Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Delcroix
Arvoisa puhemies, haluaisin vain ilmoittaa, että kun Rothleyn suosituksesta äänestettiin, ääntäni ei kirjattu ensimmäisen tarkistuksen osalta, joka oli tarkistus 26. Äänestin sitä vastaan.

Puhemies
Hyvä on. Kirjaamme sen, herra Delcroix.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Falconer
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestystä koskevan puheenvuoron, ja asiani koskee kokousta, joka pidetään 14. 16. toukokuuta kollegani Smithin vaalipiirissä Turnburyssä. Kokouksen järjestää niin kutsuttu Bilderbergryhmä. Tämä on aika erikoinen ryhmä, sillä se ei salli lehdistön tai yleisön osallistuvan kokouksiinsa.
Työjärjestystä koskeva puheenvuoroni koskee keskusluetteloa jäsenistä. Haluaisin pyytää puhemiehistöä ilmoittamaan jäsenille, että mikäli he osallistuvat tähän kokoukseen, heidän tulisi ilmoittaa asiaa koskevista intresseistään jäsenten etuja koskevaan luetteloon. Näin varmistetaan, että tässä parlamentissa sovelletaan vastaavaa läpinäkyvyyttä ja avoimuutta kuin muissa parlamenteissa, kuten Isossa-Britanniassa, jossa työväenpuolueen jäsenet, mm. Tony Blair, Giles Radice ja Denis Healey, ovat kaikki ilmoittaneet Bilderberg-ryhmän toimintaa koskevista intresseistään. Luotan siihen, että tämän parlamentin jäsenet panevat tämän merkille ja tekevät samoin.

Puhemies
Kiitos, herra Falconer. Se pannaan tarkoin merkille.

Rübig
Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 127 artiklaan ja 95 ff artiklaan ja olen tyytyväinen puhemieskonferenssin päätökseen ottaa istuntomme esityslistalle neuvoston ja komission kaupunkien turvallisuutta koskevan tiedonannon sijasta keskustelun Kosovon dramaattisista tapahtumista sekä Intian ydinkokeista. Olen kuitenkin useiden kollegojeni tavoin sitä mieltä, että Euroopan kaupunkien turvallisuuskin on tärkeä ja kiireellinen aihe. Venäjän mafia teloitti juuri tänä viikonloppuna Wienissä kultasepän. Uskon, että on tärkeää, että keskustelemme komission tiedonannosta seuraavan istuntojakson aikana.

Green
Arvoisa puhemies, meille kerrottiin eilen tässä parlamentissa Turkissa sattuneesta kauheasta välikohtauksesta, jossa tuntemattomat siviilit olivat ampuneet hyvin merkittävää ihmisoikeusaktivistia, Akin Birdalia, joka on itse asiassa Turkin ihmisoikeuksia puolustavan yhdistyksen puheenjohtaja, tämän toimistossa Ankarassa.
Monet meistä tässä parlamentissa tuntevat Akin Birdalin henkilönä, joka on rohkeasti ja rehellisesti johtanut taistelua ihmisoikeuksien edistämiseksi ja vahvistamiseksi Turkissa. Tämä on, kuten tiedätte, yksi tärkeimmistä vaatimuksistamme Turkin viranomaisille.
Pyydän teitä puhumaan viipymättä puhemies Gil-Roblesin kanssa ja pyytämään häntä välittämään Akin Birdalille - joka on kriittisessä tilassa - ja hänen läheisilleen ensinnäkin meidän myötätuntomme ja toiseksi toivottamaan hänelle pikaista paranemista. Toiseksi hänen tulisi kirjoittaa Turkin hallitukselle ja kehottaa sitä mitä pikimmin rankaisemaan syyllisiä ja myös arvostelemaan, kuten tämä parlamentti on usein tehnyt, sitä tapaa, jolla ihmisoikeuksia jatkuvasti rikotaan Turkissa. Tämänkaltaisen puolisotilaallisen toiminnan on loputtava.

