Raport EKP 2007. aasta aruande kohta (arutelu) 
President
Järgmine päevakorrapunkt on Olle Schmidti raport majandus- ja rahanduskomisjoni nimel EKP 2007. aasta aruande kohta.
Olle Schmidt
raportöör. - (SV) Härra president, härra Trichet, härra Juncker, kõikide pilgud on suunatud Euroopa Keskpangale. Praegune ebakindel majandusolukord ja finantsrahutused panevad EKP suure surve alla. Olen veendunud, et intressimäära tõstmine möödunud nädalal oli õige otsus. Inflatsioon on nuhtlus, mis jaotab vara ebaõiglaselt ümber. Euroopa poliitilised juhid peaksid olema tänulikud, et neil on sõltumatu keskpank, mis on valmis tegutsema selle nimel, et takistada Euroopa langemist stagflatsiooni, madala majanduskasvu ja kasvava inflatsiooni küüsi.
Kümme aastat pärast euro kasutuselevõttu on sellest saanud ülemaailmse tähtsusega vääring. Sellega nüüdseks kaasnenud julgeolekust ja stabiilsusest eurotsooni ja liidu jaoks tervikuna, kaasa arvatud minu riigi jaoks, ning isegi maailma majanduse jaoks ei oleks keegi osanud unistada. Iirimaa "ei" referendumil ei olnud reaktsioon euro tugevusele. Eurot kasutavate riikide majanduste ebasümmeetriline areng võib olla risk, kuid seda saab leevendada, jäädes kindlaks stabiilsuspakti nõuetele riikide range rahanduspoliitika ja jätkuva struktuurse ümberkujundamise osas liikmesriikides.
Samal ajal on pärast 10 aasta möödumist teatud määral põhjust läbi vaadata, kuidas EKP töötab; kontrolli, läbipaistvust, otsuste langetamist ja euro rahvusvahelist rolli on võimalik parandada. Seetõttu paneb komisjon ette, et EKP esitaks uue ettepaneku, kuidas otsuste langetamist kasvava euroala tingimustes läbipaistvamaks ja tõhusamaks muuta. EKP peaks andma ülevaate nõukogu liikmete vahelistest aruteludest, mille käigus tehakse otsuseid baasintressimäära kohta, et suurendada läbipaistvust ja parandada prognoositavust. Panga rolli euroala juhina tuleks tugevdada, et see kajastaks paremini ka euro tähtsust rahvusvahelises kontekstis.
Turu parem teavitamine EKP otsustest intressimäära kohta ning protokolli ja hääletustulemuste avaldamine on pikka aega olnud parlamendi jaoks oluline teema. Samas on EKP sellest keeldunud, märkides, et see tekitaks EKP juhtimises riikidevahelisi lahkarvamusi.
Härra Trichet, me kuulasime ära teie seisukohad ja komisjon esitab nüüd muudetud ettepaneku. EKP juhtkond peab andma pärast intressimäära otsuste tegemist selgemat teavet, st peab esile tooma, kas ühehäälne otsus saavutati ilma aruteluta või oli ühisele seisukohale jõudmine raskendatud. See oleks oluline samm edasi, mis parandaks dialoogi turu, meie, poliitikute, ja EKP vahel.
Inflatsioon on tõusnud rekordilisele tasemele ja on praegu ligikaudu 4%, mis on oluliselt kõrgem kui umbes 2% suurune keskpika perioodi inflatsioonieesmärk. Euro suhtes pole nõrgenenud ainult dollar vaid ka teised vääringud ning see on taaselustanud arutelud vahetuskursi üle. Euroala laienemine lisab rahaliidule kaalu, kuid esitab samas mitmeid väljakutseid, sest otsuste tegemine muutub kohmakamaks ning erinevused liikmete majandusarengu vahel kasvavad.
Eluasemelaenude turu kriis on näidanud, et finantsstabiilsus on ülemaailmne probleem, sest kriisid ei piirdu enam ühe riigi või ühe piirkonnaga. Föderaalreservi ja Inglise Panga ühised jõupingutused on suuresti kaasa aidanud finantssüsteemi pinnalhoidmisele, kuid kriisi ei ole nad lahendanud. Selle tõttu on ka selgeks saanud vajadus parema koostöö järele keskpankade ja teiste asutuste vahel. Asjaolu, et EKP ja Föderaalreserv mõlemad hoiatasid erilise eduta eluasemelaenude turu kriisiohu alahindamise eest, näitab maailma finantsturgude suurenevat haavatavust. Siin on põhjust tegutsemiseks, mida teiste hulgas teeb nüüd ka parlament, rakendades näiteks Lamfalussy protsessi järelmeetmeid Euroopa järelvalvestruktuuri kaasajastamiseks.
Ühist rahapoliitikat ja EKPd ootavad eelolevatel aastatel suured väljakutsed. Olen veendunud, et ELi juhid ja EKP tulevad selle katsumusega toime. Samal ajal peavad siiski kõik ELi juhid mõistma, et stabiilsus ja riikide range rahapoliitika on majanduskasvu ja uute töökohtade tugisambad. Seetõttu on hämmastav, et Prantsusmaa president, eriti just nüüd oma praeguses rollis nõukogu eesistujana, seab kahtluse alla EKP stabiilsuseesmärgid. Minu arvates peaksid Euroopa juhid seletama rahapoliitika otstarvet ja eesmärke pigem avatud dialoogis oma kodanikega. Hoogsalt kasvavad hinnad ja neid kompenseeriv palgakasv on jõukuse suurimad vaenlased.
Jean-Claude Trichet
Euroopa Keskpanga president. - (FR) Härra president, raportöör, daamid ja härrad, mul on au esitleda teile Euroopa Keskpanga 2007. aasta aruannet vastavalt asutamislepingule. Meie suhted lähevad palju kaugemale asutamislepinguga kehtestatud kohustustest ning Euroopa Keskpank hindab oma väga lähedasi suhteid parlamendiga.
See on sel aastal neljas kord, kui ma teie ees räägin. Ka minu kolleegid juhatuses on olnud Euroopa Parlamendiga tihedas kontaktis, eriti küsimustes, mis puudutavad euroala laienemist, maksesüsteeme ning majandus- ja rahaliidu kümnendat aastapäeva.
(DE) Kõigepealt esitan teile lühikokkuvõtte ajavahemiku 2007-2008 majandustrendidest ning selgitan EKP rakendatud rahapoliitilisi meetmeid. Seejärel esitan mõned kommentaarid mõtete ja ettepanekute kohta, mille te olete esitanud oma resolutsiooni eelnõus EKP 2007. aasta aruande kohta.
Euroopa Keskpanga president. - 2007. aastal tegutses EKP rasketes oludes, mida iseloomustasid 2007. aasta teisest poolest tõusnud ja volatiilsed kaubahinnad ning suurenev ebakindlus seoses maailma finantsturgudel toimuva korrektsiooniga, mida raportöör mainis. Vaatamata neile arengutele, jätkas euroala majandus 2007. aastal toeka kiirusega kasvamist, nii et aastane reaalne SKT kasv oli 2,7%.
2008. aasta esimesel poolel on reaalse SKT mõõdukas kasv jätkunud, kuigi kvartaalses profiilis ilmneb tõenäoliselt suur kõikuvus seoses ajutiste, osaliselt ilmaga seotud teguritega. Seega on oluline majanduskasvu arenguid hinnates keskenduda keskpika perioodi trendidele.
Tulevikku vaadates peaks väliste tegurite osas jätkuma esilekerkivate riikide tugev majanduskasv, mis toetab välisnõudlust euroala toodete järele. Sisemiste tegurite osas jäävad euroala majanduslikud alused stabiilseks ning euroala ei kannata suurte kõikumiste all. Tööpuuduse näitajad ja tööhõive on viimastel aastatel oluliselt paranenud ning tööpuudus on langenud tasemele, mida pole enam viimase 25 aasta jooksul nähtud.
Sellegipoolest jääb nende kasvuväljavaadetega seotuks suur ebakindlus, kus negatiivsed riskid on peamiselt seotud täiendavate ootamatute hinnatõusudega, finantsturgudel jätkuvate pingete võimalike täiendavate kõrvalmõjudega reaalmajandusele ning kasvavate protektsionistlike tendentsidega.
Hindade kujunemisest rääkides oli 2007. aasta keskmine tarbijahindade harmoneeritud indeksi inflatsioon euroalal 2,1%, mis ületas pisut EKP hinnastabiilsuse piirmäära. Samas aasta lõpul tõstis rahvusvaheliste nafta- ja toiduainehindade tõus inflatsiooni selgelt üle 2%. Pärast seda on inflatsioon euroalal veelgi kasvanud ning jõudnud seoses uue järsu kaubahindade tõusuga 2008. aasta keskpaigaks umbes 4% tasemele. Tulevikku vaadates on tõenäoline, et aastane tarbijahindade harmoneeritud indeksi inflatsioon jääb hinnastabiilsust näitavast tasemest veel selgelt kõrgemaks ning taandub järk-järgult alles 2009. aastal.
Riskid hinnastabiilsusele keskpikas perspektiivis on 2007. aastal selgelt päevakorral ning on viimastel kuudel kasvanud. Nendeks riskideks on kaubahindade võimalik edasine tõus ning ootamatud kaudsete maksude ja jäikade hindade tõusud. Lisaks on nõukogu väga mures, et hinnatõus ja töötasude määramine võivad inflatsioonisurvet suurendada laiapõhjaliste teiseste mõjude kaudu. Selle esimesed märgid on mõnedes euroala piirkondades juba näha. Selles kontekstis teevad eriti muret nominaalpalga indekseerimise skeemid ning nendest tuleks hoiduda.
Sarnaselt 2007. aastaga on 2008. aasta esimese poole rahandusanalüüsid jätkuvalt kinnitanud püsivaid riske hinnastabiilsusele keskmises ja pikemas perspektiivis. Kooskõlas oma rahapoliitika strateegiaga oleme asunud seisukohale, et viimaste aastate raha ja krediidimahu tugev kasv euroalal on tekitanud riske hinnastabiilsusele.
Keskpikas perspektiivis hinnastabiilsusele avalduvate riskide maandamiseks korrigeeris nõukogu oma rahapoliitilist seisukohta veelgi 2007. aasta märtsis ja juunis. Pärast erakordselt suure ebakindluse perioodi seoses finantsturgude korrektsiooniga otsustas nõukogu määrata põhiliste refinantseerimistoimingute pakkumisintressi alammääraks 4,25%. See otsus rõhutab nõukogu otsustavat püüdu hoida ära teisesed mõjud ning hoida pikaajalisi inflatsiooniootusi kindlalt vaos kooskõlas hinnastabiilsuse eesmärkidega. See on EKP rahapoliitika panus, et säilitada keskpikas perspektiivis ostujõudu ning toetada euroalal jätkusuutlikku kasvu ja tööhõivet.
Pärast möödunud nädala otsust intressimäärade tõstmise kohta aitab praegune rahapoliitiline hoiak nõukogu hinnangul saavutada keskpikas perspektiivis hinnastabiilsust. Me jätkame eeloleval perioodil väga hoolikalt kõigi arengute jälgimist.
Oma resolutsiooni eelnõus tõstatate te mitmeid EKP jaoks olulisi küsimusi. Tahan kinnitada, et me kaalume äsja tehtud märkusi ning kõiki resolutsioonis sisalduvaid märkusi väga hoolikalt ning teatame teile oma sellekohastest otsustest.
Ehk lubate mul väga lühidalt peatuda mõnedel neist punktidest. Seoses rahapoliitika strateegiaga tahaksin alustuseks tervitada majandus- ja rahanduskomisjoni positiivset hinnangut EKP rahapoliitika strateegiale. Meie kahe tugisambaga raamistik tagab, et kogu hinnastabiilsuse riske puudutavat teavet võetakse rahapoliitiliste otsuste langetamisel järjekindlalt ja süstemaatiliselt arvesse.
