kort, eller er det muligt uden nye instanser og uden nyt personale? 
Bastos (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kolleger, EU bør ikke kun være et område med fri bevægelighed for kapital, varer og tjenesteydelser, men bør også være et Europa, hvor borgerne kan bevæge sig frit uden skade for deres rettigheder. Det europæiske sygesikringskort bliver et stort skridt i retning mod at nå dette mål. Allerede i konklusionerne fra topmødet i Barcelona, i marts 2002, blev det aftalt at indføre et europæisk sygesikringskort, der kunne medvirke til at fjerne hindringer for geografisk mobilitet. Målet er således at lette den fri bevægelighed for personer inden for EU. At støtte denne betænkning nu er forudsætningen for, at vi alle i 2004 kan drage fordel af dette EU-fremskridt. Jeg takker ordføreren, Anne Elisabet Jensen, for det gode arbejde, som hun har udført. Jeg vil også gerne rose Kommissionen for dens indsats og engagement i virkeliggørelsen af dette ønske og Rådet for dets meget positive samarbejde.
Det europæiske sygesikringskort vil indebære en harmonisering af de forsikredes og deres familiers rettigheder, hvad enten den forsikrede er på rejse, studerer i udlandet, er udsendt, søger arbejde eller er international langturschauffør. Alle borgere får adkomst til naturalydelser, når de søger lægehjælp under et ophold i en medlemsstat, og slipper for de komplicerede bureaukratiske procedurer, der i dag involverer diverse instansers medvirken.
Af hensyn til de nødvendige forudsætninger for at indføre dette kort skal der først ske ændring af de forordninger, der gennemfører de sociale sikringsordninger, navnlig nr. 1408/71 og 572/72. Jeg noterer med tilfredshed den aftale, der er opnået med Rådet om revision af forordning nr. 1408/71. Med indførelsen af et enkelt, personligt kort bliver de forskellige aktuelt anvendte formularer overflødige, de forsikredes rettigheder harmoniseret, og formaliteterne forenklet. Ophævelsen af de nuværende formularer vil dog ske gradvist. Disse ændringer forudsætter, at de forsikrede får passende information om deres rettigheder og pligter i forbindelse med denne forordning, og at det bliver medlemsstaterne, der bør overvåge, at borgerne informeres på passende vis. Indførelsen af et europæisk sygesikringskort er således et ønske, der bliver til virkelighed, men det er også et europæisk symbol og et redskab, der styrker følelsen af at være en del af EU. 
Van den Burg (PSE ).
   - Fru formand, jeg tilslutter mig dem, som lykønsker ordføreren, skyggeordførerne og også kommissæren for deres ihærdige arbejde, som gør det muligt at afslutte denne sag i én behandling. Det er flot! Alligevel vil jeg ved denne lejlighed fremsætte et par kommentarer. Det er naturligvis glimrende, at vi får dette kort til næste år, men sommetider går det efter min mening alt for hurtigt. Lægehjælp er ikke bare et kommercielt produkt eller en kommerciel tjenesteydelse, som der handles med på det fri marked. Man kan ikke bare betragte dem, som er nødt til at bruge sundhedsvæsenet, som almindelige individuelle forbrugere og dem, der yder denne behandling, som virksomheder eller små selvstændige erhvervsdrivende, der udfører deres arbejde på markedet med eller uden fortjeneste.
Medlemsstaternes sundhedsordninger er en del af de sociale sikringsordninger, som for størstedelens vedkommende er finansieret kollektivt og på grundlag af solidaritet mellem syge og raske, unge og gamle, mænd og kvinder og til en vis grad fattige og rige. Der lægges i øjeblikket en stor belastning på disse ordninger på grund af stigningen i antallet af ældre, stadig større behandlingsmuligheder, privatisering og andre ting. Jeg beder Kommissionen om også at lægge større vægt på disse aspekter. Vi kan absolut ikke nøjes med kun at træffe bestemmelser for den fri bevægelighed for lægebehandling for individuelle kortindehavere og bare overlade den europæiske indblanding i sundhedsvæsenet til Domstolens afgørelser og til et nyt direktiv, som nu er under forberedelse i Generaldirektoratet for Det Indre Marked om den fri bevægelighed for tjenesteydelser. Vi må ikke tillade, at solidaritetselementet undermineres. Det er ikke hensigten at opmuntre til shopping i sundhedsvæsenet for beregnende borgere, som kan tillade sig det, mens sundhedsvæsenet derhjemme klædes af til skindet. I de to minutter, jeg har nu, kan jeg ikke uddybe det alt sammen, men jeg vil dog advare Dem mod dette og tilføje, at der, uanset hvor stor succes sygesikringskortet får, er et presserende behov for, at den såkaldte (refleksionsproces på højt plan), som blev sat i gang sidste år i Rådet, munder ud i en stærk, fuldgyldig koordinering af sundhedsvæsenet, hvor solidaritet og kvalitetsaspekter står centralt. 
Patakis (GUE/NGL )
   - Fru formand, de foreslåede ordninger om sygesikringskortet kan afskaffe nogle bureaukratiske procedurer, men i praksis ophæves alle fordelene af politikken med at reducere de sociale udgifter og ydelser, i overensstemmelse med Maastricht-kriterierne, under påskud af de for store offentlige underskud, og af politikken med kommercialisering af sundhedssystemerne.
Disse justeringer vil være med til at fremskynde gennemførelsen af EU's politik, de kapitalistiske omstruktureringer i medlemsstaterne, som sker under påskud af harmoniseringen af sundhedssystemerne, det vil sige udjævningen nedad af de sociale ydelser, afskaffelsen af deres offentlige karakter og privatiseringen og kommercialiseringen af sundhedssystemerne og de sociale sikringssystemer, nedsættelsen af pensionerne samt forøgelsen af arbejdstagernes bidrag til forsikringsfondene. Alt dette markerer et overgreb på arbejdstagerne.
Hvad gavner kortet, når adgangen til det offentlige sundhedssystem bliver mere og mere problematisk, og det privilegium, der hedder ret til lægebehandling, kun bevares af dem, som har økonomisk mulighed for at betale, når også de offentlige hospitaler skal drives ud fra virksomhedskriterier? Forsikringsfondene giver underskud, fordi staten tager midler fra de sociale sikringsfonde til finansiering af pengemarkederne og hjælper arbejdsgiverne ved at nedsætte arbejdsgiverbidragene.
De foreslåede foranstaltninger vil snarere forværre forsikringsfondenes økonomiske situation. Når den sociale sikring privatiseres, hvilken forsikring er der så til de 20 % af EU's befolkning, som lever under fattigdomsgrænsen, og de 8,8 % arbejdsløse i henhold til den seneste Eurostat-undersøgelse?
Arbejdstagerne kan altså ikke forvente noget af det meget omtalte sygesikringskort. Tværtimod kan de forvente større usikkerhed og fattigdom og højere betaling, hvis de vil have forebyggelse, helbredsbeskyttelse og lægebehandling. Vi er sikre på, at de vil kæmpe for at afværge denne politik. Og vi, Grækenlands Kommunistiske Parti, står ved deres side. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær og ærede parlamentsmedlemmer, vi kristelige demokrater her i Europa-Parlamentet, og naturligvis det svenske Kristelige Demokratiske parti, bifalder den tydelige og vigtige administrative forenkling, som et europæisk sygesikringsbevis indebærer. Fra og med 2004 bliver dette europæiske sygesikringsbevis endda elektronisk med mulighed for dataaflæsning.
Det er naturligvis særdeles velkomment, at der indføres et sygesikringsbevis. Dermed bliver det langt enklere for borgerne i de forskellige EU-lande at sikre deres sociale rettigheder uden administrative bekymringer. Nu forsvinder de forskellige formularer, først E 111, men med tiden også E 110, E 119 og E 128.
Det er samtidig vigtigt at understrege, at det nye europæiske sygesikringsbevis ikke indebærer nye sociale rettigheder. Det er alene en administrativ forenkling. Også fremover er det rent forfatningsmæssigt medlemsstaternes ansvar at sørge for sundheden i EU. Betalingsansvaret ligger også hos medlemsstaterne. Det er vigtigt for os i den europæiske debat at se sociale rettigheder knyttet til spørgsmål om betalingsansvar og solidaritet.
Jeg vil også understrege, at der i dag i mange EU-lande er økonomisk krise i syge- og socialsikringssystemerne. Formålet med harmonisering, eller med udarbejdelsen af en europæisk liste over sociale rettigheder, uden at knytte dette til medlemsstaternes finansiering, er meget tvivlsomt. Vi skal lette det administrative arbejde, men vi skal lade medlemsstaterne håndtere disse spørgsmål selv, også fremover. 
Cercas (PSE ).
   - Fru formand, vores rituelle lykønskninger til ordførerne og kommissæren er i dag fuldt ud berettigede, for i dag tager Parlamentet sammen med Kommissionen og Rådet virkelig et vigtigt skridt til at samordne vores dagsorden med borgernes og gøre deres liv lettere, og selv om de ikke får nye rettigheder, lettes udøvelsen af de rettigheder, de allerede har, i det mindste.
Den administrative forenkling er, som andre kolleger allerede har understreget det, meget vigtig, men jeg vil også benytte lejligheden til at sige, at vi for første gang ændrer den gamle forordning nr. 1408/71, og vi begynder at tale om ikke bare den frie bevægelighed for arbejdstagere i Europa, men også om den frie bevægelighed for borgerne, og vi begynder at få en debat og en politisk praksis, hvor borgernes rettigheder er ved at blive en realitet på områder så grundlæggende som retten til sundhed. Derfor er det et første, meget vigtigt strategisk skridt.
Jeg vil også sige, fru formand, at disse succeser og denne lykønskning fra alle sider ikke må føre til selvtilfredshed: Vi må blive ved med at være krævende, for dette er kun det første skridt. Vi har ikke engang et europæisk kort. Dette er en forenkling af formularer, kortet er endnu ikke et intelligent kort, og der er langt igen, før europæernes ret til sundhed virkelig er sikret, koordineret og berigtiget af en EU-myndighed.
Derfor, fru kommissær, mener jeg, at vi fortsat skal gøre fremskridt. Dette er som sagt det første skridt i en lang kamp, indtil vi får et socialt Europa, der administrativt set er mere simpelt, men også er mere dybtgående og mere seriøst, hvad angår vores status som borgere.
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne rette en varm tak til Kommissionen og til kommissæren, fru Diamantopoulou, for dette glimrende dokument, til ordføreren, fru Jensen, og til alle de parlamentsmedlemmer, som nu i stort antal forlader deres kontorer og begiver sig ind i salen for at høre mig tale, eftersom de bestemt ikke kommer for at stemme. Jeg vil gerne takke dem, for det er første gang, at der er så mange parlamentsmedlemmer, som lytter til mig. De skal have tusind tak alle sammen.