Puhemies
Kiitän teitä, rouva Green. Uskon, että puhemies on aikonut ryhtyä näihin toimiin, etenkin rouva Rothin eilisen puheenvuoron jälkeen, mutta olipa asia miten tahansa, puhun tästä luonnollisesti hänelle, kuten voitte kuvitella.

Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenten nimittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositukset Euroopan keskuspankin johtokunnan nimityksistä (Esittelijä: Randzio-Plath).

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankki voi aloittaa toimintansa ja menestyksekkään, riippumattoman ja yhtenäisen rahapolitiikan valmistelun yhdentoista jäsenvaltion muodostamalla euroalueella 1. heinäkuuta 1998. Se on tulos Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenehdokkaiden kuulemisesta Euroopan parlamentissa. Ehdotan näiden kuuden henkilön nimityksen vahvistamista.
He kykenivät vakuuttamaan, he ovat hyvämaineisia, ammatillisesti kokeneita ja asiallisesti erittäin päteviä. Heillä on selvät talous- ja rahapoliittiset kannat, jotka ovat yhteneviä Euroopan keskuspankin sopimuksessa määrättyjen tavoitteiden kanssa. Siinä mielessä Euroopan keskuspankki saa johtokunnan, jonka se ansaitseekin. Kaikki korostivat hintojen vakauden ensisijaisuutta, mutta viittasivat samalla siihen, että kun saavutetaan 2 %: n inflaatioaste, voidaan olettaa, että hintavakauden tavoite on saavutettu. Euroopan historiallisesti katsoen matalat inflaatioasteet sallivat sen vuoksi Euroopan keskuspankin aloittaa virkakautensa ilman, että sen täytyy noudattaa korkojen nostopolitiikkaa uskottavuutensa todistamiseksi. Ehdokkaiden lausuntojen perusteella ei myöskään ole odotettavissa kohtuuttoman tiukkaa korkopolitiikkaa riippumattomuuden ja luotettavuuden todistamiseksi.
Euroopan keskuspankki voi rakentua olemassa oleviin kansallisiin keskuspankkeihin kohdistuvalle luottamukselle. Tulevan yhtenäisen rahapolitiikanhan muotoilee lopulta Euroopan keskuspankkijärjestelmä, ei pelkkä Euroopan keskuspankki ja sen johtokunta. Kaikki ehdokkaat lausuivat kuulemistilaisuuksissa selvän pidättyvyytensä sitä kohtaan, että rahapolitiikkaa käytettäisiin mahdollisesti työttömyyden hoitoon hintojen vakauden toteuttamisen kustannuksella. He korostivat sitä, että rahanarvon vakaus on Euroopan keskuspankin paras tapa myötävaikuttaa euroalueen työttömyyden hoitoon.
Vain takaamalla rahanarvon vakaus pysyvästi voidaan heidän mukaansa harkita muita toimia kuten lyhyiden korkojen alentamista. Kaikki ehdokkaat viittasivat kuitenkin enemmän tai vähemmän selvästi siihen, että he tuntevat perustamissopimuksen 105 artiklan ja 2 artiklan määräykset, jotka velvoittavat Euroopan keskuspankkia hintojen vakaana pitämisen muodostaman ensisijaisen tavoitteen lisäksi myös tukemaan Euroopan unionin talouspolitiikkaa ja 2 artiklan muotoilemia tavoitteita, nimittäin korkean työllisyysasteen sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteuttamista. Kaikki tämä on heidän mukaansa niin merkittävää, että he eivät epäröisi sen toteuttamista.
Euroopan keskuspankin kanssa käytävän rahapolitiikkaa koskevan vuoropuhelun avulla on nyt selvitettävä, miten tämä apu voidaan toteuttaa. Sen vuoksi rahalaitosten demokraattinen vastuunalaisuus, josta päätimme Strasbourgissa demokraattista vastuunalaisuutta koskevassa päätöslauselmassamme, mahdollistaa sen, että voimme odottaa Euroopan keskuspankilta selvityksiä, jotta rahapoliittisten toimien liikkumavarat voidaan käyttää hyväksi. Ne tekevät myös näiden rahapoliittisten toimien liikkumavarojen käyttämisen välttämättömäksi ja mahdolliseksi.