2007. aastal püstitas nõukogu eurosüsteemis uurimisülesande, mis aitaks veelgi tõhustada selle rahandusanalüüsi, nii nagu ka resolutsioonis eelnõus soovitatakse jätkata EKP analüütilise infrastruktuuri täiustamist.
Läbipaistvuse osas tahaksin samuti tervitada komisjoni tõdemust, et EKP nõukogu koosoleku protokollide avaldamine ei pruugi olla tingimata soovitav. Selline abinõu tõmbaks tähelepanu üksikutele seisukohtadele, samas kui 15 ja peagi 16 riigiga euroalal on oluline siiski kollegiaalse otsustusorgani, nõukogu, kolleegiumi seisukoht. Samuti võiks selle tulemusena tekkida nõukogu liikmetele surve loobuda rahapoliitiliste otsuste tegemisel euroala vajadusi arvestavast lähenemisest.
Nagu varasematel kordadel juba rõhutatud, pean ma igakuistel pressikonverentsidel nõukogu nimel esitatavat avasõnavõttu samaväärseks sellega, mida teised keskpangad nimetavad protokolli kokkuvõtteks. Koos sellele järgneva küsimuste ja vastuste vooruga annab avasõnavõtt reaalajas põhjaliku nõukogu poolse ülevaate hetkel valitsevatest rahapoliitilistest seisukohtadest. See teavitusvahend on meid finantsturu ootuste suunamisel seni hästi teeninud.
Fiskaalpoliitika osas jagab EKP siin väljendatud seisukohta, et kõik liikmesriigid peavad täielikult kinni pidama stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetest. Aastaks 2008 prognoositakse euroala summaarse fiskaaldefitsiidi uut kasvu. Esineb selge oht, et mõned riigid ei täida stabiilsuse ja kasvu pakti ennetava osa nõudeid. Mõistlike ja jätkusuutlike eelarvepositsioonide saavutamine ning nende alusel automaatsete stabiliseerivate mehhanismide vaba toimimise võimaldamine on meie arvates fiskaalpoliitika parim panus makromajanduse stabiilsuse heaks.
Resolutsiooni eelnõu viitab ka euroala riikide majanduslikest erinevustest tingitud ohtudele, mis teatud määral kajastavad struktuurset jäikust ja/või sobimatut riiklikku poliitikat. On ütlematagi selge, et majanduslikke erinevusi euroala riikide vahel ei saa lahendada rahapoliitikaga.
Selleks et vältida pikaajalisi madala majanduskasvu ja kõrge tööpuuduse või ülekuumenemise perioode, on riikide parim moodus asümmeetriliste šokkide vältimiseks suurendada oma vastupidavust sellistele šokkidele riiklikul tasandil. Selleks võib kasutada hästi läbi mõeldud struktuurseid reforme konkurentsi suurendamiseks, tootlikkuse tõstmiseks ja tööturu paindlikkuse soodustamiseks.
Lubage mul veel kord rõhutada, et riikide konkurentsivõime arenguid - kaasa arvatud ühiku tööjõukulusid - on vaja läbipaistvalt jälgida, sest tagantjärele on kaotatud konkurentsivõimet juba raske kompenseerida. Selles osas toetame parlamendi üleskutset vastutustundlikule palga- ja hinnapoliitikale.
Lubage mul nüüd käsitleda probleeme, mille on esile toonud finantsturu korrektsioon kriiside ennetamiseks ja kriisijuhtimiseks, mis on tähtsal kohal ka parlamendi analüüsis.
Kriiside ennetamise osas tõi turu korrektsioon välja olulisi küsimusi nii järelevalveasutuste kui keskpankade jaoks. Järelevalveasutused peaksid tegema täiendavaid jõupingutusi piiriülese koostöö ja teabevahetuse tugevdamiseks. See on äärmiselt tähtis, et veelgi paremini ära kasutada Lamfalussy raamistiku potentsiaali. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu on selleks kokku leppinud teatud meetmetes ning nüüd peaks tähelepanu pöörduma nende suundade ellurakendamisele.
Turu korrektsioon ei ole meie arvates andnud veenvaid argumente praeguse järelevalveraamistiku kapitaalseks ümbertegemiseks, näiteks ELi järelevalvet teostava uue asutuse loomiseks. Keskpangad, nende hulgas EKP, on suutnud rahutuste käigus realiseerunud finantssüsteemi nõrkusi ja riske valdavalt tõhusalt välja tuua. Ma ei hakka seda pikemalt lahkama.
Vaadates kriisijuhtimise õppetunde, puudutab rahutuste ajal ilmnenud põhiküsimus vajadust teabe sujuva liikumise järele keskpankade ja järelevalveasutuste vahel kriisi arenemise ajal. Oma kriisijuhtimisalaste ülesannete tõhusaks täitmiseks võivad keskpangad vajada järelevalvealast teavet. See kehtib eurosüsteemi kohta samuti nagu kõigi keskpankade kohta. Järelevalveasutustele omakorda võib olla kasulik keskpangalt saadav teave. Seetõttu toetab EKP väga tugevalt kavandatud ELi õigusliku aluse tugevdamist teabevahetuseks keskpankade ja järelevalveasutuste vahel.
Lubage mul lõpetada mõne märkusega Euroopa arveldussüsteemide ühendamise kohta. Me võtsime rahulolevalt teadmiseks resolutsiooni eelnõu positiivse hinnangu süsteemide SEPA ja TARGET2 kohta. Eurosüsteemi algatuse TARGET2-Securities osas langetab nõukogu eelolevatel nädalatel otsuse projekti T2S jätkamise kohta. Oluline on märkida, et kõik suured väärtpaberite keskdepositooriumid on meie algatusele positiivselt reageerinud.
Jean-Claude Juncker
eurorühma president ja nõukogu liige - (FR) Härra president, raportöör, daamid ja härrad, tahaksin esmalt avaldada tunnustust raportöörile töö taseme eest. See on suurepärane raport, mis sisaldab kõiki olulisi punkte.
Mul on hea meel märkida, et komisjoni töö ja raportööri raporti põhjal langevad parlamendi seisukohad üldjoontes kokku korduvalt väljendatud eurorühma, mille presidendiks mul on au olla, arvamustega. See konsensus, see seisukohtade suur kokkulangevus puudutab eriti keskpanga tööd ja tegevusi, mis on nagu alati üle külvatud parlamendi ja minu poolt siin esindatavate valitsuste komplimentidega.
See märkus on eriti oluline, arvestades viimastel nädalatel ja kuudel keskpanga aadressil tehtud kriitilisi märkusi, kui oli vaja rakendada tervet arsenali meetmeid kogu maailma tabanud finantskriisi vastu. Kui algselt kritiseeriti Euroopa Keskpanka liigse aktiivsuse pärast, siis võis ta mõne aja pärast rahulolevalt märkida, et kõik teised suured rahandusasutused olid selle vahendid ja meetodid kasutusele võtnud.
Samuti nõustume raportööriga, kui ta õhutab meid, eurorühma, majandus- ja rahandusministrite nõukogu üldiselt ja panka tegema kohaseid finantsjäreldusi kriisidest, millega meil on tulnud tegeleda. Eriti peame praeguseid mehhanisme täiustama selles osas, mis puudutab turgude järelevalvet ja läbipaistvust.
Meie kaaskodanike põhimure on võitlus inflatsiooni vastu. Praegu näitavad kõik küsitlused, et inimesed on endiselt mures ostujõu kaotamise pärast ning kardavad, et ostujõu vähenemise ohud saavad tõeks. Seetõttu on panga õigus ja kohus tagada hinnastabiilsus - selle eesmärgi seadis keskpank Maastrichti lepingu sõlmimisega.
Tahaksin lisada, et me ei peaks pooldama lihtsat ideed, et keskpank kui rahandusasutus on ainus organ, mis vastutab hinnastabiilsuse ja inflatsiooni vastu võitlemise eest. Inflatsioon ja võitlus inflatsiooni vastu on ka euroala valitsuste mure ja kohustus. Ka nemad peavad kasutusele võtma mõistliku poliitika, mis suudaks hinnastabiilsust toetada ja täiendaks keskpanga rahapoliitikat.
Seega on eurogrupi valitsused võtnud esiteks endale ülesandeks teha vajaliku palgapiirangu näol kõik jõupingutused selleks, et palgad ja avalik sektor ei väljuks kontrolli alt. Me oleme seetõttu absoluutselt otsusekindlalt valmis tegema kõik selleks, et vältida kaudsete maksude, nii käibemaksu kui aktsiiside tarbetut tõstmist. Me oleme kindlalt otsustanud teha kõik võimaliku selleks, et hinnad ei väljuks terve mõistuse piiridest.
Inflatsioonist ja hinnastabiilsusest pole võimalik rääkida, ilma et mainitaks keskpanga sõltumatust, nagu on teinud ka raportöör nii oma kirjalikus kui ka suulises raportis.
Ma tahtsin veel kord rõhutada, et keskpanga sõltumatus on majandus- ja rahaliidu aluspõhimõte, et keskpanga sõltumatus on üks osa majandus- ja rahaliidu aluseks olevast paktist, et põhiseadusliku leppe ja sellele järgnenud uuendatud Lissaboni lepingu ettevalmistuste käigus ei teinud ükski valitsus ettepanekut isegi väikeste muudatuste tegemiseks keskpanka käsitlevas osas, mis keskendub hinnastabiilsusele. Seetõttu arvan, et ühel päeval tuleb meil lõpetada see tarbetu ja mõttetu arutelu, millel pole midagi pistmist tegeliku olukorraga. See ei tähenda, et meil kõigil pole õigust keskpanka kritiseerida, pakkuda talle tema tõhusas töös tuge ja nõu, kuid selle sõltumatusesse sekkumine ei saa tulla kõne allagi.
Teistpidi tahaksin öelda, et me ei peaks rahapoliitikat kohustustega üle koormama. Asutamisleping teeb keskpanga ülesandeks hinnastabiilsuse eest vastutamise. Me ei tohi lisada tema ülesannetele tervet rida majanduslikke eesmärke, vaid peame järgima sidususe reeglit, mille kohaselt me ei tohi panna panga ette liiga palju poliitilisi ülesandeid. Sellel on üks tegevusvahend, milleks on rahapoliitika; see tegutseb nõtkelt ja otsusekindlalt.
Rääkides valuutapoliitikast, märkasin Olle Schmidti raportis väikest mitmetähenduslikkust, kuna see jätab mulje, et valuutapoliitika on peaaegu keskpanga ainupädevuses. Mul on üsna hea meel, et keskpank mängib valuutavahetusega seotud valdkondades juhtivat rolli, kuid siiski tahaksin juhtida teie tähelepanu asutamislepingu sätetele, mis annavad valuutapoliitika puhul ühised volitused keskpangale ja valitsustele. Muus osas peame me seoses valuuta- ja rahapoliitika ning struktuuripoliitikaga keskpangaga pidevat viljakat dialoogi, millesse igaüks annab oma panuse.
Nii käisime mina ja Jean-Claude Trichet selle regulaarse dialoogi osana möödunud novembris Hiinas, et arutada valuutapoliitikat Hiina ametivõimudega, ning me kordame seda veel käesoleva aasta teisel poolel.
Üks väike mitmetimõistetavus, mida ma komisjoni raportis täheldasin, puudutab euroala välist esindamist. Erinevalt raportis märgitust ei ole ka siin keskpank ainuvastutav euroala rahvusvahelise rolli tugevdamiseks vajalike sammude eest. See on veel üks valdkond, kus pädevused on jagatud.
Thomas Mann
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (FR) Ma tervitan kahte Jean-Claude'i: president Trichet'd ja president Junckerit!