Jeg kan fortælle, at jeg drømte om hr. Berlusconi, som skulle tale i Parlamentet sidst i december for at gøre rede for rådsformandskabets aktiviteter i det forløbne halvår. I drømmen rejste hr. Schultz sig endnu en gang op, og han sagde følgende til hr. Berlusconi: "Hr. Berlusconi, hvad nu, hvis De bliver syg et sted i Europa, f.eks. her i Frankrig?" Da hr. Berlusconi hørte dette, tog han sig - sådan som man gør i Italien - til genitalierne for at holde uheldet borte, og derefter sagde han: "Kære hr. Schultz, jeg vil gøre en meget større indsats end det vigtige kort, som Kommissionen har foreslået. Om tretten et halvt år, når Italien får formandskabet igen, og når jeg endnu en gang bliver rådsformand, vil jeg sørge for, at alle borgere kan rejse rundt i Europa og blive behandlet for alle sygdomme. Derfor skal du huske at stemme for denne betænkning og at give udtryk for min tilfredshed med dette glimrende sygesikringskort."
De Rossa (PSE ).
   - Fru formand, det er fremragende, at vi behandler dette europæiske sygesikringsbevis ved førstebehandlingen. Vi bør erindre, som kommissæren nævnte, at det har taget to et halvt år at komme så vidt gennem forhandlinger med fem formandskaber. Ikke desto mindre er det en håndgribelig virkelighed for borgerne i Europa. Det er en håndgribelig måde at bringe Europa tættere på borgerne, og jeg støtter holdningen om, at dette sygesikringsbevis rent faktisk bør have et europæisk design og bør identificeres meget tydeligt som en europæisk fordel for borgerne.
De formularer, som det erstatter - E 111, E 128, E 110 og E 119 - lyder mere som tilsætningsstoffer i fødevarer end som sundhedspas, men jeg er glad for, at sygesikringsbeviset nu erstatter dem i god tid.
Vi skal også insistere på - i stedet for blot at anbefale - at medlemsstaterne forsikrer folk om, at dette sygesikringsbevis er tilgængeligt, at de ved, hvordan man ansøger herom, hvordan det kan anvendes, og hvad deres rettigheder er.
Moraes (PSE ).
   - Fru formand, jeg har et endnu større fremmøde end hr. Fatuzzo, så jeg vil være positiv og sige efter selvanalysen fra forhandlingen om Revisionsretten og den rejste kritik, at det er virkelig forfriskende at have en forhandling om noget med så lidt kritik; noget, som er så positivt for EU-borgerne.
Jeg vil gerne understrege kommissærens synspunkt. Det er en håndgribelig fordel at gøre den frie bevægelighed for almindelige EU-borgere til en realitet. Mens jeg lykønsker ordføreren, vil jeg også gerne anmode om - hvis dette sygesikringsbevis skal være en realitet - at Kommissionen og alle parlamentsmedlemmerne indskærper over for medlemsstaterne, at de ikke skal betragte dette som et rent teknisk skridt fremad. Der er behov for oplysning, og som hr. Crowley sagde, for behørig uddannelse af lægerne, så de kan acceptere sygesikringsbeviset og sikre, at dette ses som den succeshistorie, det uden tvivl er. 
Der er meget få kritikpunkter. Lad os gå ud og offentliggøre, at sygesikringsbeviset er en fordel, som gør fri bevægelighed til en realitet, som det er fastlagt i traktaterne.
Diamantopoulou,
   Fru formand, det var imponerende, at der var enighed over hele linjen i Parlamentet. Der blev indgået en aftale, og vi kan alle blive enige om, at dette er en succeshistorie. 
Vi har forsøgt at forenkle procedurerne, så jeg vil gerne forsikre Dem om, at der ikke kommer en ny institution, der bliver ansvarlig for at udstede sygesikringsbeviset, ingen nye tjenestegrene eller nye folk. Det er de samme folk i Kommissionen, der skal tage sig af dette, og medlemsstaterne vil fortsætte med de samme procedurer. 
Hvad angår beviset, vil jeg gerne præcisere, at det europæiske sygesikringsbevis ikke er et sygesikringsbevis som dem, vi kender i visse medlemsstater. Det indeholder ikke helbredsoplysninger om indehaveren af sygesikringsbeviset. 
Det er interessant, at vi nu har en forordning, som er tydelig og enkel, og som letter hverdagen for arbejdstagerne i EU. De store forskelle mellem medlemsstaternes sundhedsordninger har betydet, at det ikke var let at nå til enighed, men i sidste ende har vi - takket være konsensus og medlemsstaternes politiske vilje - opnået enighed om denne forordning. 
Min anden bemærkning omhandler procedurerne. Jeg mener, at aftalen besvarer nogle af de stemmer på europæisk plan, som hævder, at Europa bliver mere og mere kompliceret. De siger, at det er meget vanskeligt at blive enige om komplicerede sociale spørgsmål, men i dette tilfælde er 15 medlemsstater med forskellige sociale sikringsordninger blevet enige, og nu har vi en fælles forordning. 
Min tredje bemærkning går på ikke blot indholdet, men symbolikken i det europæiske bevis. Som mange parlamentsmedlemmer allerede har sagt, får de europæiske borgere euroen i den ene lomme og det europæiske sygesikringsbevis i den anden: et ægte symbol på et socialt Europa.
Fru Jensen har gjort et fremragende stykke arbejde, og jeg vil gerne lykønske hende endnu en gang. Det var ikke let at finde en balance og opnå en aftale med alle parter i Parlamentet. Kommissionen godkender ændringsforslag 8-34. I lyset af aftalen er ændringsforslag 1-7 ikke længere gældende. 
Jeg mener, at det efter Parlamentets førstebehandling nu vil være muligt at vedtage forordningen inden udgangen af det italienske formandskab.

 - Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted inden længe.
Atkins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Er der nogen, der vil være så venlig at forklare mig, hvem der uden videre træffer beslutningen om egenrådigt at ændre afstemningstidspunktet her i Parlamentet? Vi har fået at vide, at afstemningen finder sted på et bestemt tidspunkt, og det synes aldrig at ske. Hvis det er muligt prompte at afbryde et plenarmøde på grund af et højtideligt møde, hvorfor kan man så ikke holde afstemningen på det bekendtgjorte tidspunkt, uden at der skal være så mange problemer?
Mange parlamentsmedlemmer er ved at være godt trætte af disse forsinkelser og vil gerne vide, hvad svaret er.
Formanden.
   - Jeg skal give Dem besked, hvis jeg finder ud af det!
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemning om anmodning om uopsættelig forhandling om forslag til Rådets forordning om overgangsforanstaltninger i forbindelse med reformen af vedtægten, særlig for så vidt angår vederlag og pension (KOM(2003) 612 - C5-0492/2003 - 2003/0241(CNS)). 
Diamantopoulou,
    Europa-Kommissionen vil i anledning af Europa-Parlamentets afstemning om den såkaldte anmodning om uopsættelig behandling af reformen af vedtægten gerne understrege, at den vil holde fast i sit forslag om en generel reform af vedtægten.
Dette forslag blev vedtaget af Kommissionen den 18. november. Der er i forslaget taget højde for en række ændringsforslag, som Europa-Parlamentet har stillet, og som Kommissionen har accepteret, herunder bestemmelserne om tjenestemænd, der arbejder for Europa-Parlamentets politiske grupper. 

(1) 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.
Santini (PPE-DE ),
    Hr. formand, jeg vil gerne takke alle dem, som bidrager til, at vi under førstebehandlingen kan vedtage en forordning, der forhåbentlig træder i kraft den 1. januar næste år som planlagt.
Jeg vil gerne takke den rådgivende ordfører, Francisca Sauquillo, Kommissionen, Rådet og alle dem, som godkender mine kompromisændringsforslag og dermed gør det muligt at vedtage denne betænkning i dag, så vi lige når at sikre forordningens ikrafttrædelse den 1. januar næste år. Der er tale om en yderst nyskabende betænkning, hvor vi for første gang giver fællesskabsmidler til tredjelande, så de på deres eget område kan hjælpe os med at bekæmpe illegal indvandring. 

Randzio-Plath (PSE ),
   Hr. formand, som ordfører er jeg nødt til at komme med en bemærkning og henstille til at forkaste ændringsforslagene bortset fra dem fra det udvalg, som jeg er formand for. Jeg vil dog allerede fra starten af gerne bemærke, at vi har arbejdet meget godt sammen på tværs af grupperne, navnlig for så vidt angår fru Hermange - ordføreren for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender - og mig selv. Selv om det ikke længere var muligt for det udvalg at formulere en holdning og stemme om den, så stemmer vi ens. Jeg vil desuden gerne præcisere, at vi på tværs af grupperne vedtog et punkt, som Parlamentet har truffet en politisk beslutning om, nemlig om en nedsat afgiftssats for arbejdskraftintensive ydelser, og var oprørt over at høre hr. Bolkestein sige i går aftes, at han kun regner med en forlængelse på seks måneder, selv om selv Rådet går ud fra to år og vi fra seks år.
Den juridiske tjeneste meddelte udvalget, at ændringsforslag 22, som foreligger i dag, ikke kunne behandles, hvorfor udvalget nedstemte det. Jeg frygter dog, at ændringsforslag 22 kunne sende det forkerte politiske signal i dag. Plenarforsamlingen kan selvfølgelig være mere vis end et udvalg, hvorfor jeg henstiller til, at den vedtager ændringsforslag 22, så det bliver klart, at vi forlænger den nedsatte moms på arbejdskraftintensive ydelser ud over den 31. december 2003. På nøjagtig samme måde kan vi gøre det samme for film ved hjælp af ændringsforslag 21. 

Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er i høj grad for. Fru Randzio-Plath gjorde ret i at rette listen over sin gruppe. Vi har indført dette ændringsforslag 22 for at sørge for, at forsøget med de nedsatte momssatser for arbejdskraftintensive ydelser kan fortsætte på den anden side af den 31. december 2003. Det er, hvad ordføreren ønsker, og det er, hvad alle ønsker.
Det mundtlige ændringsforslag er rent redaktionelt. I stedet for at aftale, at datoen den 31. december erstattes med datoen i det nye direktivs artikel 2 - som omhandler datoen for det nye direktivs ikrafttræden - skriver vi mere klart, at den 31. december 2003 erstattes med datoen for det nye direktivs ikrafttræden.
Det er således det samme, men vores jurister mente, det var bedre at affatte det på den måde. Derfor skal alle, som vil signalere, at de nedsatte momssatser bør kunne fastholdes, hvis staten ønsker det, stemme for det således ændrede ændringsforslag.

(1)
(2)
Berès (PSE ).
   - Jeg ønsker blot at præcisere udformningen, for jeg mener ikke, at den oprindelige udformning var helt forståelig. I slutningen af det ændringsforslag, der blev stillet af hr. Corbett, og med hans samtykke, foreslår jeg, at ændringsforslaget udformes således: "indførelsen, i artikel 1, stk. 2, af lighed mellem mænd og kvinder, som imidlertid skal betragtes som en værdi og ikke blot som et princip".


Formanden.
   - Kære kolleger, vi har ventet, indtil Parlamentet var fuldt op, da jeg er sikker på, at De alle gerne sammen med mig vil ære de spaniere, der blev dræbt i Irak sidste lørdag den 29. november 2003.
Som følge af situationens alvor, og da vi alle gerne vil vise vores ærbødighed - både over for de berørte enkeltpersoner og deres familier - vil jeg bede Dem om sammen med mig at iagttage et minuts stilhed til ære for de spanske borgere, som blev dræbt i Irak.