Yhdysvaltain keskuspankkia koskevasta lainsäädännöstä poiketen Maastrichtin sopimus määrittelee Euroopan keskuspankin ensisijaiseksi tehtäväksi hintojen vakauden noudattamisen. Yhdysvaltain keskuspankin on sitä vastoin tuettava sekä hintojen vakautta että kasvua ja työllisyyttä. Siitä seuraa sitten myös toisenlainen rahapolitiikka, ja se puolestaan aiheuttaa luonnollisesti myös rahapolitiikan erilaisen tehtävän. Yhdysvaltain rahapolitiikka on siksi kyennyt menneinä vuosina paremmin vaikuttamaan sopivaan ja tasapainoiseen politiikkojen yhdistämiseen luomalla investointeja, kasvua ja työpaikkoja.
Ehdokkaat tekivät selväksi, että rahapolitiikka voi, kuten sanottua, tukea kasvua ja työllisyyttä siten, että se estää kaikenlaiset inflaatio-odotukset takaamalla hintojen vakauden ja takaamalla näin makrotaloudellisen vakauden ja ennen kaikkea pitkien korkojen alhaisen tason. Kuulemistilaisuuksien perusteella kävi selväksi, että Euroopan keskuspankki - ja sitä korosti erityisesti myös Euroopan keskuspankin puheenjohtajaehdokas - aikoo käyttää liikkumavaroja rahapoliittisesti hyväkseen, jos inflaatiotavoite on saavutettu ja kehityksen pysyvyys on todennäköistä.
Sikäli on olemassa mahdollisuus, että rahapolitiikka voi toisin kuin tähän asti tukea talouspolitiikkaa euroalueellakin ja voi noudattaa myös sen tehtävien kannalta vähemmän tärkeitä tavoitteita, jotka Euroopan parlamentti katsoo erityisen tärkeiksi keskustelussaan taloudellisesta vuosikertomuksesta ja talouspoliittisista suuntaviivoista. Nämä kysymykset ovat erityisen tärkeitä Euroopan keskuspankin ja Euroopan parlamentin välisessä rahapoliittisessa vuoropuhelussa. Meidän on vaadittava Euroopan keskuspankilta selvityksiä sen rahapoliittisista päätöksistä, jotta sen osuus tasapainoiseen politiikkojen yhdistämiseen voidaan mitata. Tämänkin perusteella voimme mitata ehdokkaiden valinnan oikeellisuutta. Käytännön vuoropuhelu Euroopan parlamentin kanssa on sen vuoksi niin tärkeää.
Eurooppa-neuvoston kokouksen tapahtumat viikonloppuna 2. 3. toukokuuta eivät herättäneet kansalaisten luottamusta Euroopan keskuspankin riippumattomuuteen. Euroopan parlamentin kuulemistilaisuudet vaikuttivat osaltaan siihen, että tämä luottamushäiriö voitettiin, ja sikäli kuulemistilaisuutemme olivat myös luottamusta herättävä toimenpide sekä Euroopan kansalaisten että myös tulevan Euroopan keskuspankin kannalta. Maastrichtin sopimuksessa kaavaillaan kyllä ehdokkaiden poliittista nimitystä. Se on oikein. Tämä poliittinen päätös tehtiin kuitenkin menetelmällä, joka jättää jälkeensä väljähtyneen jälkimaun, koska ehdokkaan ikä ja kansallisuus eivät voi olla yhtenäisen rahapolitiikan menestyksen edellytyksiä eikä niitä voi siksi oikeutetusti panna sopimuksessa valintaperusteiksi vaan pelkästään henkilökohtainen ja ammatillinen pätevyys.
EKP: n puheenjohtajan jakamaton kahdeksan vuoden toimikausi on todistus hänen henkilökohtaisesta riippumattomuudestaan. Sitä Euroopan parlamentti on aina korostanut. Sen vuoksi halusimme Wim Duisenbergin kuulemistilaisuudessa saada varmuuden siitä, että vain hän eikä kukaan muu päättää hänen toimikautensa päättymisestä!