(DE) 2. juunil tähistasime Frankfurtis Maini ääres - linnas, kus lasti käibele Saksa mark ja euro - pidulikult Euroopa majandus- ja rahaliidu kümnendat aastapäeva. Tänu EKP-le on eurost saanud rahvusvaheliselt tunnustatud valuuta ning hinnastabiilsus on alati jäänud peamiseks eesmärgiks. Oli loogiline, et mõne päeva eest kasutas EKP oma kõige tõhusamat relva, et mõjutada baasintressimäära ja tõsta seda veerandi protsendi võrra. Eesmärk oli ja on jätkuvalt vähendada inflatsiooniriske, mille on tekitanud kõrge elukallidus, kasvavad bensiini- ja naftahinnad.
Sel korral teatas EKP võetavatest meetmetest mitu nädalat ette. Kevadel käitus ta teisiti: mastaapsed tõhusad otsused tehti mõne tunniga. Olle Schmidti raport - suurepärane raport, mille juures me head koostööd tegime - tervitab seda asjaolu eraldi. 2007. aasta teises pooles kukkus kokku kinnisvaraturg. Kõrge riskiga laenude kriisi ajal sattusid raskustesse riske võtnud pangad ja kindlustusettevõtted. EKP tegi vajalikud vahendid väga kiiresti kättesaadavaks, hoides nii ära piiriülese kokkuvarisemise.
See kiirus ja tõhusus tõendavad tugevat tegutsemisvõimet, mis põhineb pädevusel ja suuremal usaldusel teie institutsiooni suhtes. Ma leian, et EKP otsused on üldiselt läbipaistvad ning tuginevad teabe heal liikumisel ja avalikel eesmärkidel. Rahapoliitilises dialoogis teatab EKP majandus- ja rahanduskomisjonile regulaarselt oma finantspoliitilistest otsustest.
Minu arvates ei ole nõukogu koosolekute protokollide avaldamisel, mida sageli soovitakse, erilist mõtet. Riiklikku mõju keskpangale tuleb vältida. Panga sõltumatus peab olema piiramatu. Tavaliselt, härra president, on meil, parlamendiliikmetel, küllaga põhjust kriitikaks. Täna lubage mul väljendada suurt kiitust siin öeldu eest ühtelt poolt Jean-Claude Trichet'le ja teie pangale EKPle Frankfurdis Maini ääres, kuna ettevõtted ja kodanikud on heades kätes, ning teiselt poolt imetlusväärsele Jean-Claude Junckerile.
Manuel António dos Santos
fraktsiooni PSE nimel. - (PT) Härra president, härra Juncker, härra Trichet, tahaksin esmalt öelda, et selle raporti peamine eesmärk oli analüüsida Euroopa Keskpanga tegevust 2007. aastal. Samas ei saanud rahanduskomisjoni aruteludel mõistagi jääda analüüsimata Euroopa Liidu rahapoliitika ja selle korraldajate ees seisvad tulevased väljakutsed.
Mis puudutab aluslepingutes sätestatud Euroopa Keskpanga (EKP) volitusi, siis peame tunnustama tema 2007. aastal tehtud töö väärtust. Kuigi keskpangal ei õnnestunud ära hoida häireid rahanduses ja sellest tulenenud kriisi majanduskasvus, mida me praegu üle elame, õnnestus tal leevendada paljusid praeguse olukorra negatiivseid tagajärgi. Minu arvates jääb põhiküsimuseks see, kas Euroopa Liidu praegused poliitikad ja vahendid võimaldavad meil kindlalt üle saada maailmamajanduse tõsisest kriisist ja selle tagajärgedest Euroopale.
Kriis ei pruugi tingimata olla katastroof. Samas suudame kriisi katastroofiks muutumist ära hoida vaid siis, kui meil on paikapidav tulevikunägemus, mida ei koorma iganenud tõekspidamised, ning me keskendume nende uute nähtuste olemusele, mille ületamisega meil tuleb tegeleda. Lubamatu on kaitsta kehtivate reeglite mittetäitmist ning me peame poliitilisele arutelule kaasa aitama nii, et töötame välja ettepanekud praeguse olukorra muutmiseks.
Olle Schmidti raport esitab mitu võimalust edasiliikumiseks: parandada koostööd keskpankade ja reguleerivate asutuste vahel püüdlustes lepitada piirangute kaotamist ja reguleerimist; luua raamistik EKP finantsjuhtimisrolli jaoks; edendada majanduspoliitika koordineerimist eurorühma liikmete, komisjoni ja EKP vahel; suurendada otsuste langetamise läbipaistvust; ning kõige tähtsamana anda teavet, mis võimaldab avalikkusel EKP meetmeid mõista; edendada panga juhtimise struktuurset reformi; juhtida intressimäärasid väga hoolikalt, vältides spekulatiivseid sekkumisi ja sobimatuid turu allahindlusi, et mitte ohustada investeerimispoliitikat, töökohtade loomist, struktuurireformi ega majanduskasvu. Lisaks kõigele sellele, mida on niigi juba päris palju, peame ka mõistma, et meie ees on raske majanduslik ja sotsiaalne kriis, mille ulatust me veel ei tea. Samas me teame, et see läheb kõigepealt hullemaks ja alles siis paremaks.
Meil ei ole mingeid illusioone, et meie käsutuses olevatest abinõudest piisab praeguste probleemide lahendamiseks. Olukorra tunnistamine ei tähenda alla andmist, vaid pigem kainet lähenemist. Me oleme tõenäoliselt peagi leidmas poliitilisi lahendusi oma probleemidele. See ei ole kindlasti maailma lõpp ega ka ajaloo lõpp. Me saame üksnes paluda EKP koostööd, pädevust, läbipaistvust ja paindlikkust tema volituste piires ning seda, et ta kunagi oma volitusi ei ületaks.
Wolf Klinz
fraktsiooni ALDE nimel. - (DE) Härra president, härra Trichet ja härra Juncker, daamid ja härrad, tahaksin ühineda eelkõneleja kiiduavaldusega. EKP tegutses tõepoolest kiiresti ja pädevalt kohe finantskriisi alguses ning ilma sellise otsustavuseta oleks see kriis tõenäoliselt kujunenud palju hullemaks. See ei ole veel läbi, kuid panga otsusekindel tegutsemine ei ole ainult näidanud tema usaldusväärsust, vaid sellest on saanud ka teatav näidis keskpanga pädeva tegutsemise kohta, omamoodi eeskuju teistele keskpankadele.
Samas kardan, et Euroopa Keskpangal on kõige raskem etapp veel ees. Järgmised kaheksateist kuud on tõeliselt otsustavaks testiks, mis peaks näitama, kas pank suudab endiselt oma usaldusväärsust säilitada. Ma loodan, et suudab. Meil on ülespoole kihutavad nafta- ja toorainehinnad, meil on toiduainete hinnatõus ja meil on inflatsioon. Jean-Claude Trichet rääkis euroala 4%st. Paljudes liikmesriikides on see tegelikult peaaegu 6% ja euro on uskumatult tugev.
Seega on stagflatsiooni oht vägagi reaalne. Me peame teema kõik selle riski reaalseks tõrjumiseks varasel etapil. Seetõttu tervitan ma neis oludes asjaolu, et keskpank tõestas ennast möödunud nädalal tehtud intressiotsustega. Kindlasti on ja jääb meie peamiseks ülesandeks inflatsiooni vastu võitlemine.
Kui Saksamaa elas mitme aastakümne eest läbi stagflatsiooni perioodi, ütles kantsler Schmidt, et tema jaoks on 5% inflatsiooni määr parem kui 5% tööpuuduse määr. Sellega oli ta risti vastupidisel seisukohal kui Saksamaa Liidupank. Lõpuks osutus siiski õigeks liidupanga poliitika, mis nägi ette kohest ja otsustavat võitlust inflatsiooni vastu. Saksamaa väljus stagflatsioonist kiiremini kui paljud teised riigid.
Mul ei ole keskpangale ühtegi nõuannet. Ta ise teab kõige paremini, mida tuleb teha. Mul on kolm soovi. Neist kaks on juba täidetud. Ma tahaksin, et dialoog keskpanga, eurorühma ning eurorühma presidendi Jean-Claude Junckeri vahel kulgeks sujuvalt. Usun, et nii see praegu toimubki. Samuti tahaksin näha tihedamat koostööd mitte ainult keskpankade, vaid ka keskpanga ja järelevalveasutuste vahel. Ka see juhtub tõenäoliselt varsti.
Lõpetuseks - ja selle kohta on mul kahjuks Jean-Claude Trichet' eitav vastus - tahaksin, et me saaksime rohkem teavet otsuste langetamise kohta. Me ei taha teada nimesid, kuid me tahame teada, kas otsus tehti napi või selge häälteenamusega ning kas arutelud olid keerulised või ei toimunudki erilist arutelu.
Claude Turmes
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Härra president, ma ei ole rahaküsimustes suur asjatundja, kuid ma püüan aru saada, mis peitub praeguse energia- ja toidukriisi taga, ning ma järeldan, et me oleme astumas uude ajastusse.
Me oleme astumas ajastusse, kus planeedi ressursse napib. Miks? Sest meie valitsev majandusmudel ulatub tagasi 20. sajandisse ning selle töötasid välja ja seda hoidsid käigus miljard Euroopa, Ameerika Ühendriikide ja Jaapani keskklassi kodanikku ning väike eliit mujal maailmas. See oli 20. sajandi maailm.
21. sajandi maailm on selline, kus meil on lisaks sadu miljoneid keskklassi kuuluvaid inimesi Hiinas, Indias, Indoneesias, Lõuna-Aafrikas, Nigeerias, Mehhikos, Brasiilias ja teistes riikides. Seetõttu on meie praeguses valitsevas majandusmudelis süsteemne viga. Süsteem ei arvestanud sellega, et ressursid on piiratud. Kust peaksime võtma kala, kui hiinlased söövad sama palju kala kui jaapanlased? Kust peaksime saama bensiini, kui kõik indialased sõidavad Tata autodega? Kust peaksime leidma sütt kogu maailma terasetööstuse jaoks, kui arenguriigid arenevad koos praeguste tehnoloogiatega? See on sügavate juurtega kriis.
Seega on mul kolm konkreetset küsimust. Esiteks spekulatsiooni kohta. Spekulatsioon ei ole mõistagi rohujuuretasandi liikumine, kuid mida saab teha hinnatõusu all kannatavate kodanike heaks, samal ajal kui Totali ja Eoni aktsionärid ja teised spekulandid ägavad kasumikoorma all? Härra Juncker, teie esitasite idee spekulatsioonimaksu kohta. Kas selle idee osas on tehtud edusamme, sest minu arvates tahavad kodanikud, et me poliitikutena selles osas midagi ette võtaksime?
Minu teine küsimus: mida on võimalik kiiresti ära teha selleks, et Euroopa majandus sõltuks vähem eriti just imporditavast naftast ja gaasist ning nende hindadest? Kas me ei võiks kaaluda Euroopa Investeerimispanga abil suure investeerimisprogrammi käivitamist, et kaasajastada hooneid ja ühistransporti ning paigaldada näiteks väikestesse ja keskmistesse ettevõtetesse elektrimootoreid ja muid süsteeme? Arvan, et see on üks võimalus tarbimise vähendamiseks, sest hinda me kontrollida ei saa.
Minu kolmas küsimus on seotud palkade indekseerimise süsteemiga. Härra Trichet, teie ja mina teenime piisavalt kõrget palka, nii et energia ja toiduainete hinnad meid eriti ei mõjuta. Teie teenite kahtlemata rohkem kui mina, aga samal ajal ütlete, et Luksemburgis ja Belgias kasutatav riiklik indekseerimissüsteem tuleks kaotada. Härra Juncker, kas see ei ole ainus võimalus, kuidas inimesed saavad teenida lisasissetulekut ajal, mil hinnad on lakke tõusnud? Ma ei saa hästi aru, miks te olete nii väga indekseerimissüsteemide vastu.
Johannes Blokland
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (NL) Tänan teid, härra president. Ma tervitan ka Euroopa Keskpanga presidenti Jean-Claude Trichet'd ja Jean-Claude Junckerit.