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi medlemmer af Grækenlands Kommunistiske Parti fulgte Deres forslag om et minuts stilhed til ære for de syv spanske statsborgere, der har mistet livet i Irak. Vi er dybt bedrøvede over det meningsløse tab af menneskeliv, også selv om det drejer sig om hemmelige agenter på en ukendt mission, og vi kondolerer deres familier. Imidlertid vil vi ikke undlade at gøre opmærksom på, at den spanske regering, som sendte dem ud, alene er ansvarlig for deres død. Langt mere beklager vi de titusindvis irakere, som har fundet døden under de udenlandske angreb på og besættelsen af deres fædreland, og vi fordømmer på det skarpeste den kendsgerning, at De slet ikke har nævnt dem, som om de tilhørte en lavere kategori af mennesker. Vi håber, fornuften vil råde, og at de fremmede angribere vil trække sig ud af Irak, inden den irakiske befolknings modstand driver dem på flugt. 
Formanden.
   - Vi fortsætter med afstemningen.
 - Afstemningen er afsluttet.
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked er ganske vist ikke en domstol. Men hvad angår de dokumenter, som dommer Courroye har fremsendt vedrørende Jean-Charles Marchiani, ville den "normale" reaktion være at lade retten gå sin gang. For de forhold, han beskyldes for, er yderst alvorlige. EU-parlamentsmedlemmet beskyldes for at have tilegnet sig 5,5 millioner euro i Falcone-sagen. Han beskyldes for at være indblandet i ulovlig våbenhandel med Angola og i to tilfælde for korruption i forbindelse med offentlige kontrakter vedrørende Leclerc-tanks og Roissy-lufthavnen. Hans eneste forsvar er at påberåbe sig eller sagt på en anden måde mistanken om, at en retssag først og fremmest er indledt for at få ram på en mand i hans egenskab af politiker. Men i henhold til de franske myndigheder og især skattevæsenet, men også parlamentsmedlemmer af enhver oprindelse i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, nyder Jean-Charles Marchiani snarere godt af Det er en uacceptabel holdning, som miskrediterer os alle. At ophæve Jean-Charles Marchianis immunitet ville være at forkaste en verden, hvor skatteparadiserne, våbenhandlerne og olieselskaberne hersker. Det ville være at forkaste "Frankrig-Afrika"-ordningen, som korrumperer den politiske verden med penge og foragter retsvæsenet og de afrikanske befolkningers suverænitet. Derfor har vi stemt for at ophæve immuniteten.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Hensigten med dette forslag til ændringsbudget er at skære 5 milliarder euro af betalingsbevillingerne til strukturfondene fra før 2000 og føre den principaftale ud i livet, som Europa-Parlamentet traf med Rådet i forbindelse med budgetforliget den 24. november 2003.
Kommissionen retfærdiggør beskæringen med vanskeligheder i behandlingen af støtteansøgningerne og underudnyttelse af betalingsbevillingerne i forhold til medlemsstaters overslag over tilbagebetalinger. Tilbage står imidlertid, hvordan disse betalinger skal gennemføres fremover, når man tager i betragtning, at der for 2004 er opført mindst 1 milliard euro for programmer fra før 2000.
Sagen er, at hvis der findes ca. 13 milliarder euro i uindfriede forpligtelser for programmerne fra før 2000, bør de gennemføres til fulde og ikke bortfalde, ud fra princippet om, at udgifter har et formål, og for at sikre princippet om social og økonomisk samhørighed. Snarere end bekymringer for gennemførelsen handler det om, at man ønsker at imødekomme stabilitetspagtens krav og dermed reducere medlemsstaternes bidrag til EU's budget, navnlig fra store lande som Tyskland og Frankrig. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Programmet for omstillingen af den fiskerflåde, der opererede i henhold til fiskeriaftalen med Marokko, blev vedtaget for to år siden, efter at denne aftale ikke blev fornyet, og programmet har afsat 197 millioner euro til de to berørte flåder fra Portugal og Spanien. Allerede i den udtalelse fra Fiskeriudvalget, som jeg udarbejdede til fællesskabsbudgettet for 2003, gav jeg udtryk for min bekymring angående gennemførelsen og finansieringen af dette program.
Kommissionens forslag har således til hensigt at ændre den til grund liggende forordning for at lette gennemførelsen af det aktuelle program, navnlig ved at udvide kredsen af støtteberettigede og forlænge fristerne for ydelsen af engangspræmier (til 12 måneder). Denne fleksibilitet - som jeg støtter - burde være blevet udstrakt til medfinansieringen af de nationale førtidspensionsordninger og de individuelle engangspræmier i forbindelse med en social omstillingsplan, som ordføreren foreslår, og som Europa-Parlamentet har vedtaget.
Jeg fremhæver forslaget om at lade forordningen om strukturforanstaltninger for fiskeriet omfatte foranstaltninger svarende til denne forordnings, når der vedtages genopretningsplaner for bestande, eller i tilfælde af manglende fornyelse af fiskeriaftaler. Det kunne være en metode til at mindske de socioøkonomiske virkninger, når der sker væsentlige indskrænkninger i fiskemulighederne. 
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Trods gode tiltag indebærer dagens fiskeripolitik stadig, at EU køber retten til at misbruge de fattiges naturressourcer. Det er en moderne form for kolonialisme. Der er brug for en reel reform af fiskeripolitikken og et helt anderledes syn på vores forhold til de fattige lande. Vi har derfor valgt at stemme imod denne betænknig som helhed. 
Piscarreta (PPE-DE ),
    EU's fiskeriaftale med Marokko udløb i 1999. Siden har det på grund af de marokkanske krav ikke kunnet lade sig gøre at nå frem til en ny aftale. Fordi aftalen ikke er blevet fornyet, har fællesskabsflåden gennemgået en lang række indskrænkninger. Denne situation har ramt 400 fartøjer og 4.300 fiskere. Det var en sektor, der ikke behøvede denne situation for at geråde i krise, eftersom de berørte lande især er Spanien og Portugal, og her særlig Algarve.
Fællesskabsflåden må ikke blive det viljeløse offer for det dødvande, som forhandlingerne med Marokko befinder sig i. Omstillingen af flåden og indskrænkningerne i fiskeriet er ikke resultatet af et valg fra fiskernes side, men er blevet dem påtvunget. Nogle har set sig nødsaget til at lade deres fartøjer ligge stille, og andre har måttet ændre deres aktivitet i en anden retning.
Der er derfor brug for bæredygtige foranstaltninger, der kan mindske de socioøkonomiske følger af, at aftalen med Marokko ikke er blevet fornyet. Det er EU's pligt at medvirke til at redde denne sektor i krise.
Dette forslag tilsigter netop større fleksibilitet ved at forlænge fristen for tildeling af støtte og ved at fjerne nogle bindinger. Fremover kan fiskerne modtage deres præmie, hvad enten det fartøj, som de arbejdede på, er blevet hugget op eller solgt til udlandet. Formålet er at sikre en ligelig behandling og omfatte det størst mulige antal af fællesskabsflådens fiskere. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til forordning har til formål at opretholde ordningen for støtte til afsætning af visse fiskerivarer fra regionerne i den yderste periferi, en ordning, der med succes har virket siden 1992, og som indgår i Posei-programmernes målsætning. Forslaget sigter på at godtgøre meromkostninger ved afsætning af disse varer gennem finansiel godtgørelse til fremstilling, forarbejdning og markedsføring, idet der tages hensyn til de omkostninger, der skyldes status som øsamfund, stor afstand til markedet, få markeder samt vanskelige topografiske og klimatiske forhold.
Vi er derfor enige med ordføreren ikke blot, når denne bifalder den eksisterende ordning, men også når hun foreslår retsgrundlaget ændret fra artikel 37 til artikel 299, stk. 2, i EF-traktaten om de særlige forhold for regionerne i den yderste periferi. Det må også sikres, at denne ordning kan løbe uden tidsgrænse, da disse regioners betingelser er permanente.
Jeg beklager dog, at ordningen er blevet skåret ned fra 17 til 15 millioner euro pr. år for perioden 2003-2007, når den burde være øget.
Derimod kan man diskutere ordførerens ændringsforslag 3, da den ønskede fleksibilitet i tilfælde af mindreforbrug af de disponible midler kan bringe fordelingsnøglen mellem medlemsstaterne i fare. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg giver min fulde støtte til denne forordning, der af hensyn til de særlige forhold i regionerne i den yderste periferi muliggør en fortsættelse af ordningen for godtgørelse af meromkostninger på grund af den ultraperifere beliggenhed til fremstilling, forarbejdning og markedsføring af fiskerivarer, og som afsætter en bevilling på 15 millioner euro pr. år til de syv regioner. Formålet er at sikre, at de økonomiske aktører har arbejds- og konkurrencebetingelser, der svarer til niveauet på fastlandet.
Europa-Parlamentet støtter endvidere, at denne godtgørelsesordning bliver permanent, eftersom de særlige forhold, der er forbundet med beliggenheden i den yderste periferi, netop har permanent karakter. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter helhjertet dette forslag til forordning.
De særlige forhold, der kendetegner regionerne i den yderste periferi, er velkendte, ikke mindst de vanskeligheder, som de møder i forbindelse med markedsføringen af deres produkter uden for deres eget område. De står over for meromkostninger på grund af udgifter til transport og transportbetinget energiforbrug, forsikring og emballering. De har også højere produktionsomkostninger end på det europæiske fastland (brændstofpriser, mangel på kvalificeret personale til vedligeholdelse og reparation af skibene, forsinkelser og prisstigninger ved levering af reservedele fra fastlandet, inaktivitet for skibene i tilfælde af havari eller storm), hvorfor deres varer bliver dyrere og mindre konkurrencedygtige end de varer, der produceres på det europæiske fastland eller i AVS-landene.
Jeg finder det derfor fuldt berettiget, at der gennemføres disse godtgørelsesforanstaltninger i forbindelse med afsætning af vigtige fiskerivarer, som i øvrigt viderefører en ordning, der for første gang blev indført i 1992, og som konkretiserer de målsætninger, der opstilles i artikel 299, stk. 2, i den traktat, som oprettede Det Europæiske Fællesskab. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I forbindelse med revisionen af den fælles fiskeripolitik i december 2002 mente Rådet, at regionerne i den yderste periferi var berettigede til særbehandling, herunder med hensyn til forvaltning af fællesskabsfiskerflåderne. Dette forslag fra Kommissionen indgår i denne sammenhæng, men er ikke så vidtrækkende, som man kunne ønske på baggrund af disse regioners objektive vanskeligheder, med en traditionel fiskerflåde og små virksomheder, der har betydet, at man ikke til fulde har kunnet udnytte støtten til modernisering og fornyelse af flåden. Det er netop derfor vigtigt at sikre, at denne moderniserings- og fornyelsesproces kan fortsætte uden hindringer som følge af EU-lovgivningsbestemmelser.
Ordførerens forslag forbedrer Kommissionens forslag. For det første, fordi de indebærer et mere hensigtsmæssigt retsgrundlag, nemlig EF-traktatens artikel 299, stk. 2, der anerkender de særlig vilkår, der påvirker den økonomiske og sociale situation i regionerne i den yderste periferi. For det andet, fordi den offentlige støtte til fornyelse af flåden forlænges med to år, d.v.s. indtil den 31. december 2006.