(Suosionosoituksia) Ehdokas teki selväksi, että hän ei katso riippumattomuutensa millään tavalla vaarantuneen. Hänen päättäväisyytensä ja perustelujensa tarkkanäköisyys ja puheensa selkeys vakuuttivat, ja hän korosti näin, että hallitusten vaikutusvalta rahapolitiikassa päättyy poliittiseen nimitykseen ja Euroopan keskuspankin perustamiseen ja että Euroopan keskuspankin perustamisen myötä alkaa riippumattomuus poliittisista määräyksistä.
Kuulemistilaisuus selvensi tässä mielessä sitä, että päätöksentekomenettelyjä ei saa kansallistaa uudelleen ja että yksimielisyyden vaatimus saattoi Euroopan unionin jälleen kerran päätöksentekokykyjensä rajoille ja sen kansalaiset kärsivällisyytensä ja Euroopan yhdentymisprosessin ymmärtämisen rajoille. Sellainen menettelytapa on muutettava!
Olemme erittäin tyytyväisiä, että rouva Hämäläisen myötä EKP: n johtoelimiin astuu myös nainen, joka vaikuttaa osaltaan näin ollen siihen, että entistä useampi nainen saa äänensä kuuluville päätöksentekoelimissä.
(Suosionosoituksia) Kuulemistilaisuus ja tuleva rahapoliittinen vuoropuhelu vaikuttavat osaltaan eurooppalaisen demokraattisen järjestelmän uskottavuuteen ja luotettavuuteen, mutta myös tulevan Euroopan keskuspankin uskottavuuteen ja luotettavuuteen. Siinä mielessä on hyvä, että Euroopan keskuspankin vuosikertomuksesta keskustelun lisäksi keskustellaan myös taloudellisesta vuosikertomuksesta ja talouspoliittisista suuntaviivoista ja että kaikki ehdokkaat suhtautuivat myönteisesti rahapoliittisen vuoropuhelun säännöllisyyteen - neljä kertaa vuodessa.
Epätyydyttäväksi jää varmasti kielteinen vastaus ajatukseen pöytäkirjojen julkaisemisesta viisi vuotta EKP: n kokouksen jälkeen, koska julkaiseminen on tarpeen rahapolitiikan avoimuuden lisäämiseksi. Kuulemistilaisuudet osoittivat mielestäni, että vahvistusmenetelmän loppuminen tarkoittaa uuden ajan alkua, jolloin ensimmäisen federatiivisen eurooppalaisen viranomaisen on ollakseen yhteydessä Euroopan kansalaisiin annettava tilinteko Euroopan parlamentille. Euroopan parlamentin ja Euroopan keskuspankin on kummankin tunnettava itsensä valmiiksi kantamaan tämä suuri vastuu ja on osoitettava se!
(Suosionosoituksia)
Brown
Arvoisa puhemies, tämä on 2. päivänä toukokuuta käynnistetyn neuvottelun toinen vaihe, ja tuolloin jätin Euroopan parlamentille suosituksen, josta kävi ilmi, että 11 maata oli täyttänyt välttämättömät ehdot yhtenäisvaluutan käyttöönottoa varten. Tällä mantereella arvostamamme demokraattisten perinteiden mukaisesti oli oikein, että tällä parlamentilla oli mahdollisuus omaksua merkittävä tehtävä tässä tärkeässä tapahtumassa. Tämän keskustelun jälkeen, johon osallistui melkein 50 puhujaa, parlamentti äänesti ylivoimaisesti näiden 11 maan puolesta.
Puhemiehenne ilmoitti tämän historiallisen äänestyksen tulokset neuvostolle ja haluaisin sanoa neuvoston puolesta, että arvostimme erittäin paljon parlamentin mielipidettä. Haluaisin myös muodollisesti ilmoittaa, että neuvosto päätti yksimielisesti parlamentin näkemyksen mukaisesti, että 11 maan tulisi osallistua yhtenäisvaluuttaan.