Esiteks tahaksin õnnitleda Jean-Claude Trichet'd selle aastaaruande puhul, mida ta äsja esitles. Öelgem otse välja, et euroala jaoks ei ole olukord just kõige parem. Ma kardan, et eelolevatel aastatel osutuvad tõeks paljudki kahtlused, mida euro käibelelaskmise ajal väljendati. Mõne jõukuseaasta järel saame nüüd näha, kas Euroopa Keskpangal õnnestub inflatsiooni madalal hoida.
Euroalal on ühtne rahapoliitika, kuid igal sellesse kuuluval kuueteistkümnel riigil on oma majanduspoliitika. Kuusteist riiki, millel igaühel on oma tarbijahindade harmoneeritud indeks ja oma poliitika tööhõive suurendamiseks. Kuna euroala inflatsioonimäär on 4%, siis tähendab Euroopa Keskpanga viimane intresside tõstmine, et reaalne intressimäär on 0,25%. Aga sellest määrast ei piisa kasvavale inflatsioonile ja iga liikmesriiki ähvardavale majanduslanguse ohule vastu seismiseks.
Kas Jean-Claude Trichet saab esitada meile hinnangu selle kohta, kuivõrd praegused instrumendid on eelolevatel aastatel piisavad?
Sergej Kozlík
(SK) Ma toetan seisukohta, et euro kasutuselevõtmine, euroala järkjärguline laienemine ja ühtse majanduspoliitika rakendamine koos Euroopa Keskpanga ettevaatliku lähenemisega on toonud Euroopa Liidu riikide jaoks kaasa praeguse suhteliselt stabiilse majandusarengu.
Samuti on vaieldamatu, et seoses finantsturu toimingute arvu ja mitmekesisuse dünaamilise suurenemisega muutuvad need toimingud aina vähem läbipaistvaks. Selle tulemuseks on siis rohkenev riskide arv, mis ei pruugi kahjustada ainult tarnijate ja tarbijate gruppe, vaid ka tervete riikide majandusi. Järelikult on vaja luua laiem ELi finantsjärelvalve raamistik ning kaasata Euroopa Keskpanka rohkem järelevalvetegevustesse, et lahendada finantssüsteemis esinevaid probleeme.
Ma olen nõus raportöör Olle Schmidtiga, et tihedam koostöö keskpankade ja riiklike järelevalveasutuste vahel muutub möödapääsmatuks. Eesmärk on hoida finantsturgudel stabiilsust, arvestades eriti finantssüsteemide üha kasvavat omavahelist seotust. See, mis kehtib ökoloogia kohta, kehtib tänasel päeval ka finantsturgude kohta. Ilma teiste suurte osalejate nagu Ameerika Ühendriikide, Venemaa, Jaapani, Hiina, India ja teiste osaluseta ei ole võimalik saavutada edukaid tulemusi ülemaailmses kontekstis.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Härra president, härra Trichet, härra Juncker, Euroopa Keskpanga president ja eurorühma president on ühel meelel, et kümme aastat on pidevalt valitsenud ühtne arusaam erinevate poliitikate suhtelistest rollidest. Keskpanga ja rahapoliitika ülesanne on tagada hinnastabiilsus, avaliku sektori kulud ja tulud peavad olema keskpikas perspektiivis tasakaalus ning muud poliitikad peavad looma majanduskasvu ja suurendama tööhõivet.
Kui asjad lähevad halvasti, hakkame selles mudelis kahtlema. Me hakkame lükkama oma kohustusi Euroopa institutsioonide õlgadele. Mõned inimesed süüdistavad Jean-Claude Trichet'd, teised Jean-Claude Junckerit. Kui olukord veelgi halveneb, hakatakse süüdistama Hans-Gert Pötteringi.
Seetõttu leian, et praegusel ajal on oluline hoida ühtlast kurssi - ja Jean-Claude Trichet on hea tüürimees - ning säilitada seda mudelit, mis on meil aidanud nii kaugele jõuda.
Tahaksin lisada mõned sõnad hindade kohta. On tõsi, nagu Jean-Claude Juncker ütles, et me kõik oleme selles asjas vastutavad ning valitsused peavad tegutsema; see küsimus vajab põhjalikumat uurimist, kui me asume tegelema turu paindlikkuse teemaga, kui me töötame välja Lissaboni lepingu järgset strateegiat.
Samas on üks asi, milles keskpank peab olema eestvedajaks. Inimesed räägivad - mul ei ole selle koha arve -, et hinnatõus on teatud määral tingitud finantsspekulatsioonidest; selle olukorra on osaliselt põhjustanud raha üleviimine kõrge riskitasemega ja muutuva intressimääraga laenude turult futuuride turule ning me kõik peame selles osas midagi tegema.
Institutsionaalse arhitektuuri küsimuses olen ma nõus raportöör Olle Schmidtiga, et praegu ei ole tõenäoliselt sobiv aeg protokollide täies mahus avaldamiseks. Samas arvan, et hea oleks avaldada protokolli kokkuvõte ning, mis veelgi olulisem, leian, et keskpank peaks ütlema meile, millist suhtelist kaalu omistatakse otsuste langetamisel kahele strateegia aluseks olevale sambale, et suurendada läbipaistvust ja turu teadlikkust.
Samuti arvan, et kasvanud majanduslik juhtimine vajaks vastukaalu, tasakaalustajat. Aga see ei ole Jean-Claude Trichet' süü. See on meie süü, et me ei ole Lissaboni lepingut veel vastu võtnud ning see on viga, mille parandamist ma meelsasti näeksin.
Pervenche Berès
(FR) Härra president, härra Trichet, härra Juncker, tahaksin esmalt tänada raportööri eeskujuliku töö eest. Ma arvan, et kõigi panustest sai kokku tulemus, mis annab olukorrast selge pildi; sõnum võib olla veidi ebamäärane, kuid minu meelest sisaldab see kasulikke elemente.
Härra Trichet, kõigile avaldasid muljet teie kõned 2007. aasta suvel. Me hindame asjaolu, et te andsite majandus- ja rahanduskomisjonile koheselt teavet. Nüüd aga olete tõstnud intressimäärasid kliimas, kus meie arvates ei ole kriis veel möödas ning halvad uudised, kaasa arvatud suurtelt Euroopa pankadelt, on veel tulemas.
Kui me teiega möödunud detsembris kohtusime, siis ütlesite, et ootate 2008. aastal umbes 3% inflatsiooni ja asjad rahunevad. Nüüd on inflatsioon 4% ja te ütlete, et olete intressimäära veerandi protsendipunkti võrra tõstnud ja see on kõik. Kui teie strateegia on jääda sedavõrd valvsaks hinnastabiilsuse suhtes, siis kas imporditud inflatsiooni tingimustes olete suuteline sellele lühikeses ja keskpikas perspektiivis kindlaks jääma, arvestades teadaolevaid riske majanduskasvule ja seega ka tööhõivele.
Mulle näib, et Claude Turmes'i nimetatud nähtus, mida võime kirjeldada kui Euroopa Liidu astumist üleilmastumise teise etappi, sunnib meid ümber hindama meie käsutuses olnud vahendeid üleilmastumise esimese etapiga toimetulekuks. See esimene etapp soosis hinnastabiilsust või vähemalt tarbekaupade hindade vähenemist, mis osaliselt oli seotud ka tootmise ümberpaiknemisega.
Nüüdses teises etapis on meil uus tasakaal ja uus mudel, kus varasemad arenguriigid on nüüdseks täielikult välja kujunenud, sealhulgas ka toorainete kasutuse osas, ning see avaldab meile juba tuttavat mõju hindadele.
Kas nendes oludes - ja ma suunan oma märkused nii Jean-Claude Trichet'le kui ka Jean-Claude Junckerile, sest Jean-Claude Juncker juhib õigustatult tähelepanu eurorühma ning majandus- ja rahandusministrite nõukogu pädevusele selles valdkonnas, kuid nad ei tule kunagi sellesse komisjoni ega parlamenti - ei ole siis põhiküsimuseks vahetuskurss, naftavarude ostmine eurode eest ning Euroopa Liidu ja eriti euroala suutlikkus rääkida ühel häälel, nii et kümme aastat pärast eurole üleminekut võiksime vähemalt anda oma panuse koordineeritud ja vastutustundlikku dialoogi maailma tähtsamate vääringute vahel, et tagada meie majanduskasvu jaoks parim vahetuskurss?
Margarita Starkevičiūt
(LT) Kas ma tohin juhtida tähelepanu sellele, et meie ametiajal on Euroopa Keskpank tänu oma muljetavaldavale tööle tõusnud lihtsalt ühest maailma keskpangast maailma keskpanganduses juhtivale kohale. Täna seisab tema ees uus väljakutse kehtestada oma üha tähtsamaks muutuvat rolli üleilmastuvas maailmas.
Me tahaksime, et pank täiustaks oma rolli makromajanduse ja finantsstabiilsuse prognoosija ja juhtijana, sest oleks kohane öelda, et Euroopa Keskpank ei suutnud esitada täpset prognoosi kriisi ulatusest ja selle võimalikust mõjust, kuna suurem osa kriise saab tänapäeval alguse kolmandatest riikidest. Mida saaks teha olukorra parandamiseks? Esiteks tahaksin mainida suuremat koostööd majandus- ja rahapoliitika vahel. Kolmas maailm astub praegu hindade liberaliseerimise etappi, mis mulle kui Leedu esindajale on väga tuttav. See võib kesta päris kaua ning Euroopa oleks sel juhul suure hinnasurve all. Samas on seda survet võimalik ületada meie rahapoliitikaga, mis oleks koormavam meie majanduse jaoks. Teise võimalusena võime pakkuda arenguriikidele abi nende tulupoliitika korrastamiseks ja hindade stabiliseerimiseks. Seda on võimalik teha meie suurema osaluse abil Rahvusvahelises Valuutafondis ning sidemetes Maailmapangaga. See on üks võimalik vahend, mis võib aidata ohjeldada inflatsiooni arenguriikides ning vabastada Maailmapanga rahapoliitika korrigeerimise kohustusest.
On veel üks aspekt, mis mulle muret teeb, ja see on Euroopa arveldussüsteem. Vaatamata Euroopa Keskpanga olulisele panusele SEPA rakendamise juures ja turvasüsteemi TARGET 2 arendamisel, on probleem sellest veelgi keerukam.
Ryszard Czarnecki
(PL) Härra president, tundub, et Euroopa Keskpanga aastaaruanne ei räägi ühest teatud viimastel aastatel tekkinud tendentsist. Kui senini oli võimalik rääkida, et Euroopa pank Frankfurdis tegutseb tõeliselt sõltumatult, oleme viimase ajal näinud Euroopa Liidu suurimate riikide katseid EKP-le survet avaldada ja tema otsuseid mõjutada.
See on murettekitav tendents, sest praktikas tähendab see, et EL jaguneb võrdseteks ja teistest võrdsemateks riikideks. See võib kaasa tuua topeltstandardid. Sellistele riikidele nagu Prantsusmaa või Saksamaa antakse õigus EKP-le survet avaldada, aga väiksemate riikide puhul peetakse Euroopa Keskpanga sõltumatuse põhimõttest Euroopa Liidu liikmesriikide valitsuste suhtes väga rangelt kinni. Ma räägin sellest, kuna see on murettekitav areng.
Lõpetuseks ei ole võimalik öelda, et Euroopal on korralik ja stabiilne finantssüsteem. See on miski, mis on alles arengujärgus. Seda iseloomustab Londoni paradoksaalne näide. London on Euroopa Liidu kõige tähtsam finantskeskus, kuigi tegemist on väljapoole euroala jääva riigi pealinnaga.