Endelig foreslår ordføreren også, at der skal udarbejdes en beretning om anvendelsen af disse foranstaltninger, så der er grundlag for at vurdere, om de bør videreføres efter 2006. Det bør imidlertid beklages, at støtten fra strukturfondene (FIUF) ikke øges. 
Marques (PPE-DE ),
    I betragtning af de særlige vilkår, som fiskeriet i regionerne i den yderste periferi er underlagt (traditionel fiskerflåde, lille marked, små virksomheder, forsinket modernisering og omstilling af flåden), giver denne forordning i form af en undtagelse fra bestemmelser, der nyligt er vedtaget for EU som helhed, regionerne i den yderste periferi en helt særlig mulighed for finansiel støtte til modernisering og fornyelse af de lokale fiskerflåder. Denne undtagelse er af fundamental betydning for regionerne i den yderste periferi og vil få yderligere effekt, hvis Rådet accepterer følgende forslag fra Parlamentet:
- den offentlige støtte til flåden bør kunne ydes indtil udgangen af 2006, i stedet for december 2004,
- der bør udarbejdes en beretning om disse foranstaltninger til vurdering af deres videreførelse efter 2006,
- loftet for forskudsbetalinger af støtten bør være på 14 % i stedet for de nuværende 7 %.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til beslutning forbedrer ikke væsentligt de synspunkter, som Europa-Parlamentet har indtaget til de såkaldte nye styreformer i EU. Den eufemisme, som føderalister af alle afskygninger benytter om bevægelsen hen imod en kommende europæisk regering - der "selvfølgelig" skal være Europa-Kommissionen - med arbejdsmarkedets parter "på europæisk plan" rettet mod en såkaldt europæisk offentlighed. Derfor fremføres det også på det eksterne område, at EU skal være repræsenteret i internationale organisationer via den foreslåede udenrigsminister i spidsen for en fælles europæisk diplomatisk tjeneste.
Signifikant er også bemærkningen om, at "det nylige sammenbrud af WTO-konferencen i Cancún viser nødvendigheden af en reform af WTO's regler, arbejdsmåder og beslutningsmekanismer". På grund af endnu en forhindring for gennemførelsen af den neoliberale kapitalismes dagorden søger dens repræsentanter at finde metoder til at drible uden om visse landes holdning, når de forsvarer deres nationale interesser imod de store kapitalistiske poler, navnlig EU.
Jeg vil dog gerne tilslutte mig kravet om gennemsigtighed og åbenhed i forbindelse med brugen af eksperter og om offentliggørelse af, hvorledes de udvalg og arbejdsgrupper, der bistår Kommissionen under udarbejdelsen af dens forslag, sammensættes, for det vil givetvis tydeliggøre den rolle, som spilles af UNICE, sammenslutningen af store europæiske arbejdsgivere. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som opfølgning på de foregående betænkninger er det første element, som denne betænkning beskæftiger sig med, en række foranstaltninger, der sigter på at forenkle og forbedre lovgivningen.
Jeg fremhæver ønsket om at fremme gennemsigtighed, forenklede lovgivnings- og beslutningsprocedurer og inddragelse af borgerne, alt sammen af central betydning, hvis målet er at gøre fællesskabslovgivningen mere tilgængelig og forståelig.
Kommissionen foreslår at forenkle den eksisterende lovgivnings indhold og form ved en omskrivning af de eksisterende lovtekster. Det må bestemt bifaldes, men det bliver nødvendigt at overvåge processen, så værdifulde elementer i EU-regelværket ikke går tabt, og for at den demokratiske legitimitet ikke bringes i fare.
En vurdering af lovgivningsforslags følger for borgerne for at fastslå, hvilke sociale, økologiske og økonomiske følger et lovgivningsforslag har for borgernes dagligliv, og som kan resultere i information til borgerne eller kompenserende foranstaltninger, vil kunne være til borgernes gavn og vække deres interesse for EU-spørgsmål, så der eksempelvis bliver flere, der inddrages aktivt i den europæiske integration.
Jeg finder det også væsentligt, at der oprettes en samlet onlineportal for alle institutioner, hvor borgerne kan følge beslutningsprocessen fra begyndelsen til enden og anvendelsen af eksterne eksperter.
Trods de her nævnte positive punkter har jeg dog undladt at stemme, fordi jeg mener, at betænkningen har valgt en "statsopbyggende" og "føderaliserende" tilgang...

Fitzsimons (UEN ),
    Jeg støtter fuldt ud idéerne i Kommissionens meddelelse. Jeg mener, at Fællesskabet skal gå forrest i de internationale bestræbelser på at reducere søgående skibes emissioner til luften.
Denne strategi bidrager til programmet ren luft i Europa, som jeg var Parlamentets ordfører for. Dette er de mål og værdier, som vi alle deler, hvilket kan bekræftes af den enstemmige vedtagelse af fru Lucas' betænkning.
Dette emne hænger naturligvis tæt sammen med, at vi skal opretholde de strengeste kontroller for at forhindre miljøproblemer i vores have som følge af shipping. Forslaget til direktiv om at forbedre skibsbrændstoffers kvalitet er vigtig, da det vil bringe skibsbrændstoffers kvalitet i overensstemmelse med motorbrændstof på landjorden. I øjeblikket er luftforureningen alt for stor, især i og omkring havnene. 
Jeg er sikker på, at der sker fremskridt på disse områder under det kommende irske formandskab.
Endelig vil jeg gerne føre det til protokols, at jeg på det kraftigste tager afstand fra truslerne for havmiljøet ved de irske og andre nordvesteuropæiske kyster, som skyldes den såkaldte spøgelsesflåde i form af udtjente amerikanske skibe, der sendes til britiske ophugningspladser.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg vil gerne rose Kommissionen for dette initiativ om foranstaltninger til reduktion af søgående skibes emissioner til luften. Søtransporten står for en betydelig del af forureningen i kystområderne og bidrager hermed også til den globale opvarmning.
I modsætning til, hvad mange tror, kan det konstateres, at skibe er en af de mest forurenende transportformer - et forhold, der er blevet forværret i takt med den stadig strammere lovgivning for brændstoffer til bilmotorer. Deraf betydningen af disse foranstaltninger også for skibsmotorer.
Jeg mener dog, at de foranstaltninger, som Kommissionen foreslår, ikke lever op til de målsætninger, som søges indfriet med dette initiativ. Jeg tror, at man - uden at risikere at forfalde til utopiske programmer - godt kan gå lidt videre, ikke mindst ved at følge det, som ordføreren foreslår, og som peger i retning af en noget mere ambitiøs plan.
Som det også nævnes i betænkningen, er Kommissionens forslag heller ikke i fornødent omfang koblet sammen med de i EU's femte og sjette miljøhandlingsprogram opstillede mål. Det giver derfor god mening, at teksten forbedres, så den bringes i overensstemmelse med allerede foreliggende fællesskabslovgivning på dette område.
Jeg har stemt for betænkningen. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi har i dag stemt for denne betænkning. Korruption skal bekæmpes på alle niveauer: internationalt, nationalt, regionalt og lokalt.
Vi mener imidlertid, at en kultur mod korruption bedst skabes nedefra i samfundet og ikke kan fremmes gennem EU-programmer. På samme måde mener vi, at indsigt i finansieringen af politiske partier og valgkampagner bedst garanteres af partierne selv og i de nationale bestemmelser. 
Coelho (PPE-DE ),
    Jeg støtter denne betænkning, hvis formål er at sætte ny gang i foranstaltningerne til bekæmpelse af korruption gennem en analyse af det, der er gjort, og af det, der bør gøres bedre, og ved at udpege de områder, hvor EU bør sætte sine kræfter ind i bekæmpelsen af korruption.
Globaliseringen har sammen med andre forhold betydet øget handel over grænserne. Korruption i en medlemsstat er således ikke mere blot et internt problem, men er blevet et transnationalt problem, der mest effektivt bekæmpes ved en fælles indsats i EU.
EU må gøre en særlig indsats for at indføre og praktisere en antikorruptionskultur på alle niveauer af det politiske liv, inden for den offentlige sektor og i privatlivet, på både nationalt og europæisk plan, for korruptionen udgør en trussel for retsstaten, er årsag til konkurrenceforvridning og forsinker den økonomiske udvikling.
Jeg vil gerne apropos den nylige sag med Eurostat minde om, at korruption udøvet af repræsentanter for Fællesskabets institutioner skaber endnu et alvorligt problem, nemlig, at borgerne mister tilliden til den europæiske integrationsproces.
De europæiske instanser, som har til opgave at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne om bekæmpelse af korruption har en meget vigtig rolle. En samordnet indsats af disse organer (Eurojust, Europol, OLAF og det europæiske retlige netværk) vil kunne styrke politiets indsats i medlemsstaterne og fremme grænseoverskridende undersøgelser, hvor medlemsstaternes efterretningstjenester arbejder sammen. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Der er tale om en betænkning med positive aspekter, idet den foreslår interessante metoder til forebyggelse, lovgivning, kontrol og overvågning af korruption på forskellige områder som f.eks. det politiske liv, forvaltningen, offentlige udbud og internationale relationer.
Betænkningen har imidlertid også sine mangler:
- en føderalistisk tendens, som vi ikke deler, og som eksempelvis kommer til syne ved, at den går ind for den europæiske arrestordre samt styrkede beføjelser til Europol og Eurojust, ligesom den ønsker oprettet en håndfast europæisk anklagemyndighed, som dog hverken defineres eller begrundes ordentligt,
- en vis sammenblanding af gennemsigtighedsforanstaltninger og globaliseringsforanstaltninger (toldvæsnets opgave), men med mindre fokus på befolkningernes og staternes interesser,
- et meget administrativt, bureaukratisk og føderalistisk perspektiv, med ringe inddragelse af borgerne og ringe politisk kontrol med de store økonomiske og finansielle magtcentre, herunder investeringsselskaber, banker og clearingkontorer, der arbejer offshore som skinbarlige pengevaskerier.
Vi her derfor undladt at stemme. 
Kirkhope (PPE-DE ),
    De konservative parlamentsmedlemmer mener, at korruption er forkert og bør udryddes på alle niveauer. Der er dog måder og metoder til dette. Vi mener, at den europæiske arrestordre og den europæiske anklagemyndighed gør unødigt indgreb i medlemsstaternes egne retssystemer og er derfor uønsket. Dette er grunden til, at vi har undladt at stemme om hr. Rutellis betænkning. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Trods ordførerens bestræbelser, som f.eks. giver sig udtryk i, at disse bevillinger ikke må benyttes til finansieringen af hjemsendelsespolitikker - f.eks. til betaling af charterfly, der transporterer illegale immigranter tilbage til deres hjemlande - og i ændringsforslag, der søger at mindske forordningens negative virkninger, er det et faktum, at forordningen "bør tilskynde til undertegnelsen af tilbagetagelsesaftaler" med tredjelande.
Ordføreren bemærker:
Det er klart, at det er Kommissionens hensigt at skabe et instrument, der kan udgøre en modydelse for tredjelandene til gengæld for deres undertegnelse af tilbagetagelsesaftaler.