Luca Romagnoli
(IT) Härra president, daamid ja härrad, euroala kannatab energiahindade tõttu, mis ei allu ei EKP, liidu ega valitsuste kontrollile. Saksamaa rahandusminister Peer Steinbrück ütles teile ning Jean-Claude Trichet ja EKP teatasid seejärel, et kavatsevad raskustesse sattunud panku toetada. Mind huvitab, millal EKP teatab, et tahab toetada kodanikke, kes ei suuda kuu lõpuks ots otsaga kokku tulla, vähendades raha hinda ning sundides panku kehtestama praegusest vähem koormavaid hüpoteegiintresse.
Majanduskasvu hoidmine on tähtsam kui valuuta kõrge väärtuse püsimine. Seda poliitikat kasutatakse dollari puhul, millele EKP ei paku mingit tõhusat vastumeedet. Olle Schmidt tahab suurendada EKP rolli ja võimu, samas kui mina kuulun nende hulka, kes kahtlevad jätkuvalt EKP sõltumatuses. Euro kasutuselevõtt on kahtlemata toonud teatavaid eeliseid: mõned neist, mida Olle Schmidt nimetas, on vaieldamatud, kuid sõnagagi ei mainita käegakatsutavat negatiivset mõju iga euroala kodaniku jaoks, kes on kannatanud reaalse inflatsiooni tõttu, mis on palju kõrgem kui ametlikud arvud seoses ulatusliku spekulatsiooniga, mis kaasnes selle vääringu kasutuselevõtuga ja mille kontrollimiseks EKP ja institutsioonid selgelt liiga vähe pingutasid.
Nagu Olle Schmidt kirjutab, tuleneb EKP tunnustatus üldsuse seas asjaolust, et ta toetab eesmärke, näiteks hinnastabiilsust ja majanduskasvu, ning sel põhjusel peab ta läbipaistvust vähem tähtsaks; samuti teeb ta ettepaneku loobuda liikmesriikide võrdsuse põhimõttest ning tahab anda rohkem võimu juhatusele. Olle Schmidt kardab, et valitsused avaldavad praktikas survet oma keskpanga presidendile. Teiste sõnadega ta kardab, et poliitika saavutab ülekaalu rahanduse ees. Ma kardan, et tegelikult on vastupidi.
Härra Schmidt, härra Trichet, ma ei saa nende ettepanekutega kuidagi nõustuda.
Gay Mitchell
Härra president, tahan tänada Olle Schmidti väga hea raporti eest.
Lubage mul alustuseks öelda, et mõned liikmesriigid on juba majanduslanguses või selle lähedal ning me peame endilt küsima, mis on kõige olulisem, mida me saame neis oludes teha. Ma usun, et kõige olulisem, mida me saame neis oludes teha, on kaitsta töökohti ja edendada töökohtade loomist. Vaadakem olukorda 1990. ja 1998. aasta vahel, kui praegusel euroalal loodi viis miljonit töökohta. Aga 10 aastaga vahemikus 1998-2008, mil kehtis euro ning Jean-Claude Trichet ja tema eelkäijad oma poliitikat rakendasid, juhtus see, et loodi peaaegu 16 miljonit töökohta.
Seetõttu peame selle üle mõtlema. Tegemist on edulooga ning keskpanga poliitikate panust sellesse tuleb tunnustada. Me peame avaldama kiitust seal, kus see on teenitud.
Aga kas seda lugu müüakse? Edu põhjuseks olid kindlasti üldiselt madalad intressimäärad aga konkreetsemalt madal inflatsioon ning ma arvan, et Jean-Claude Trichet' sellekohane korduv sõnum peab paika.
Aga kas meil on vaja pidevat intressimäärade tõusu? Nüüd on aeg seda sügavamalt uurida. Praegused majandustingimused nõuavad rahulikku ja mõistlikku tegutsemist. Sellepärast ongi meil sõltumatu keskpank.
Samas tahaksin teha märkuse euro tugevuse kohta. See mõjutab negatiivselt eksportivaid majandusharusid. Euro vahetuskurss dollari ja naelsterlingi suhtes ei vähene ning selle vähenemine ei ole ka tõenäoline, arvestades Ühendriikide ja Euroopa intressimäärade erinevust. Inflatsiooni ohjeldada püüdev intressimäära tõus võib suurendada ohte euro vahetuskursile ning vähendada majandusliku ebakindluse ajal majanduskasvu potentsiaali.
Lubage mul allesjäänud aja jooksul öelda, et möödunud aastal olin mina EKP aastaaruannet käsitlenud raportöör ning ma juhtisin tähelepanu sellele, et 223 miljardi euro väärtuses raha on 500-eurostes rahatähtedes - see teeb 446 miljonit rahatähte! Ma palusin seda uurida, eriti kuna mulle tundub, et seda kasutatakse tõenäoliselt kuritegelikul eesmärgil. Võib-olla Jean-Claude Trichet ütleks oma vastuses, mida selles toona minu tõstatatud küsimuses on tehtud.
Ieke van den Burg
Härra president, sooviksin ühineda EKP-le eelmisel aastal finantskriisi ajal tehtu eest öeldud kiidu- ja õnnitlussõnadega. EKP kui viimases hädas likviidsuse võimaldaja ja turukujundaja rolli on raportis rõhutatud ning ma jagan seda seisukohta. Leian, et EKP on selle ülesande ka edukalt täitnud.
Seoses sellega, härra Trichet, on minu arvates õige, et te rõhutasite teabe parema kättesaadavuse ja parema teabevahetuse vajalikkust - selles suhtes võiks EKP minu arvates haarata juhtrolli. Seda märkisime me majandus- ja rahanduskomisjonis ka parlamendile mõeldud raportis, mida arutame järgmisel nädalal ja mis käsitleb järelevalvesüsteemi reformi. Minu arust on väga tähtis, et turu ja pankade usaldatavusnormatiivide täitmise järele valvajate valduses oleva mikrousaldatavuse alase teabe ja EKP teabe vahel oleks parem seos, ja ma leian, et EKP võiks siin haarata juhtrolli.
Olete öelnud, et te ei taha järelevalvesüsteeme põhjalikult läbi vaadata - seda me välja ei pakkunud -, kuid minu arvates peaks ka teie huvides olema see, et mitte sõltuda liiga palju liikmesriikide ning nende järelevalveasutuste vabatahtlikust koostööst selles teabevahetuses. Seetõttu on tähtis, et selles vallas oleks rohkem sõltumatuid tegijaid ning et Euroopa tasandil oleks tugevam süsteem ja struktuur.
Omaette küsimus on makse- ja arveldussüsteemid. Mul on hea meel kuulda, et ettepanek "TARGET 2 -väärtpaberid”, mille on koostanud EKP ja muud keskpangad, on nüüd saanud väärtpaberite keskdepositooriumite positiivse vastuvõtu osaliseks. Leian, et see võib olla tähtsaks lähtekohaks selle süsteemi edasisele täiustamisele. Sooviksin ka teada teie arvamust küsimuses, mis nüüd edasi saab, samuti turu, tuletisväärtpaberite ja vabaturu osas, et luua seal rohkem keskseid osalejaid ja parem järelevalvesüsteem.
Minu viimane märkus on paralleel Bernanke eilse kõnega, kuid ma ei lasku selles suhtes üksikasjadesse.
Daniel Dăianu
Proua juhataja, sooviksin kiita raportööri tehtud töö eest.
Aastaaruanne võib rääkida häälekalt saavutustest ning ka poliitilistest keerdkohtadest ja kompromissidest. Praegused inflatsioonimäärad Euroopas piinavad poliitikakujundajaid ja kodanikke. Euroopa Keskpank on saavutanud oma usaldusväärsuse tänu järjepidevale poliitikale. Seda on võimendanud imporditud inflatsioon üleilmastumise ja Aasia majandusliku tõusu lainel.
Kahjuks on täna kujunemas vastupidine olukord energia- ja toiduhindade tohutu tõusu tõttu, mis peegeldab saadavalolevate vahendite üha süvenevat nappust. Tootmiskulude kasvust tingitud surve kurnab turge kogu maailmas. Inflatsioonimäär euroalal on 10 aasta kõrgeimal tasemel. See on äärmiselt murettekitav ning stagflatsioon tundub olevat silmapiiril.
Lisaks sellele on finantskriis muutnud Euroopa Keskpanga ülesannet palju raskemaks. EKP peab visalt võitlema inflatsiooniga ning siin on võtmeks inflatsiooniootuste kinnistamine. Kuid ohud on suured. Ei ole teada, kui kaua välistekkeline tootmiskulude kasvust tingitud surve kestab. On hädavajalik vältida hinnatõusu põhjustavat palgakasvu. Nii, nagu me tavatsesime eelmisel kümnendil rääkida inflatsiooni hoidmisest mõõdukana, peaksime nüüd püüdma hoida mõõdukana hindade ja palkade liikumise eeloleval ajal.
Suurem majanduslik lahknemine euroalal ei loo head kliimat Euroopa Keskpanga toimingutele. Pealegi, kui turud muutuvad üha üleilmsemaks, tuleb Euroopa Keskpanga tegevust vaadelda seostatuna muude põhiosaliste tegevusega. Siin on küsimus intressimäärade erinevustes ja üldistes poliitilistes seisukohtades.
Lõppmärkus: tõsised süsteemiriskid, mis finantsturgudega tänapäeval kaasnevad, eeldavad paremat järelevalveraamistikku, paremat koordineerimist EKP, Föderaalreservi ja muude peamiste keskpankade vahel. Siinkohal tuleb rõhutada "liiga lihtsa raha” poliitika ohte.
Othmar Karas
(DE) Proua juhataja, daamid ja härrad, loodan väga, et selle arutelu põhisõnumid jõuavad Euroopa kodanikeni. Selle arutelu esimene põhisõnum on minu jaoks see, et EKP ja euro ei ole murede ja probleemide põhjus, vaid osa lahendusest. Teine põhisõnum on, et euro annab eeliseid ja kaitset. Sellest on kasu kogu Euroopa Liidu, mitte ainult euroala kodanikel, samuti toetab see Euroopa Liidu poliitilist ettevõtmist ning Euroopa Liidu majanduskasvu- ja tööhõivepoliitikat.
Kui siseturg välja arvata, on euro kõige mõjusam vastus üleilmastumisele. On tõsi, et euro ja Euroopa Keskpank ei muuda meid üleilmsetest mõjudest sõltumatuks, kuid need suurendavad meie suutlikkust nendega tegeleda.
Seetõttu tahaksin tänada Euroopa Keskpanka tasakaaluka ja kaine poliitika eest, sest ajal, mil usaldus kaob, on EKP kahtlemata üks neist, kes võidab usaldust.
Siiski tahaksin sel puhul öelda ka kõikidele riigipeadele ja valitsusjuhtidele, et hoidke näpud eemale stabiilsus- ja kasvupaktist ning Euroopa Keskpangast. Kui teil on siseprobleeme ja oma kodutöö tegemata, on äraütlemata lihtne süüdistada teisi. Seepärast peame tegema kõik, mis võimalik, et suurendada teadlikkust ja teha lõpp teabe puudujäägile. Üldsus ei ole teadlik inflatsiooni, intressimäärade ja hindade stabiilsuse vahelisest seosest. Olen tänulik härra Junckerile, et ta juhtis tähelepanu sellele, et kaudseid makse ei tohiks suurendada, vaid võimalusel vähendada.
Me peame edasi andma sõnumi, et euro ei ole kõrgemates energia- ja toormehindades süüdi. Tervitan ka tõika, et Euroopa Keskpanga, komisjoni ja finantsteenuste sektori vaheline koostöö on kaasa aidanud ühtse euromaksete piirkonna ehk piiriüleste maksete edukale käivitumisele. Kasutagem ära üldsuse tundlikkust ja nende õigustatud muresid ja hirme, et astuda nendega dialoogi, anda vastuseid ja selgitada, ning ärgem piirdugem siin vaid viisakuskõnedega.
Benoît Hamon
(FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, euro on üha kallinev vääring, võrreldes meie nelja peamise partneri ja konkurendiga. See kehtib eriti võrdluses dollariga. Euroopa Keskpanga viiteintresside kavakindel tõstmine üheskoos Föderaalreservi vastupidise poliitikaga seda probleemi vaevalt süvendab. Seda valuutakursisuundumust, mis kahjustab Euroopa majanduse konkurentsivõimet, on palju kommenteeritud, eeskätt on seda teinud väga silmapaistvad Euroopa juhid.
Valitsev seisukoht, eriti siin parlamendis, on, et EKP-l on ainuõiguslik ja täielik pädevus valuutakursisuundumuste osas. EKP ise keeldub oma presidendi kaudu väljendama mingeid arvamusi sel teemal, kui välja arvata mõned ähmased rahvusvahelised deklaratsioonid. See olukord ei ole mitte ainult läbipaistmatu ja ebademokraatlik, vaid ennekõike vastuolus asutamislepinguga. Asutamislepingu artiklis 111 on sätestatud, ma tsiteerin: "Lõikes 1 märgitud vahetuskursisüsteemi puudumisel ühe või mitme ühendusevälise valuuta suhtes võib nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega kas komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist EKPga või EKP soovituse põhjal sõnastada nende valuutade suhtes vahetuskursipoliitika üldsuunised.” Ma kordan: "võib sõnastada nende valuutade suhtes vahetuskursipoliitika üldsuunised”.
Teisisõnu, euroala on tõepoolest varustatud vahendiga, mille abil ta saab demokraatlikult otsustada oma valuutakursipoliitika üle. Minu küsimus on lihtne ning on suunatud riigipeadele ja valitsusjuhtidele: mida liidu valitsused soiuvad ja ootavad, selle asemel et tegutseda?
Cornelis Visser
(NL) Esiteks pean härra Schmidti raporti puhul õnnitlema. Euroala liikmeks mitteoleva Rootsi esindajana on ta koostanud väga hea ja väga selge raporti. Minu arust on ta Rootsi eest täitnud liikmekssaamise kriteeriumid.
Eelmisel nädalal tõstis Euroopa Keskpank intressimäära. Ilmselgelt võtavad Euroopa Keskpank ja selle president, härra Trichet panga ülesannet ja Maastrichti kriteeriume tõsiselt. Mul on hea meel, et EKP on sõltumatu. EKPd tuleb kaitsta näiteks riigivõimude poliitilise sekkumise eest ning mul hea meel ka kuulda, et härra Juncker kinnitab seda eurorühma nimel.
Ja Euroopa Keskpank on finantskriisile hästi reageerinud. Pank tegutses õigeaegselt, et tagada turgude likviidsus. See on intressimäärad praeguseks stabiliseerinud. Kriis panganduses oli äratuseks. Institutsioonide finantsriskide läbipaistmatus põhjustab kahjusid, mis võivad olla märkimisväärsed. Hetkel on Euroopa Parlamendis käimas arutelu finantskontrolli üle. Euroopa Keskpank võib siin etendada määravat rolli, sest liikmesriikide keskpangad hoiavad teda hästi kursis.
Kuid asutamislepingus ei öelda selle kohta midagi. Minu arvates vajame tihedamat koostööd keskpankade ja Euroopa Keskpanga, finantsturgude ja reguleerimisasutuste vahel. Euroopa Keskpangal peaks olema kontrollimises ja järelevalves suurem roll. EKP seisund võimaldab tal korraldada piiriülest teabevahetust, seda kindlasti finantsstabiilsuse osas. EKP on tõestanud oma väärtust. Me peame ära kasutama EKP volitusi, et tugevdada finantskontrolli.
Christoph Konrad
(DE) Proua juhataja, daamid ja härrad, selle arutelu valguses võib öelda, et EKP on nagu kivi lainetes. See on tervitatav. Ilmselgelt on hindade stabiilsus majanduses esikohal ja kui see on nii ka edaspidi, siis saab see olla ainult positiivne.
Me oleme täheldanud euroalas keskmist inflatsioonimäära 4%. Mõnedes euroala riikides on see isegi kõrgem, näiteks Belgias 5,8% ja Hispaanias 5,1%. See on halb uudis. Seega on sel nädalal edastatud signaal - Euroopa Keskpanga otsus - tähtis. Me peame vaid teadmiseks võtma, ka siin parlamendis, et EKP ei saa ilmselgelt midagi teha inflatsiooni tekitavate naftahindade vastu. Euroalas tuntavad järelmõjud, näiteks kõrgemad palgad, mida ametiühingud nõuavad, ja samas kõrgemad hinnad, mis mõjutavad ettevõtteid, kujutavad endast ohtu ja tekitavad lõpuks nõiaringi.
Tahaksin teha veel kaks märkust Euroopa Keskpanga politiseerimise kohta. Me puutume sellega pidevalt kokku majandus- ja rahanduskomisjonis ning see on selgesõnaliselt välja öeldud ka selles arutelus. Näiteks, otsustamise läbipaistvuse küsimus on sellesuunaliseks märguandeks, püüdeks saada teada üha rohkem ja rohkem, suurendades ka mõju otsustamisprotsessile. Suurem läbipaistvus - olen selles suhtes ettevaatlik. Minu arvates peab pank otsustama ise, pidades loomulikult nõu parlamendi ja euroala esindajatega. Kuid otsuste põhjendamine - see läheb liiga kaugele.
Me peaksime - ja see etendab kahtlemata rolli järgmises voorus - euroala laiendamisel väga hoolikalt uuesti kaaluma, kas me saame seda poliitikat jätkata. Slovakkia oli minu jaoks hoiatusmärguandeks. Me peaksime tulevikus vähem muretsema poliitika pärast ja pöörama rohkem tähelepanu kriteeriumidele.
Zuzana Roithová
(CS) Daamid ja härrad, Ameerika finantskriisi mõju maailma majandusele on olnud ootamatu ja soovimatu kingitus majandus- ja rahaliidu 10. aastapäeva puhul. Kasvav inflatsioon on veel üks praegune probleem. EKP on suurepäraselt hakkama saanud maailma finantsturgudel valitseva kaosega, võimaldanud likviidsust 95 miljardi euro ulatuses ja teostanud muid peenhäälestustoiminguid, et stabiliseerida väga lühiajalisi intressimäärasid. Taas kord on see ebastabiilsuse aegadel tõestanud Euroopa Liidu ühise rahapoliitika eeliseid nii Euroopa majanduse kui ka üksikisikute jaoks. EÜ asutamislepingu artikli 105 kohaselt toetab EKP ka üldist majanduspoliitikat ühenduses. Nüüd peab EKP toime tulema ühelt poolt kasvava inflatsiooni ja teiselt poolt majanduskasvu aeglustumise väljakutsetega. See ei ole mitte ainult väljakutse, vaid ka tõeliseks testiks EKP ja Euroopa Keskpankade Süsteemi sõltumatusele.
Lissaboni lepingu abil muutub EKP iseseisva õigusvõimega institutsiooniks, kellel on selgelt määratletud sõltumatu seisund. Teisalt eeldab finantssüsteemide pidev lõimimine tihedamat koostööd liikmesriikide keskpankadega. On välja öeldud hoiatusi, et EKP sõltumatus on ohus, mille üheks põhjuseks on see, et euroala rahandusministrite mitteametlikud kohtumised muutuvad Lissaboni lepingu kohaselt ametlikuks. Me kuuleme juba väiteid ministrite suutlikkuse kohta arutleda selle üle, kas inflatsiooni sihtmäär on seatud õigesti.
Minu arvates on väga tähtis eristada demokraatliku ühiskonna osaks olevaid asjatundlikke ja poliitilisi väiteid tegelikust sekkumisest Euroopa Keskpanga fiskaalpoliitikasse. Arvestades Lissaboni lepingu valulikku sündi, on selline eristamine äärmiselt tähtis ülesanne nii meile siin parlamendis kui ka loomulikult meediale. Lõpetuseks sooviksin tänada raportööre tasakaalustatud ja väga asjatundliku raporti eest, milles antakse hinnang EKP aastaaruandele.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Proua juhataja, ma kuulasin väga hoolikalt keskpanga presidendi ja Jean-Claude Junckeri, kellest ma väga lugu pean, kõnesid.
Me seisame kahtlemata silmitsi suure majanduskriisiga, millele ei leidu viimastel aastakümnetel võrdset. Nafta ja paljude muude toodete hinna hirmuäratav tõus, kõrge töötusemäär, laialtlevinud vaesus ning väike majanduskasv annavad kõik oma panuse sellesse tugevasse kujutluspilti.
Esitatud kriitika üle on laialdaselt arutletud. Minu arvates on see kriitika, mis lähtus ka ametlikest allikatest, olnud kõik ühe eesmärgiga - juhtida tähelepanu olukorra tõsidusele. Pealegi peame poliitikutena püüdma kritiseerida, sest vaid kriitika kaudu suudame areneda, asju selgemalt näha ja seeläbi jõuda lahendusteni, millest on ühiskonnale kasu.
Lõpetuseks, soovin õnnitleda raportööri tõeliselt erakordse raporti puhul.
Ilda Figueiredo
(PT) Proua juhataja, sellest arutelust nähtub, et väidetav võitlus inflatsiooni vastu piirdub palgatõusu piiramisega. Õigustamaks Euroopa Keskpanga baasintressimäära üheksandat tõusu kahe ja poole aasta jooksul, räägivad Euroopa Liidu rahapoliitika kujundajad vaid vajadusest piirata palkasid ja eirata skandaalset tõusu suurettevõtete ning majandus- ja rahanduskontsernide kasumis, mis on umbes 30% aastas, samas kui palgatõus mõnes riigis ei kata isegi inflatsioonimäära. See kehtib Portugali puhul, kus enamik töötajaid ja pensionäre on kaotanud märkimisväärse osa oma ostujõust ja kus palgad ja pensionid on Euroopa Liidu madalaimate hulgas.
Selle kõrgeid intressimäärasid ja ülehinnatud eurot hõlmava rahapoliitika sotsiaalse tundlikkuse täielik puudumine teravdab sotsiaalset ja territoriaalset ebavõrdsust, aidates kaasa vaesuse kasvule ja luues üha enam probleeme pisi- ja väikeettevõtetele, eriti nõrgima majandusega riikides. Seetõttu tuleks see poliitika muuta ristivastupidiseks, et tähtsustada majanduskasvu ja tööhõivet, kõrvaldada vaesus ning edendada sotsiaalset edasiminekut ja arengut.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Euroopa Keskpank tegutseb selle nimel, et hinnad püsiksid stabiilsena äärmiselt ebakindlates ja inflatsioonisurvest mõjutatud oludes.
Me ei tea veel, kas praegune energia- ja toiduhindade tase on selline, millele hakkab tuginema kogu hinnastruktuur; me ei tea ka seda, milliseid ühiskondlikke poliitikameetmeid liikmesriigid võtavad, et hõlbustada elanikkonna äritegevuse ja säästude ning leibkondade kohanemist uue hinnastruktuuriga. Samuti ei ole finantskriis kaugeltki öelnud oma viimast sõna.
Euroopa Parlamendi liikmena hindan ma kõrgelt Euroopa Keskpanga pädevat ja terviklikku rahapoliitikat ja tema presidendi otsusekindlust jääda inflatsiooni sihtmäära juurde, mis iseloomustab hindade stabiilsuse ulatust.
Olen kindel, et Euroopa Keskpank suudab olukorda usaldusväärselt hinnata, et Euroopa Keskpank on aus ja sõltumatu ja et poliitikud hoiduvad sekkumast selle panga otsustesse.
Margaritis Schinas
(EL) Proua juhataja, eurorühm sõnastab majanduspoliitikat, Euroopa Keskpank sõnastab rahapoliitikat ja meie siin Euroopa Parlamendis vaid kujundame poliitikat ilma muude täiendavate määratlusteta ning see paneb meile kohustuse vastutada kõikide euroalal tehtud otsuste eest.