Løftet om finansiel bistand og støtte kan udgøre et incitament for tredjelande til at underskrive aftalerne og få den offentlige opinion til at acceptere dem, også selv om det i øjeblikket forholder sig sådan, at de beløb, som tredjelandene modtager fra deres immigranter i Unionen, er større end den samlede støtte fra EU's programmer for finansiel bistand.
Det er således endnu et redskab til støtte for EU's indvandringspolitik, der lægger vægt på repressive metoder, hvor det i dette tilfælde er hensigten at sikre en finansiel modydelse for undertegnelse af tilbagetagelsesaftaler med de "ulovlige" indvandreres oprindelseslande.
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    I overensstemmelse med konklusionerne fra de europæiske topmøder i Tampere og Sevilla forpligter EU sig til for 2004-2008 at betale 250 millioner euro til tredjelandene, så de kan bekæmpe deres befolkningers indvandring til Europa. Dette program for finansiel og teknisk bistand til tredjelande på migrations- og asylområdet er blot "eksternaliseringen" af forvaltningen af migrationsstrømmene. I stedet for at have flygtningelejre i medlemsstaterne får vi dem uden for fort Europas døre under de værst tænkelige sanitære og sociale forhold og uden garanti for, at menneskerettighederne overholdes.
Men bag de tørre tal og europæiske forordninger gemmer sig de egentlige årsager til migration, nemlig fattigdom, social håbløshed, underudvikling og uforsvarlige politiske og demokratiske forhold. Det er disse årsager, som EU i samarbejde med tredjelandene skal bekæmpe, samtidig med at vi garanterer alle retten til at bevæge sig og bosætte sig, hvor de ønsker. For at bekæmpe den "illegale indvandring" skal vi modsætte os sort arbejde, normalisere de illegale indvandreres forhold og give politiske og sociale rettigheder og først og fremmest opholdstilladelse til alle indvandrere, der lever i Europa. I stedet vanærer EU sig selv med kollektive udvisninger. I stedet for at stemme for betænkningen opfordrer vi parlamentsmedlemmerne til at underskrive den europæiske appel imod "ydmygelsens chartre".
Naranjo Escobar (PPE-DE ),
    Unionens fremtid afhænger i høj grad af, om en fælles indvandringspolitik bliver en succes eller en fiasko. Det er en udfordring og en mulighed. Dette program, der er rettet mod migrationens oprindelses- og transitlande for at hjælpe dem med at styre migrationsstrømmene, er vigtigt og fortjener vores støtte.
Styringen af migrationsstrømmene påvirker demografien, den økonomiske og sociale ligevægt og EU-borgernes harmoniske sameksistens. Det bør tages i betragtning i den fælles indvandringspolitik, og der skal sørges for et spillerum, så medlemsstaterne kan styre deres migrationsstrømme.
Dette program bidrager til, at der skabes en fælles lovmæssig og administrativ kultur i forvaltningen af migrationsfænomenet, som er baseret på vores principper og værdier om respekt for mennesket. Kun på den måde kan vi effektivt bekæmpe udstødelse og organiseret kriminalitet i form af menneskehandel, som mange mennesker hvert år er ofre for.
Den europæiske indvandringspolitik skal styrkes med konkrete aktioner såsom fælles hjemsendelser af ulovlige indvandrere, oprettelse af en europæisk visumbank og fælles forvaltning af de ydre grænser. Dette sidste, der er et fælles ansvar, bør også omfatte tredjelande, som er Unionens partnere, ved, at der i associeringsaftalerne indføjes en klausul om samarbejde på indvandringsområdet.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg glæder mig særdeles meget over dette forslag fra Kommissionen, der virkeliggør beslutningen fra Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002 om at indføre et europæisk sygesikringskort.
Kortet, der ikke ændrer de nuværende rettigheder og pligter, har til formål at forenkle adgangen til lægebehandling i et andet land og samtidig virke som garanti over for de instanser, der her finansierer sundhedssystemet, for, at den syge er fuldt forsikret i sit oprindelsesland, og at de relevante instanser i oprindelseslandet følgelig vil godtgøre alle udgifter.
Jeg mener derfor, at der her leves op til et af EU's allervigtigste formål, nemlig inden for hele EU's område at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau for alle borgere og medvirke til den ønskede fri bevægelighed ved at fjerne barrierer og hindringer for EU-borgernes geografiske mobilitet.
Til slut mener jeg, at det er overordentlig vigtigt at fremme aktioner, der sørger for, at de forsikrede på passende vis informeres om deres rettigheder og pligter i forbindelse med denne forordning, hvilket også betyder, at der allerede nu er behov for at sikre, at borgerne får den nødvendige information om indførelsen af dette kort. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag fra Kommissionen om ændring af forordningen om økologisk landbrug har først og fremmest til hensigt at afklare terminologiske problemer på en tidspunkt, hvor der sker misbrug af denne betegnelse fra store kæders og visse store multinationale fødevarevirksomheders side, og stramme kontrollen med alle operatører i alle faser af produktionen.
Forslaget lever dog ikke op til forventningerne hos den økologiske sektor, der i dag omfatter ca. 150.000 bedrifter og 4 % af EU's landbrugsareal. I denne sammenhæng er jeg enig med ordføreren, når hun påpeger, at de økologiske producenter, som er de vigtigste aktører i forbindelse med denne produktionsmetode, bør inddrages aktivt i ændringen af denne forordning. Jeg er ligeledes enig i, at mærkerne ikke må benytte tvetydig terminologi, og at de eksisterende undtagelser fra mærkningsreglerne (f.eks. Danone) omgående bør ophæves. Det er i øvrigt indlysende, at mærkning og bestemmelser bør være de samme for importerede varer.
Jeg finder det særdeles beklageligt, at betænkningen ikke omhandler GMO-problematikken, den såkaldte sameksistens og genetisk forurening og også overser, at der bør ydes beskyttelse og støtte til økologisk frø. Indførelse af GMO'er vil bringe de økologiske producenters valg i fare, med deraf følgende økonomiske risici som følge af, at denne forurening kan afgøre, om de er berettigede til den nuværende støtte, og uden en klar placering af forurenerens ansvar.
Fitzsimons (UEN ),
    Jeg bifalder forslaget om at ændre den gældende forordning og præcisere definitionen af "økologisk". Dette kommer på et tidspunkt, hvor Kommissionen også stiller forslag om et stort lovgivningsdokument, der omhandler udstedelse af sundhedserklæringer på levnedsmidler. Det er afgørende, at forbrugernes interesser beskyttes på disse områder.
Økologiske afgrøder og produkter bliver stadig mere vigtige i vores produktion, og vi skal gøre, hvad vi kan for at hjælpe sektoren. Da jeg selv kommer fra Irland, som forsøger at profilere sig selv som "fødevareøen", mener jeg, at de økologiske produkters markedsførings- og jobmuligheder er enorme. Jeg kunne godt tænke mig, at der blev taget handling på dette område med henblik på søjlen landdistriktsudvikling, der blev genintroduceret for nylig. De små lokale hjemmeindustrier har store muligheder for at give de lokale økonomier en saltvandsindsprøjtning.
Som altid har ordføreren, fru Auroi, udarbejdet en god betænkning for vores udvalg, og mange af de ændringsforslag, som hun har stillet, er velkomne forbedringer til Kommissionens tekst. Det er f.eks. vigtigt, at vi anerkender de nye medlemsstaters sprog.
Det er også vigtigt at slå fast, at detailhandlere, der importerer færdigpakkede produkter direkte fra tredjelande, også er omfattet af EU-forordningen.
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg har ingen store problemer med hovedparten af de ændringsforslag, som blev vedtaget i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Jeg stemte imidlertid imod, fordi nogle ændringsforslag overskrider dette direktivs rammer. Det er især tilfældet for denne betragtning, som foreslår en tidsplan for at definere, hvad der kunne være nogle specifikke regler for såkaldt "økologisk" vindyrkning. Der foreslås en definition, som er sammenlignelig med en kontrolleret oprindelsesbetegnelse.
Man kan helt sikkert anerkende legitimiteten af vinproduktion af druer fra økologisk landbrug. Men derfra og til at ville definere en såkaldt "økologisk" vin, hvor vindyrkningen i øvrigt ikke er anderledes end den klassiske form, der anvendes til at producere en vin med kontrolleret oprindelsesbetegnelse, er at ignorere, at AOC-konceptet hviler på en parcelopdeling af jordene og en definition af produktionsbetingelserne, som er baseret på lokale skikke, mens de såkaldt "økologiske" vine kan produceres med druer fra vinmarker, som ikke er godkendt til at bære den kontrollerede oprindelsesbetegnelse.
Endvidere ville det at acceptere billedet af to former for vindyrkning give den illusion, at den ene er bedre end den anden, hvis man ser bort fra, at den traditionelle vindyrkning yder alle former for kvalitetsgarantier, som forbrugerne kan forlade sig på.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for, da jeg finder det afgørende, at forbrugerne ved, hvad økologiske produkter er, og hvilke produkter der er økologiske.
På grund af den stigende efterspørgsel og det engagement, et stort antal landmænd lægger for dagen ved hensigtsmæssige dyrkningsmetoder, der er sunde, og som respekterer miljøet, er Kommissionens forslag om at ændre forordning (EØF) nr. 2092/91 for at følge den stigende udbredelse af økologisk landbrug i EU fuldt begrundet.
Jeg tilslutter mig de foranstaltninger, som ordføreren foreslår, navnlig med hensyn til bekæmpelse af tvetydig produktterminologi, der kan skabe forvirring og give forbrugerne et falsk indtryk af at have købt økologiske varer.
Der er således et øget behov for sikker terminologi på Fællesskabets forskellige sprog, der identificerer produktionsprocessen i økologisk landbrug, suppleret med mærkning i form af et logo, der skal være let genkendeligt for enhver EU-borger, og mærkningen skal være præcis uanset produktets oprindelse.
Det er ligeledes vigtigt at bevare biodiversiteten og beskytte afgrøderne og produkterne samt udelukke enhver forurening af de økologiske afgrøder fra GMO'er, i hvilken forbindelse det også er vigtigt at yde beskyttelse og støtte til økologisk frø. 
Souchet (NI ),
    Vi har støttet Auroi-betænkningen, for vi deler ordførerens filosofi og frygt for, at økologiske pseudobetegnelser skal sprede sig og vildlede forbrugerne, hvis kontrollerne ikke er tilstrækkeligt strenge og harmoniserede.
Disse kontroller skal naturligvis sættes ind på produktionsstadiet, og på dette punkt er vi enige med ordføreren om risikoen for en eventuel forurening med GMO'er.
Men disse kontroller skal også ske ved markedsføringen af produkterne og således af de importerede produkter, for at vi på et marked, som tiltrækker flere og flere forbrugere, undgår misbrug og vildledning.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning godkender den nye fiskeriaftale med Mozambique, der skal løbe i tre år og omfatte en fangstkvote på 1.000 t dybhavsrejer (plus 535 t bifangster) og mulighed for at fiske med 35 notfartøjer til tunfiskeri med fryseanlæg og 14 langlinefartøjer med flydeline, som især tildeles den spanske flåde. Den samlede finansielle godtgørelse er lidt over 4 millioner euro pr. år. Det bør bemærkes, at den første aftale fra 1988 blev opsagt af Mozambique i 1993 efter en vurdering af det lokale fiskeris udvikling.