Uustulnukana poliitikas, olgugi et ma austan täielikult keskpanga sõltumatust, usun ma, et suudan anda mõningast nõu. Kuid imporditud inflatsiooni, mis on meie suurim probleem, ei saa minu arvates täielikult tõrjuda vaid intressimäärade abil.
Me peame tegelema inflatsiooni põhjustega. Peame võitlema naftakartellide vastu, peame võitlema toormehangeldajate vastu, vajame rohkem toitu turule ning kui me ei tegele probleemi algpõhjusega, siis kardetavasi tuleb meil ka edaspidi samalaadseid arutelusid, mille loogikat mõistetakse Brüsselis ja Strasbourgis, kuid mis on üldsuse silmis poliitiliselt põhjendamatud.
Piia-Noora Kauppi
Proua juhataja, minu arvates on täiesti hämmastav, kuidas EKP on toime tulnud oma põhiülesandega: hindade stabiilsus. Kui me vaatame Saksa marka ajavahemikul 1948-1998, siis hindade stabiilsuse osas on EKP saavutanud parema tulemuse kui Saksa mark, mis oli üleilmseks võrdluspunktiks. Minu arvates olete selles suhtes saavutanud väga hea tulemuse. Kuid mul on samavõrd hea meel, et teie, president Trichet, viitasite finantsstabiilsusele. Ka see sisaldub asutamislepinguga EKP-le pandud ülesandes ning minu arvates tuleks EKP rolli finantsjärelevalves tugevdada.
Tommaso Padoa-Schioppa "kahe tipu” mudel on väga vaimustav ja minu arvates on nüüd liikmesriikide ja nõukogu asi seda mudelit toetada, et see etendaks suuremat rolli EKPs finantsstabiilsuse järelevalves. Euroopa Parlamendis koostatakse hetkel sel teemal Van den Burg-Dãianu raportit. See sisaldab palju asjalikke punkte, mida saate kasutada oma töös, et püüda tagada parem finantsstabiilsuse järelevalve Euroopas.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Proua juhataja, ELi majanduslik ja rahanduslik toimimine loob kasvuks tõelise stabiilsuse. Siin mängib põhirolli Euroopa Keskpank, kelle peaeesmärk on kujundada rahapoliitikat. Liikmesriigid ja nende valitsused vastutavad majanduspoliitika ning uute töökohtade loomise eest.
Siiski tekivad küsimused seoses sellega, kas EKP toimib korralikult ja milline on EKP mõju majanduslikele protsessidele. Kas keskpank peaks tegutsema rohkem ennetavalt, nagu Ameerika Ühendriikides? Samuti, pidades silmas üleilmset toidukriisi ning energia- ja kütusehindade tõusu, tekivad mõned küsimused iseenesest. Esiteks, mida tuleks ette võtta, et vältida kriisi süvenemist? Teiseks, kuidas toetada majanduskasvu vaestes riikides? Kolmandaks, kuidas jälgida finantsturge, et vältida hüpoteeklaenude kriisi kordumist?
Lõpetuseks, siinkohal tuleks ka selgelt öelda, et stabiilsus- ja kasvupakti kriteeriumide täitmine on ühtemoodi kohustuslik kõikidele liikmesriikidele.
Jean-Claude Trichet
Euroopa Keskpanga president. - Proua juhataja, hindan kõrgelt märkusi, mis on esitatud nii raportööri märkimisväärses raportis kui ka väga paljude sõnavõttude käigus, mis peegeldavad keskpanga sõltumatust, nagu härra Jean-Claude Juncker ise väga selgelt mainis. Minu arvates on see äärmiselt tähtis ja pean tõdema, et seda ei ole kusagil kahtluse alla seatud. See on institutsiooni usaldusväärsuse oluline osa ning just tänu sellele ilmselgele sõltumatusele ja sellele esmasele ülesandele, mis on hindade stabiilsuse osas selge, oleme suutnud inflatsiooniootused seni edukalt kinnistada.
Toonitasin tugevalt punkti, et inflatsiooniootuste kinnistamine on täielikult määrav, sest see võimaldab meil lähtuda keskpika ja pika perioodi turuintressimäärade puhul nendest inflatsiooniootustest keskpikal ja pikal perioodil. Mõned Euroopa valitsused võtavad laenu 50 aastaks. Nad võtavad laenu 50 aastaks intressimääraga, mis tugineb keskpanga usaldusväärsusele hindade stabiilsuse tagamisel mitte ainult kahe, viie, kümne või kahekümne aasta lõikes, vaid isegi palju kauem. Oleme mainitud otsuse teinud just seetõttu, et oleme täielikult püüelnud kinnistamise, inflatsiooniootuste kindla paigalpüsimise suunas.
EKP nõukogu arusaamise järgi - ja ma loen seda välja EKP, eurosüsteemi ja euroala loomise otsusest, mille on teinud Euroopa demokraatlikud riigid - puudub ühelt poolt hindade stabiilsuse ning teiselt poolt hindade stabiilsuse, majanduskasvu ja töökohtade loomise alaste ootuste kinnistamise vahel vastuolu.
Pean ütlema, et ülemaailmsel tasandil on nüüd laialtlevinud seisukoht, et õige viis asjadele läheneda on sillutada hindade stabiilsuse ja usaldusväärse hindade ajalise stabiilsuse kaudu teed säästvale majanduskasvule ja töökohtade loomisele. Euro sisseseadmisest alates loodud pea 16 miljonit töökohta on heaks näiteks sellest, mida ma äsja ütlesin.
Arvestades öeldut, toetaksin ka paljude parlamendiliikmete väljaöeldut seoses tõigaga, et hindade stabiilsuse saavutamiseks oli meil vaja mingisugust koostööd muude otsustajate, ametivõimude ja erasektoriga. Seepärast oleme oma sõnumites niivõrd selged, tunnustades täielikult, et me oleme sõltumatud ja et nende otsuste tegijad on sõltumatud. Kuid me nõuame alati stabiilsus- ja kasvupakti täitmist, sest alati valitseb oht, et rahapoliitika koormatakse nõrga fiskaalpoliitika tõttu üle.
Me kutsume ka hinnakujundajaid üldiselt - äriühinguid, tootmissektorit, jaemüügiettevõtteid - arvestama asjaoluga, et me tagame hindade stabiilsuse keskpikal perioodil, et meil ei ilmneks teiseseid tagajärgi selles vallas.
Ma mainisin hinnakujundajaid. Loomulikult mainin ka sotsiaalpartnereid ning seetõttu kutsume me tungivalt üles mitte ainult hinnakujundajaid, vaid ka sotsiaalpartnereid arvestama asjaoluga, et me tagame hindade stabiilsuse kooskõlas oma keskpika perioodi eesmärkidega.
Olukord on ilmsesti raske naftahinna, toormehindade või toormenappuse tõttu, mis kergitavad hindu. Me peaksime meelde tuletama, mis juhtus 1973.-1974. aastal. On täiesti selge, et neid majandusi, kus lasti teisestel tagajärgedel mõjule pääseda ja kus inflatsioon oli püsiv, iseloomustasid nii inflatsioon kui ka väga väike kasv, ning see oli paljudes Euroopa majandustes massilise töötuse alguseks, millega me ikka veel võitleme ja mille kõrvaldamise suunas me liigume. Seepärast on siin selles vallas palju kaalul ja see on tähtis.
Sooviksin siinkohal mainida ka - kuna see tundub mulle äärmiselt tähtsana -, et pideva ja suure inflatsiooni korral kannatavad enim meie kõige haavatavamad ja vaesemad kaaskodanikud. Seetõttu ei pea me hindade stabiilsuse tagamisel keskpikal perioodil mitte ainult kinni asutamislepingust ja oma ülesande täitmisest - mida me endale ise ei loonud, vaid mille andsid meile Euroopa demokraatlikud riigid -, vaid teeme ka seda, mis on parim meie kõige haavatavamatele kaaskodanikele.
Mis puutub nafta, toormete ja energia hinda ning toidu hinda ja üldisemalt kõikidesse hindadesse, mis tõusevad, siis on minu arvates tegu kolmnurgaga. Nagu paljud parlamendiliikmed väga kõneosavalt on öelnud, on meil kindlasti tegemist nõudlusest tingitud nähtusega; suured arenevad majandused tekitavad ülemaailmsel tasandil uue tahu - hoogsa nõudluse - ja seda tuleb täiel määral teadvustada.
Kolmnurgal on kahtlemata ka teine külg, milleks on kindlasti pakkumine, ning pakkumise poolel on meil palju kohustusi. Kartellid ei ole head ning on selge, et mitmes valdkonnas tegutsevad kartellid. Kui kartellid välja arvata, põhjustavad paljud riigid ja majandused ka nappust, takistades puurimist, takistades leiukohtade otsimist, takistades naftatöötlemistehaste ehitamist. Seega juhin teie tähelepanu ka sellele. Me peame pakkumise osas vaatama, kas me teeme kõik, mis meie võimuses.
Mis puutub nõudlusse, siis igasugune kokkuhoid, igasugune energiasääst on hädavajalik, olles osaks nõudluse ohjeldamisest; nagu on ka tegeliku hinna tunnistamine ning kunstlike nafta- ja energiahindade, mis võimaldaksid hoogsa nõudluse jätkumist, vältimine.
Kolmnurga kolmandas külg on kapitali ümberjaotamine ülemaailmsel tasandil toormete suunas. Olukord ei ole nafta, muude energiaallikate ja kõikvõimalike toormete puhul täpselt sama. Kuid selline nähtus esineb ja see nähtus etendab ilmselgelt oma rolli ning me peame seda teadvustama. Me peame nõudma, et turud oleksid võimalikult läbipaistvad, et nad toimiksid täiesti läbipaistvalt. Nii näen mina seda nähtust ja ma ütleksin, nagu kehtib teatavate haiguste puhul, mida tuleb ravida mitmeti, et kolmnurga iga külje osas tuleb teha kõik, mis võimalik.
Paljud parlamendiliikmed on maininud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet ja vajadust olukorda parandada - toetan kindlasti paljude liikmete öeldut. Olukorda tuleb parandada - see on täiesti selge. EKP loomisest alates oleme öelnud, et me kutsume kõiki ametivõime tegema nii tihedat koostööd kui võimalik. Oleme samuti öelnud, et me pooldame väga tihedaid suhteid keskpankade ja järelevalveasutuste vahel. Hiljutised sündmused, mis on toimunud alates 2007. aasta augustis alanud kriisist, on tõestanud, et see doktriin pidas paika: väga tihedad suhted keskpankade ja järelevalveasutuste vahel on vajalikud.
Ütleksin praegu, et me toetame täielikult suunda, mida majandus- ja rahanduskomisjoni üksmeelselt hoiab. Meie arvates on töönõupidamisi palju ja me peame selles suunas võimalikult kiiresti ja viivitamata edasi liikuma. Ma tean, et parlament kaalub ehk julgemaid algatusi. Ütleksin, et meile meeldiks, kui kõike juba otsustatut ka rakendataks, et keegi ei tooks ettekäändeks hilisemat etappi, et mitte teha seda, mis on juba otsustatud. Arvan, et peaksime siis vaatama äärmiselt hoolikalt meie ees olevaid ettepanekuid, sest me usume, et mida tihedamat koostööd me teeme - tihedamalt kui praegu - seda parem kindlasti Euroopa jaoks. Mida ma ütlen Euroopa kohta, kehtib meie arvates kõikide muude ülemaailmse rahanduse süsteemsete osade kohta.
Minu viimane punkt käsitleb valuutakurssi, mida paljud parlamendiliikmed mainisid. Minu arvates pooldab EKP nõukogu asutamislepingu täielikku rakendamist sellisena, nagu see on. Mulle tundub, et Hiinas, nagu Jean-Claude Juncker ütles, või G7s, kui Jead-Claude ja mina kirjutame alla G7 teadaandele, teeme me seda, mis on asjakohane, ning minu enda ettevaatlikkus - sest mainiti, et ma olen valuutakurssidest rääkides väga ettevaatlik - tuleneb sellest, et me räägime valdkonnast, mis on äärmiselt tundlik ja kus minu arvates tuleb täielikult järgida suunda, milles me oleme kokku leppinud. Seepärast ütleksin, et jällegi lepime praegu kõikide G7 osapooltega kokku Hiinale edastatavas sõnumis. Siin ei ole mitte mingit mitmetimõistetavust. Me tegime selle viimases G7 teadaandes täiesti selgeks. Meie arvates on tähtis ka kaaluda väga hoolikalt ülemääraste kõikumiste võimalikke kahjulikke tagajärgi finantsstabiilsusele ja majanduskasvule.
Peaksin samuti ütlema, et on väga tähtis, et Ameerika Ühendriikide ametivõimud korrutaksid, et tugev dollar on Ameerika Ühendriikide huvides.
Jean-Claude Juncker
eurorühma president ja nõukogu liige - (FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, ma ei kavatse naasta kommentaaride juurde, mille esitas keskpanga president meie arutelu käigus. Parem on mitte korrata tema öeldut, sest kõik oli õige, ning kõike, mida ma võiksin sel teemal öelda, võidakse näha katsena täpsustada tema märkusi, mis ei ole vajalik.
(DE) Proua juhataja, ma räägin nüüd saksa keeles, näitamaks härra Trichet'le, et ka mina oskan seda keelt, nagu temagi nüüd. Jah, prantslast, kellel on juba rohkem kui küllaga teha, tuleb kiita, et ta võttis aega - elades nüüd Frankfurdis -, et õppida selle rahva keelt, kelle hulgas ta elab. Kõik prantslased ei tee seda.
(Aplaus)
Ma kõnelen saksa keeles, et ta mõistaks mind paremini. Sooviksin teha kaks-kolm lõppmärkust, sest mõnikord tunduvad arutelud siin parlamendis olevat täis nostalgiat 1970. ja 1980. aastat suhtes. Eurorühma ergutatakse paremini kooskõlastama eurot kasutavate liikmesriikide majanduspoliitikat. Me kõik püüame selleks anda endast parima ning oleme nüüd kehtestanud paljudes praktilise majanduspoliitika valdkondades tegevusjuhendi, mida me üritame nüüd järgida. Siiski ei saa ühest küljest nõuda majanduspoliitika kooskõlastamist ja teisest küljest seda kahetseda, kui selliselt kooskõlastatud majanduspoliitikat seejärel ellu viiakse.
Lubage mul tuua teile mõned näited. Me reformisime stabiilsus- ja kasvupakti 2005. aastal. Osa reformiettepanekute sisust käsitles stabiilsuspakti ennetava suuna tugevdamist, mida oli vähe arendatud ja mis oli nõrk. Stabiilsuspakti ennetava osa tugevdamiseks on hädavajalik, et valitsused jätkaksid eelarve kindlustamist ja kahekordistaksid oma jõupingutusi kindlustamisel, kui majandusel läheb hästi, et luua reservid kehvemateks aastateks, mis meie majandussüsteemide hariliku tsükli puhul esinevad korrapäraselt.
Praegu on meil käsil kehvad ajad. Need ei ole enam head ajad. Valitsustel, kes on kindlustanud, on piisavalt suured eelarvemarginaalid automaatsete stabiliseerimisvahendite rakendamiseks ajal, mil riigi tulud vähenevad. Valitsused, kes headel aegadel piisavalt ei kindlustanud, ei saa loomulikult halbadel aegadel reageerida.
Kui me eurorühmas lepime kokku, et liikmesriigid, kes on saavutanud oma keskpika perioodi finantseesmärgi, võivad nüüd samuti reageerida majanduslangusele ning tõusvatele nafta- ja toiduhindadele, siis saavad nad seda teha vaid seepärast, et nad on minevikus välja töötanud vajalikud eelarvemarginaalid, mistõttu nad ei ole kriisi ajal nõrgestatud ega reageerimisvõimetud.
Me ei ole nõudnud palkade külmutamist; samuti ei ole keskpank ega eurorühm kunagi nõudnud palkade külmutamist euroalal. Mida me öelda tahame, on see, et palgad ei tohiks käsikäes inflatsiooniga automaatselt kasvada, vaid et palgasuundumustes tuleks arvestada tootlikkuse kasvu, mida on võimalik majanduses saavutada, ning palku saab tõsta vastavalt ka ilma inflatsioonita.
Oleme üsna selgeks teinud, et me ei saa mingil juhul nõuda Euroopa tööinimeste palkade piiramist, samas kui juhtivtöötajad ja muud kapitaliomanikud saavad äärmiselt suurt ja ülemäärast tasu ja palka. Oleme seda öelnud mitu korda.
(Aplaus)
Maksed Euroopa ettevõtete juhtkonnale - samuti ja ennekõike finantssektoris - ei ole kuidagi seotud seal saavutatud tootlikkuse kasvuga. Nad vaid kasseerivad raha ning nende tegevus ei ole majanduslikult mõistlik ega sotsiaalselt vastutustundlik.
(Aplaus)
Kuna me ei andnud korraldust palkade külmutamiseks, kuna mina, rohkem kui teised, soovin ehk vägagi pidada silmas Euroopa meetmete sotsiaalse lepingu tahku, oleme tungivalt nõudnud, et selle asemel, et lasta ettevõtetel tõusvate toorme- ja naftahindade valguses maksta, peame kaaluma, mida riigid saavad teha vähemjõukate elanikkonnarühmade sotsiaalse toetamise vallas, pidades silmas nõrgenenud ostujõudu.
Lõppude lõpuks on ju tõsi, et oma eelarveseisundit kindlustanud riikide käsutuses on nüüd vajalikud vahendid, et rahastada meie elanikkonna vähemjõukatele rühmadele mõeldud sotsiaalse toetamise programme. On riike, kes on kehtestanud elukallidushüvitised, kütte- ja üüritoetused ja kes suutsid seda endale tänu varasematele kindlustamismeetmetele lubada. On ka riike, kes kavakindlalt kohandavad oma maksusüsteeme, et vähemjõukad elanikkonnarühmad saaksid maksuvähendustest puhastulu, selle asemel et maksuvähendustest saavad kasu vaid jõukamate elanikkonnarühmade liikmed.
Selles suhtes on üldine poliitika minu arvates vähemasti lõplik, kui mitte täiuslik. Me ei taha ja me ei tohi korrata 1970. ja 1980. aastate vigu, isegi kui see oleks lühemas perspektiivis mõnevõrra lihtsam. Me peame kasvava inflatsiooni vastu võitlema. 1970. ja 1980. aastatel me lasime inflatsioonil ohjeldamatult vohada. 1970. ja 1980. aastatel me lasime riigivõlal jätkuvalt kasvada. 1970. ja 1980. aastatel me aktsepteerisime avaliku sektori eelarvepuudujääke, alatähtsustades nende mõju. Tulemuseks oli massiline töötus Euroopas, mille me oleme nüüd euro abil - ja tänu sellele - vähendanud 7,2%ni.
Tulemuseks olid ülemäära suured sotsiaalkindlustusmaksed pea kõikides meie riikides, mida paljud meist peavad ikka veel liiga suureks, ning sel ei ole midagi pistmist sotsiaalse solidaarsuse eitamisega, vaid meie sotsiaalkindlustussüsteemide mõistliku rahastamisega. Tööjõud oli ülemaksustatud ja kapital alamaksustatud. Sellised olid 1970. ja 1980. aastate eksliku poliitika tagajärjed.
Me oleme inflatsiooni vastu, sest me oleme töötuse vastu ja majanduskasvu poolt. Kasvu ja inflatsiooniga võitlemine ei ole vastandid. Me vajame inflatsioonivaba kasvu, et asjad oleksid inimeste jaoks homme paremad. Kingituste väljajagamine täna, aidates eeldatavalt inimesi ja teenides ära imetluse lahke ühiskondliku heategijana tegutsemise eest, on vale poliitika. Et nüüd olla edukas, tuleb mõelda tulevastele põlvkondadele, mitte vastupidi.
(Aplaus)
Olle Schmidt
raportöör. - (SV) Proua juhataja, tänan teid erakordselt huvitava ja ergutava arutelu eest. See näitab, et meie raportis esitatud mõttekäike ja järeldusi toetatakse laialdaselt. Tahan tänada ka teid, härra Juncker ja härra Trichet, heade vastuste eest. Te vastate viisil, mis jätab mulje, et võtate arvesse ka seisukohti ja mõtteid, mida me oleme siin esitanud.
Lõpetuseks, lubage mul kirjeldada oma kogemusi poliitikuna mõnevõrra vähem rahvarohkes põhjapoolses riigis - Rootsis. Olin Rootsi parlamendi ja selle rahanduskomisjoni liige 1990. aastail, mil Rootsi seisis silmitsi majandusraskustega. Kogemused poliitikas on tervitatavad, mu sõbrad. Need teist, kes usuvad, et inflatsioon ja ebastabiilne rahapoliitika aitavad meie toetust enim vajavaid inimesi, eksivad. Te eksite! Rahanduskomisjoni liikmena nägin, kuidas Rootsi intressimäärad jõudsid tasemeteni, mida keegi ei osanud ette kujutada. 500%. 1990. aastatel, täpselt nagu härra Juncker ütles, olid meil massiline töötus, kasvav inflatsioon ning stagflatsioon. Mäletan neid sündmusi värvikalt ja need on andnud mulle lootust, et minu koduriik Rootsi ühineb euroalaga ja osaleb täiel määral Euroopa koostöös.
Nagu meie kolleeg, proua Kauppi ütles, ja härra Trichet kordas, ei uskunud mitte keegi, et euro on niivõrd edukas, nagu ta on olnud. Minu arvates tõestab see Euroopa koostöö väärtust.
Härra Juncker, te ütlesite, et EKP tegutseb nõtkelt ja otsusekindlalt. Minu arvates oli see hea väljend. Võtke vastu minu tänusõnad hea arutelu eest. Olen samuti tänulik, et mulle kui kellelegi, kes seisab väljaspool euro koostöösüsteemi, tehti ülesandeks koostada see raport.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub täna kell 12.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjalikult. - Mis puutub majandussuundumustesse, siis euroala majanduse alustalad jäävad kindlalt püsima tänu investeeringute kasvule ja parenenud tööhõivemääradele ning tööjõu osalemisele. Kuigi maailmamajanduse kasv on muutumas mõõdukamaks, jääb see oodatavasti kestma, eeskätt tänu jätkuvale tugevale kasvule arenguriikides. Mis puutub hinnasuundumustesse, siis on tarbijahindade harmoneeritud indeksi aastased inflatsioonimäärad eelmise aasta augustist alates püsinud kindlalt kõrgemal tasemest, mis on hindade stabiilsusega kooskõlas, jõudes 2008. aasta mais 3,7%ni ning Eurostati kiirhinnangu kohaselt juunis 4,0%ni. See murettekitav inflatsioonimäära tase on suuresti tingitud järsust energia- ja toiduhindade ülemaailmsest tõusust viimastel kuudel. Selle olukorraga majandustegevuses kaasnev ebakindlus on endiselt kõrge ning investeerimisel valitsevad väärtuse languse riskid. Riskid tulenevad eeskätt edasiste ootamatute energia- ja toiduhinnatõusude lämmatavast mõjust tarbimisele ja investeerimisele. Pealegi on väärtuse languse riskid investeerimisel jätkuvalt seotud finantsturupingete püsimise võimalusega, mis mõjutab tegelikku majandust oodatust halvemini. Nendes oludes on EKP tehtud otsus tõsta eurosüsteemi põhiliste refinantseerimisoperatsioonide pakkumisintressi alammäära 25 baaspunkti võrra - 4,25%ni - igati tervitatav ja teretulnud!