Jeg støtter i det store og hele denne betænkning, men jeg har dog tre forbehold. Det første er, at Portugal kun tildeles 150 t rejer (plus 80 t bifangster) og licenser til fem langlinefartøjer med flydeline trods den portugisiske fiskerflådes behov og dens traditionelle fiskeri i mozambiquisk farvand.
Det andet er, at fællesskabsflåden skal forpligte sig til en bæredygtig forvaltning af fiskeriindsatsen i mozambiquisk farvand, hvilket ifølge ordføreren synes at være sikret.
Det sidste er, at vi må støtte udviklingen af det lokale fiskeri, dog ikke kun inden for denne aftale, men også inden for samarbejds- og udviklingspolitikken over for Mozambique. 
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Trods gode tiltag indebærer dagens fiskeripolitik stadig, at EU køber retten til at misbruge de fattiges naturressourcer. Det er en moderne form for kolonialisme. Der er brug for en reel reform af fiskeripolitikken og et helt anderledes syn på vores forhold til de fattige lande. Vi har derfor valgt at stemme imod denne betænknig som helhed. 

Berthu (NI ),
    I går, ved forhandlingens afslutning, blev vi lamslåede over at se Kommissionen kaste maskerne og erklære, at den under alle omstændigheder ikke ville foreslå en forlængelse af forsøget med nedsatte momssatser for arbejdskraftintensive ydelser, selv om enigheden blandt medlemsstaterne kræver det (som det var tilfældet den 25. november). Dette bekræftede både initiativmonopolets antidemokratiske natur for os og Kommissionens arrogance, når den bruger det til at forsvare sine magtinteresser.
For det er naturligvis magtinteresser, det drejer sig om. Kommissionen ønsker at bevæge sig hen imod et system, hvor momsen pålægges i "oprindelseslandet", som giver den en central rolle og mere magt. Det er grunden til, at den har foreslået sin såkaldte "rationaliseringsplan", hvor forlængelsen af visse nedsatte momssatser kun var tænkt som lokkemad.
På den måde ser brancherne, især restaurations- og byggebranchen, sig selv taget som gidsler af Kommissionen.
Vi håber, at ministrene vil slå næverne i bordet, og at de vil tage hensyn til dette i regeringskonferencens arbejde. I mellemtiden støtter vi den fremragende betænkning af fru Randzio-Plath, som har forstået, hvad der står på spil.
Butel (EDD ),
    Jeg er enig med vores ordfører i, at jeg ikke tror, det er relevant at harmonisere momssatserne uden først at have forbedret hele økonomi- og skattesystemet i medlemsstaterne. I den vanskelige økonomiske og sociale periode, vi oplever, viser det økonomiske system, som Kommissionen forfægter, og det absolutte krav om respekt for Maastricht-kriterierne behovet for et minimum af fleksibilitet. Hver medlemsstat skal have hele rækken af konjunkturelle, økonomiske og monetære værktøjer for at handle mest hensigtsmæssigt. Direkte og indirekte beskatning er nogle af disse værktøjer, som den skal kunne benytte, som det passer den, for hver økonomi er sin egen, selv om den er en integreret del af et globaliseret system. Eftersom problemerne ikke nødvendigvis er de samme fra stat til stat, skal løsningerne også have lov til at variere.
Alt dette har fået mig samt mine kolleger fra min delegation til på Frankrigs vegne at kræve en forlængelse af de nedsatte momssatser i bilag H, f.eks. for restaurations-, bygge- og pladebranchen.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den foreslåede strømlining af satserne er en del af overgangen til en endelig momsordning, der baseres på princippet om, at momsen pålægges i oprindelseslandet, og på et fælles satsinterval med så få undtagelser som muligt.
Dette projekt, som medlemsstaterne har sat i gang af hensyn til deres afgiftspolitik, støttes af Europa-Parlamentet, hvor det dog er lidt ejendommeligt at konstatere, at det indtager en mere realistisk holdning navnlig ved at give udtryk for, at det ikke er det rette tidspunkt til en større harmonisering, og ved at støtte Rådets ønsker om at forlænge forsøget med anvendelse af en nedsat momssats på visse arbejdskraftintensive ydelser. Kommissær Bolkestein afviste at stille forslag om denne forlængelse på det seneste møde i Økofin-Rådet den 25. november.
Hvad angår lavere afgifter, og af hensyn til medlemsstaternes suverænitet på skatteområdet er det dog værd at fastholde, at medlemsstaterne bør have tilladelse til at bevare en vis fleksibilitet til at føre social- og kulturpolitik via indirekte beskatning, navnlig i form af lavere momssatser. Da der allerede findes en minimumssats, bør medlemsstaterne have mulighed for at fastsætte satserne ud fra de politiske målsætninger, som de har for indkomstomfordeling og finansieringen af de offentlige udgifter. 
Hermange (PPE-DE ),
    Fire års anvendelse af nedsatte momssatser giver os ikke mulighed for at observere de fulde virkninger af dette forsøg, og det bliver ikke bedre af, at nogle arbejdsgivere ikke har gennemført det, vel vidende, at det var midlertidigt. Imidlertid bekræfter alle de fagfolk, vi har konsulteret, at nedsat momssats har nogle positive økonomiske konsekvenser, som absolut ikke er ubetydelige. Således er antallet af lønmodtagere inden for bygningsvedligeholdelsesbranchen i Frankrig steget med 8,6 % på to år. Det er grunden til, at vi skal fortsætte i samme spor. Som ordfører for udtalelsen kan jeg kun glæde mig over Kommissionens forslag og især bilag H, som udvider bilag K til visse tjenester som f.eks. restaurationsbranchen. Eftersom den enkelte medlemsstat frit vælger at gennemføre en nedsat sats på en kategori i bilag H, må alle de sektorer, som har haft glæde af forsøget, ikke nu blive udelukket fra direktivets anvendelsesområde.
Derfor har jeg stemt for ændringsforslagene fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Desuden er ændringsforslag 22 og 23, som jeg stillede sammen med Astrid Lulling i plenarforsamlingen, yderst betydningsfulde. Faktisk giver de mulighed for at forlænge forsøget, indtil nærværende ændring af direktivet træder i kraft, hvilket er absolut nødvendigt for at undgå katastrofale konsekvenser for beskæftigelsen.
Meijer (GUE/NGL ),
    EU-regler foreskriver, på hvilke varer og tjenesteyudelser medlemsstaterne skal opkræve en høj momssats, og hvilke der undtagelsesvis kan falde ind under den lave sats. For fødevarer og beklædning gjaldt denne undtagelse allerede, men i 1999 blev også de arbejdsintensive tjenesteydelser som et eksperiment bragt ind under den lave momssats. Det har haft en positiv virkning på beskæftigelsen. Det fremgik for nylig af en høring, der blev afholdt her i Parlamentet, at anvendelse af dette instrument i hele EU skaffer 250.000 flere job. Desuden er der andre positive virkninger. Hvis vi sørger for, at cykelsmeden har overkommelige priser, fremmer det cykling. At Kommissionen nu vil bringe dette til ophør, er overraskende. Den baserer sig på mangelfulde og ufuldstændige undersøgelser og har utilstrækkeligt bevis på, at eksperimentet har givet for få resultater. Hvis eksperimentet bringes til ophør, forsvinder utallige job i Europa, heraf 8.500 i Nederlandene. Mit parti, Det Socialistiske Parti i Nederlandene, finder skatter et nyttigt instrument til at muliggøre en god socialsikring og offentlige tjenesteydelser, men afviser denne form for obligatorisk skatteforhøjelse. Vi vil opretholde den lave momssats for frisører, cykelsmede og skomagere. Jeg opfordrer til opretholdelse af medlemsstaternes ret til at beholde lave momssatser for arbejdsintensive tjenesteydelser, hvis der er gode argumenter set fra et socialt og beskæftigelsesmæssigt synspunkt. 
Skinner (PSE ),
    Selv om momsområdet revideres hvert andet år, finder medlemmerne af Labour-Partiet i Det Forenede Kongerige ikke grund til at ændre det nuværende bilag H. Dette bør efter vores mening sortere under de nationale regeringer, så længe de ikke er konkurrenceforvridende, hvad angår handel og industri. 
Souchet (NI ),
    Tre prioritetsbrancher skal have permanent glæde af de nedsatte momssatser i Frankrig, nemlig bygge-, restaurations- og pladebranchen.
Eftersom denne beslutning ikke har nogen konsekvenser for konkurrencen, bør den udelukkende falde inden for medlemsstaternes kompetenceområde, så de kan træffe beslutninger i overensstemmelse med deres egne prioriteter. For Frankrig er disse prioriteter at skabe arbejdspladser, reducere sort arbejde og fremme kulturel udvikling.
Men Europa-Kommissionen hører ikke efter. I stedet for at opgive sine uheldige forsøg på at harmonisere momsen og give medlemsstaterne lov til at genvinde deres frihed, vil den tværtimod styrke sine beføjelser ved at kræve en hurtig afvikling af afvigelserne.
Kommissær Bolkestein bemærkede i går kynisk, at Rådet blot enstemmigt kunne kræve, at den nedsatte momssats blev bevaret for arbejdskraftintensive ydelser, Kommissionen havde ikke til hensigt at stille et forslag herom, og den ville til gengæld indlede procedurer mod de medlemsstater, som fastholdt de nedsatte takster efter 1. juli 2004.
Kommissionens blokering, som holder vores erhverv som gidsler for at øge sin egen magt, er utilladelig og viser tydeligt, at enhver form for kompetenceoverførsel skal gå begge veje.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det bør fremhæves, at denne beslutning, som højrefløjen og Socialdemokraterne nok en gang er fælles om, slet ikke begynder så dårligt, når den konstaterer, at EU befinder sig i en situation med vedvarende økonomisk stagnation og høj arbejdsløshed.
I stedet for at foreslå de nødvendige ændringer af den førte kapitalistiske neoliberale politik, der er årsagen til den aktuelle økonomiske og sociale krise, bekræfter man den, således som man kunne forvente af de politiske kræfter, der er ansvarlige for denne situation. Stabilitetspagten skal opretholdes, "Lissabon-strategien" skal videreføre, markedet skal åbnes (post- og passagertransporttjenesterne, et fælles europæisk luftrum), og arbejdsmarkedet skal gøres mere fleksibelt, idet man dog samtidig giver udtryk for nogle "bekymringer" over de sociale følger heraf.
Beslutningen bekræfter også en kriminaliserende og repressiv indvandringspolitik, chikane over for udvidelseslandene, der vil blive straffet via fondene, hvis de ikke vedtager fællesskabslovgivningen, støtte til den aktuelle situation i det militært besatte Irak og militariseringen af EU uden ulempe for NATO.
Ligeledes bekræfter beslutningen ønsket om at finde en ny balance i forholdet til USA, "der afspejler parternes egentlige fælles interesser og muligheder", hvor der skal forstås de store økonomiske og finansielle grupper. Det er politiske prioriteringer, der går stik imod arbejdstagernes og befolkningernes virkelige og nødvendige behov. Derfor stemmer vi imod. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    PSE-Gruppen, PPE-DE-Gruppen og Den Liberale Gruppes fælles beslutningsforslag til forberedelserne af Det Europæiske Råd i Bruxelles afspejler det liberale, militaristiske og antidemokratiske Europa, som de er i færd med at opbygge. At kræve, at de amerikanske besættelsesstyrker overfører suverænitet til de irakiske repræsentanter, eller at kræve en retfærdig retssag for fangerne fra Guantanamo kan ikke skjule Europas sande natur. For det første er Europa trælbunden af den liberale ideologi. Konkurrence, vækst, stabilitetspagt og liberalisering af post- og transporttjenesterne er blevet præsenteret for os som selvfølgeligheder på trods af, at befolkningerne lider under den fulde virkning af denne politik og først og fremmest arbejdsløshed og usikkerhed i jobbet. Forvaltning af migrationsstrømmene og grænsekontrol er det dystre svar til jordens fordømte, som er rede til at gøre alt for at slippe fri af fattigdommen, underudviklingen, diktaturerne og krigene. Endelig fortsætter regeringskonferencen med at forhandle for lukkede døre om en konstitutionalisering af liberalismen uden at tage hensyn til de 450 millioner europæere.
Vi er ikke en del af dette Europa. Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget. Vi er "gamle europæere", som sammen med tusindvis af andre på Europas Sociale Forum i Paris/Saint-Denis foreslår et andet Europa, der er baseret på fred, demokrati, sociale rettigheder og offentlige tjenester.

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    På regeringskonferencen i Napoli har man slet ikke haft svært ved at blive enige om den videre militarisering af EU, idet ingen er kommet med den mindste indvending mod EU's videreudvikling til globalt politi ved USA's side. Samtidig står det helt klart, at den så omtalte solidaritet, hvis en medlemsstat bliver angrebet, ikke blot ikke er obligatorisk, men også tydeligvis hører under NATO's regi. Dette er et svar til alle dem, der hævder, at Grækenland kan støtte sig til EU i tilfælde af et tyrkisk angreb.
Der er i Europa-Parlamentets beslutningsforslag ikke den mindste antydning af interesse for de ekstremt negative konsekvenser, som den nye "forfatningstraktat", sådan som vi gentagne gange har fremhævet, vil få for befolkningerne. Tværtimod er den eneste bekymring, at den tekst, som "konventet" har udarbejdet, ikke må ændres, og at dets rolle inden for EU-mekanismerne ikke må mindskes.
Af ovenstående årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod forslaget. Vi opfordrer befolkningerne til at intensivere deres kamp mod EU og de nye bånd, som man forsøger at lægge på os med "den europæiske forfatning".
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson og Sandberg-Fries (PSE ),
    Vi stemte ja ved den endelige afstemning om det fælles beslutningsforslag om regeringskonferencen, men vil hermed markere vores afvigende standpunkter i forbindelse med visse spørgsmål.
Vi mener, at Kommissionen bør have et fuldgyldigt medlem (med stemmeret) pr. medlemsland.
Vi mener, at en eventuelt forenklet procedure for fremover at ændre forfatningen ikke må indebære en tilsidesættelse af kravet om ratificering i samtlige nationale parlamenter.
Vi mener ikke, at det er hensigtsmæssigt, at den såkaldte passerelle-bestemmelse gøres gældende.
Vi mener ikke, at afstemning med kvalificeret flertal på FUSP-området bør ske i mere generel udstrækning.
Vi mener ikke, at det er nødvendigt at kræve, at Rådet deler sit virke i et lovgivende råd på den ene side og øvrige rådssammensætninger på den anden. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi vælger i dag at stemme imod Parlamentets beslutningsforslag om regeringskonferencens arbejde. Det går på mange punkter længere end konventets forslag. En forfatningsmæssig/konsolideret traktat for EU er i sig ønskelig, men bør bygge på en tydelig afgrænsning af politikernes magt og EU's kompetenceområder.
Vi modsætter os især, at beslutningsforslaget støtter den såkaldte passerelle-bestemmelse, der indebærer, at stats- og regeringscheferne kan opgive medlemsstaternes vetoret, uden at dette skal ratificeres af parlamenterne i de enkelte medlemsstater. Endvidere modsætter vi os det, beslutningsforslaget siger om at reducere antallet af kommissærer, hvilket ville indebære, at hvert land mister retten til at udnævne en kommissær. Vi modsætter os også, at Parlamentet skal have fuld medbestemmelse over EU's budget.
Endelig er det også, som foreslået i beslutningsforslaget, uacceptabelt, at forfatningsændringer skal kunne ske uden enstemmighed og ratificering af parlamenterne i de enkelte medlemsstater. Det undergraver det nuværende system, hvor medlemsstaterne ejer traktaten.
Vi gentager også vores modstand mod, at der udpeges en permanent rådsformand til erstatning for det skiftende rådsformandskab. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Hvad kan man vente af en beslutning, som højrefløjen, Socialdemokraterne og De Grønne er fælles om?
Hvad skal man sige til en beslutning, der vil påtvinge regeringerne, de nationale parlamenter og befolkningerne i EU den af "konventet" foreslåede uacceptable "europæiske forfatning", og som forfægter større brug af kvalificeret flertal og forenkling af de procedurer, så det bliver muligt at gå fra enstemmighed til kvalificeret flertal, hvilket bringer et "lille" lands ret til at forsvare sine interesser i fare?
Hvad skal man sige til en beslutning, der efter forslag fra Den Socialdemokratiske Gruppe - som de portugisiske socialister indgår i - støtter idéen om en Europa-Kommission uden en kommissær pr. land med stemmeret, hvilket fjerner et "lille" lands ret til være repræsenteret i det eneste organ med lovgivningsinitiativ, og som foreslår, at ændringer af den såkaldte forfatnings Afsnit III skal kunne ske via en såkaldt enkel procedure, så man kan undgå at afholde en regeringskonference og en påfølgende godkendelse af dens beslutninger i de nationale parlamenter?
Hvad skal man sige til en beslutning, der undlader at fortælle og fordømme - fordi den støtter - at den neoliberale kapitalisme, militarismen og angrebet på staternes suverænitet befæstes gennem magtens centralisering i EU's overnationale institutioner?
Det kan simpelthen ikke accepteres! 
Marinho (PSE ),
    Jeg stemte imod i første omgang, og jeg har undladt at stemme om anden del af punkt 9, med følgende begrundelse:
- Det står ikke klart, at topmødet i Napoli sigter på en kommissær pr. medlemsstat. Omvendt vil alternativet til det, der blev enighed om i konventet, baseret på kravet om en kommissær pr. stat, føre til genfremsættelse af kravet om to kommissærer til de stater, der har den største befolkning, hvilket ikke blot stiller staterne forskelligt, fordi de store kommer til at veje dobbelt så meget som de øvrige, men også vil fremme en magtkoncentration hos disse staters 12 kommissærer til skade for de andre.
- Ændringsforslaget vil resultere i en falsk lighed, og jeg mener, at der bedre opnås lighed gennem rotation, hvor enhver medlemsstat kan blive medlem af kommissærkollegiet med eller uden stemmeret, og hvor rotationen sker i forbindelse med den konkrete sammensætning af de givne kommissioner. Det drejer sig om at give landene lige muligheder i tid og om, at ingen har flere rettigheder end nogen af de andre. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt imod, fordi kompromisforslaget er helt ude af balance. I den aktuelle fase burde Europa-Parlamentet indtage en objektiv, realistisk og neutral holdning i stedet for maksimalistisk at satse på falske "forhandlingsgrundlag" - for Parlamentet er ikke part i nogen forhandling. Vi burde ansvarligt have medvirket til at opnå den enighed, der aftegnede sig, i stedet for stædigt at holde fast ved en påstået "enighed i konventet", som alle er klar over ikke var til stede.
Jeg er især utilfreds med, at man har forkastet ændringsforslag 8 og 9, som jeg fremsatte på vegne af UEN-Gruppen. At forkaste fremskridtet i Napoli om en løsning på spørgsmålet om en kommissær pr. medlemsstat, med lige og fulde rettigheder, er et dårligt bidrag til regeringskonferencens succes og viser en uventet reaktionær holdning hos Parlamentets flertal, ikke mindst, når man i stedet desværre fremsiger egentlige dumheder som f.eks. påstanden om, at "Kommissionen risikerer at få en mellemstatslig karakter, hvis der udpeges én kommissær pr. medlemsstat" (!?). Hvad angår afvisningen af det italienske formandskabs afbalancerede forslag om at løse uenighederne om præamblen ved en eksplicit henvisning til den kristne eller jødisk-kristne arv, samtidig med at de europæiske institutioners sekulære karakter bekræftes, viser den intolerance og de fordomme, som inspirerer den politiske modstand mod det stadig stærkere krav, der lyder bredt fra millioner af borgere i Europa. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt imod beslutningsforslaget (som dog blev vedtaget med 346 for, 106 imod og 58 hverken/eller), da den på afgørende punkter ikke tilgodeser centrale indslag i de svenske Kristelige Demokraters vurderinger og arbejde for at værne om de små landes rettigheder i EU.
Vi ønsker en henvisning til Europas jødisk-kristne og bibliske arv i præamblen til en fremtidig europæisk forfatning. Derfor bifaldt jeg ændringsforslag 7, som indebar støtte til formandskabets bestræbelser på at medtage Europas jødisk-kristne arv. Dette blev forkastet på plenarmødet (213 for, 293 imod og 17 hverken/eller).
Jeg støttede også ændringsforslag 8. Det indeholdt krav om en Kommission baseret på ligestilling med en kommissær med fuld stemmeret pr. medlemsstat, men Parlamentet stemte imod (349 for, 147 imod og 49 hverken/eller). I punkt 8 står der nu i stedet fejlagtigt, at Kommissionen risikerer at få en mellemstatslig karakter, hvis der udpeges en kommissær pr. medlemsstat.
Vi støtter heller ikke punkt 5, hvor Parlamentet går ind for forslaget om en passerelle-bestemmelse i den påtænkte europæiske forfatning. Bestemmelsen giver Det Europæiske Råd ret til at give sig selv og EU øgede magtbeføjelser samt ændre afstemningsreglerne fra enstemmighed til kvalificeret flertal uden godkendelse i de nationale parlamenter. 
Wijkman (PPE-DE ),
    Jeg undlod at stemme ved afstemningen om beslutningsforslaget til regeringskonferencens arbejde, som Europa-Parlamentet vedtog. Det indeholder i og for sig overordnet set mange gode synspunkter og krav. Jeg kan dog ikke støtte punkt 8, eftersom der her står, at ikke hvert land skal kunne udpege en kommissær. Dette underbygges med, at Kommissionen ville risikere at få en "mellemstatslig karakter", hvis der udpeges en kommissær pr. medlemsstat. Det er et underligt ræsonnement, da dette princip har fungeret godt hidtil, og Kommissionen mig bekendt aldrig er blevet beskyldt for at have en "mellemstatslig karakter".
Det er i grunden et spørgsmål om demokrati. Det er vigtigt, at hvert land kan blive repræsenteret på højeste niveau i Kommissionen. Det er baggrunden for mit standpunkt. 

Berthu (NI ),
    Jeg har stemt imod MacCormick-betænkningen af de årsager, der er nævnt i min mindretalsudtalelse, som er vedlagt betænkningen som bilag. "Trepartsmålkontrakter eller -overenskomster" er ikke andet end en krigsmaskine, som Kommissionen har opstillet imod medlemsstaterne for at omgås dem ved at skabe direkte forbindelser mellem Bruxelles og regionerne.
Denne opfindelse ville således på sit lille felt bidrage til det omfattende arbejde med at "optrævle" medlemsstaterne, som ledes af Kommissionen og de føderalistiske pressionsgrupper. Dette arbejde forsøger systematisk at ødelægge et ældgammelt værk, hvis nedbrydning fremover vil efterlade befolkningerne afvæbnede foran en dårligt styret europæisk magt.
Europa-Parlamentets betænkning synes på trods af sine mangler i glimt at øjne farerne i det nye system og forskrækkes derved. Den kræver, at trepartskontrakterne forbliver særtilfælde for ikke at "give anledning til meget stor kompleksitet og konkret udhuling af det normative mål" (stk. 8) og for ikke at fremme afledningen af medlemsstaternes ansvar (stk. 14).
For bedre at undgå disse farer ville det imidlertid have været at foretrække, at Europa-Parlamentet ikke selv godkendte årsagerne til dem. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg er enig med dem, der påpeger, at forslaget om at iværksætte pilotprojekter med "trepartsmålkontrakter og -måloverenskomster mellem Fællesskabet, medlemsstater og lokale/regionale myndigheder" kun lader sig rigtigt forstå, når den underliggende hensigt tages i betragtning.
Den ligger i, at det mål, der søges opnået - nemlig via "formelt koordinerede aktioner" at "forbedre gennemførelsen af politikker", altså gennemførelsen af fællesskabsregler, der vanskeligt kan anvendes uden særlige retningslinjer på grund af de meget forskellige og specifikke lokale forhold - allerede har fundet plads i traktaterne, især gennem anvendelse af subsidiaritetsprincippet og en meget enklere og mere hensigtsmæssig procedure, som består i at opstille de mål, der skal nås, og lade medlemsstaterne afgøre, hvordan det konkret skal ske, gennem et direktiv.
Det foreliggende initiativs underliggende hensigt er derfor ikke det påtrængende behov for at bekæmpe ultrabureaukratiske eller centralistiske procedurer eller tildele de lokale myndigheder reelt øgede beføjelser i forvaltningen af deres eget område, men udelukkende at gøre de lokale myndigheder til direkte partnere for EU's institutioner, når disses retningslinjer skal gennemføres, i et forsøg på at "omgå" staterne som den nationale samarbejdspartner. Derfor den varme støtte fra Europa-Parlamentets ultraføderalistiske Udvalg om Konstitutionelle Anliggender. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har undladt at stemme for denne betænkning, fordi jeg mener, at de grunde, som ordføreren fremfører for at beklage, at der ikke findes nogen "rigtig effektive forbindelser mellem EU-institutionerne - først og fremmest Kommissionen - og de regionale og lokale myndigheder i medlemsstaterne", ikke i tilstrækkelig grad berettiger indførelse af "trepartsmålkontrakter og -måloverenskomster".
Ligesom hr. Berthu mener jeg således, at fællesskabslovgivningen allerede rummer en mekanisme, der giver mulighed for at nå de ønskede resultater, nemlig direktivet.
Dette juridiske instrument, der er nært forbundet med subsidiaritetsprincippet (dog kun med hensyn til de valgte midler), faktisk kan tages i anvendelse på de anførte områder: økonomisk udvikling, miljøpolitik, transport og landbrug og fiskeri, så medlemsstaten som sådan fastholdes som EU-institutionernes eneste direkte samtalepartner.
Jeg mener, at forslaget om at gøre de lokale myndigheder til direkte partnere for EU's institutioner indgår i de velkendte europæiske centraliseringsbestræbelser og tilsidesættelse af staterne, og jeg forudser, at de interinstitutionelle relationer og det dermed forbundne bureaukrati vil vokse uhæmmet, hvis systemet med disse kontrakter bliver almindeligt. Det vil betyde kaos.
Jeg anerkender, at det er fornuftigt, at Kommissionen i første omgang kun iværksætter pilotprojekter med trepartsmåloverenskomster, og at der forelægges en rapport med evaluering af deres virkning. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    EF-traktaten forpligter Fællesskabet og medlemsstaterne til at vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af svig og til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser.
Alene i 2002 blev der konstateret uregelmæssigheder og svig til skade for Fællesskabet på omkring 2 milliarder euro - og dette beløb er måske blot toppen af isbjerget - med indlysende økonomiske følger, hvilket gør det nødvendigt at styrke bekæmpelsen af svig.
Jeg er enig i en stor del af ordførerens kritik og forslag i forbindelse med evalueringen af OLAF's aktiviteter. Det er rigtigt, som han påpeger, at "Eurostat-sagen har åbenbaret svagheder i kontorets undersøgelsesaktiviteter", ikke mindst, at undersøgelserne har strakt sig over flere år, og at reglerne for beskyttelse af de afhørte er blevet overtrådt. Derfor er jeg også enig i, at OLAF bør få en mere selvstændig status og flere midler til rådighed, især et større antal efterforskere.
Der er dog grundlæggende forhold, der bør tages fat på, og som danner baggrund for mange tilfælde af uregelmæssigheder og svig, navnlig eksternaliseringen af Kommissionens opgaver.
Derudover har jeg stærke forbehold over for behovet for en europæisk anklagemyndighed, en etape i processen hen imod at oprette en fremtidig "europæisk offentlig anklagemyndighed" på grundlag af Europol, Eurojust og OLAF. 
Meijer (GUE/NGL ),
    Offentligheden kender især EU som en omfattende organisation langt væk, som giver gevaldige muligheder for svig. Svig begået af direktører, svig begået af kommissærer og deres kabinetter, svig med private virksomheders medvirken og svig begået af mennesker for at skaffe sig en indkomst uden modpræstation. Der findes svig for at fylde egne lommer, svig for at købe venner og svig for uden hensyn til virksomhedsplanlægningen at sikre fremtiden for ens eget job. For at bekæmpe disse former for svig er der indført stadig flere bureaukratiske kontrolregler og adskillige kontroltjenester, som fungerer sideløbende, og som hver har deres eget begrænsede kompetenceområde. Eksistensen af OLAF og tidligere UCLAF har ikke kunnet modvirke tidligere svig og ej heller kunnet forhindre den seneste skandale omkring Eurostat, som offentligheden for nylig fik kendskab til. Det er karakteristisk for fremgangsmåden indtil nu, at det drejer sig om stadig mere intern kontrol i stedet for større åbenhed, som sætter offentligheden i stand til at kigge med. Efterforskere beskæftiger sig med ting, som skal forblive hemmelige af angst for, at de lægger hindringer i vejen for juridiske procedurer. OLAF's opgave ville blive betydeligt nyttigere, hvis den også retter opmærksomheden mod fjernelse af grobunden for svig og offentliggørelse af det, der går galt. Men måske har vi først brug for et midlertidigt undersøgelsesudvalg. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Gennemsigtighed i beslutningsprocesserne - som jeg altid har kæmpet for - tilvejebringes ikke blot ved at vedtage love. Stadig mere komplicerede og omfattende beføjelser til EU's institutioner og organer må ledsages af øget overvågning af dels hensigtsmæssigheden dels legitimiteten i anvendelsen af EU-borgernes midler, der er budgettets hele grundlag. Jeg glæder mig derfor over Kommissionens evaluering af OLAF.
Det er vigtigt at følge nogle af de forslag, som ordføreren stiller: øget sammenkobling mellem de forskellige institutioners kontrolorganer, bedre prioritering af OLAF's arbejde og definition af en klar undersøgelsespolitik, der tager hensyn til prioriteringen.
Jeg finder det også vigtigt at fremhæve et aspekt, der ofte kun behandles ganske kortfattet - men som har enorm betydning for OLAF's succes - nemlig, hvorledes de forskellige institutioner og organer reagerer på de advarsler og rapporter, som OLAF udsender. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    I øjeblikket findes der ikke nogen bestemmelser, der fastsætter en ensartet procedure for hjemtransport ved dødsfald fra en medlemsstat til en anden. I fravær af sådanne bestemmelser er grænseoverskridende transport ved dødsfald reguleret i to folkeretlige instrumenter, nemlig Berlin-aftalen (1937) og Strasbourg-aftalen, der blev indgået i 1973 i Europarådets regi - instrumenter, som kun visse medlemsstater har tiltrådt, og som efter ordførerens opfattelse i mange henseender virker forældede.
Ordføreren mener, at disse aftaler, hvis en EU-borger dør i en anden stat end oprindelseslandet, medfører mere komplicerede formaliteter, længere ventetider for begravelser og ligbrændinger samt højere omkostninger, end hvis dødsfaldet havde fundet sted i den afdødes oprindelsesland.
Man må derfor også i betragtning af det betydelige antal indvandrere i visse medlemsstater fra en anden medlemsstat - f.eks. Portugal - bifalde foranstaltninger, der måske imødekommer disse gruppers særlige behov, herunder med hensyn til de problemer, som betænkningen omhandler. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Forskellene i de procedurer, som EU's medlemsstaters lovgivning giver adgang til, bringer slægtningene til personer, der dør i en anden medlemsstat end deres egen, i særlig sårbare situationer. De nødvendige formaliteter, som er klart mere komplicerede i disse tilfælde, medvirker ligesom de længere ventetider og højere omkostninger, som afdødes familier udsættes for, til at omgærde et smertefuldt og meget følsomt øjeblik med endnu større sorg. Derudover er de folkeretlige instrumenter, der finder anvendelse i disse situationer, ikke længere hensigtsmæssige i betragtning af borgernes aktuelle mobilitet, et forhold, der har fået større relevans i kraft af den fri bevægelighed for personer inden for EU's område, hvilket øger sandsynligheden for, at disse situationer indtræffer.
Jeg er især enig med ordføreren, når han påpeger, at retten til fri bevægelighed for personer krænkes i denne retsramme, navnlig fordi der ikke er fuld ligebehandling af EU's indbyggere og statsborgere.
Da jeg mener, at ordførerens forslag går i den rigtige retning, eftersom de indebærer vedtagelse af konkrete foranstaltninger og gør en ende på Kommissionens efterladenhed på dette område, har jeg stemt for. 
Rovsing (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne følge op på den måde, hvorpå vi leder disse møder. Jeg synes, vi opfører os skandaløst ved, at vi ikke afslutter som fastsat, og den måde, vi behandler vore kommissærer på. De kommer ind på det tidspunkt, hvor formanden har meddelt, at vi skal stemme, og det er fuldstændig uacceptabelt, at Parlamentet behandler vore kommissærer på den måde. Jeg bemærker, at De, hr. formand, ikke kunne komme med nogen bemærkninger til det engelske medlem, som rejste spørgsmålet, men kan jeg ikke bede om, at det bliver drøftet på en Formandskonference, og at man finder en løsning, for jeg synes, at Parlamentets værdighed er groft krænket med den måde, vi alle opfører os på. 
Formanden.
   - Jeg skal videregive Deres kommentarer til parlamentsformanden, som vil tage sagen op på Formandskonferencen.(1) 

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