Näiden historiallisten päätösten tuloksena, joihin Euroopan parlamentti on täysimääräisesti osallistunut, niiden unionin perustajien näkemykset, jotka vaativat Messinan konferenssissa rahapolitiikkojen yhteensovittamista ja mahdollistivat näin ollen yhtenäismarkkinoiden luomisen ja kehittämisen, tulevat toteutumaan tammikuun 1. päivänä. Tästä tulee yhtenäisvaluutta, joka kattaa noin viidenneksen maailmankaupasta. Haluaisin myös muistuttaa, että tämän yhtenäisvaluutan tarkoitus on luoda vakautta, jonka avulla voimme saavuttaa parempaa työllisyyttä ja suurempaa hyvinvointia koskevat yhteiset tavoitteet Euroopan kansoille.
Meidän tavoitteemme on saavuttaa korkea kasvun ja työllisyyden taso Euroopassa, ja tämän edellytyksenä maailmanlaajuisessa taloudessa, jossa maiden on haettava sijoituspääomansa kaikkialta maailmasta, on vakaus ja matala inflaatio. Tämän vakauden saavuttamisen tarpeen takia Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenten nimittämistä koskeva keskustelu on erittäin tärkeä, kuten teidän esittelijänne myönsi muutama minuutti sitten.
Euroopan keskuspankki perustetaan 1. heinäkuuta; se ottaa tehtäväkseen siihen osallistuvien jäsenvaltioiden rahapolitiikasta huolehtimisen ensi vuoden tammikuun 1. päivästä lukien, ja tietenkin perustamissopimuksessa on neuvoston tehtäväksi annettu johtokunnan puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan ja neljän muun jäsenen nimittäminen.
Neuvosto on suositellut, että Wim Duisenberg nimitetään ensimmäiseksi EKP: n puheenjohtajaksi kahdeksan vuoden pituiseksi toimikaudeksi. Tällä parlamentilla on ollut tilaisuus kuunnella Duisenbergin vastaavan kysymyksiin sitä ennen. Laatimamme seikkaperäiset ehdotukset, mukaan lukien Duisenbergin omat henkilökohtaiset lausunnot omista tarkoitusperistään, ovat nyt parlamentin käsiteltävänä. Duisenberg on tehnyt omat päätöksensä eläkkeelle siirtymisestä, ja tämä menettely on täysin perustamissopimuksen mukainen.
Neuvosto suosittelee, että herra Christian Noyer olisi nimitettävä varapuheenjohtajaksi neljän vuoden pituiseksi toimikaudeksi, ja seuraavat henkilöt olisi nimitettävä johtokunnan muiksi jäseniksi: herra Otmar Issing kahdeksan vuoden toimikaudeksi, herra Tommaso Padoa-Schioppa seitsemän vuoden toimikaudeksi, herra Eugenio Domingo Solans kuudeksi vuodeksi ja rouva Sirkka Hämäläinen viideksi vuodeksi. Haluan sanoa parlamentille, että riippumatta siitä, mitä todisteita olette viime päivinä saaneet yksittäisistä jäsenistä, heidän mielipiteistään ja kommenteistaan, tätä tulisi myös tarkastella sen perustamissopimuksessa mainitun sitoumuksen valossa, jonka mukaan Euroopan parlamentille tulisi esittää asianmukaisesti ja säännöllisesti kertomuksia, tutkimuksia ja selontekoja.
Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, miten tärkeänä me pidämme parlamentin tehtävää varmistaa, että Euroopan keskuspankki esittää asianmukaisesti kertomuksia Euroopan kansalaisille parlamentin kautta. Euroopan keskuspankin on annettava vuosikertomuksensa parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. Euroopan keskuspankin puheenjohtajan on tulevaisuudessa annettava vuosikertomus parlamentille ja samaten neuvostolle; Euroopan keskuspankin puheenjohtaja ja muut jäsenet voidaan kutsua parlamentin asiantuntijavaliokuntien kuultaviksi; ja parlamenttia on tietenkin kuultava kaikissa tulevissa Euroopan keskuspankin johtokunnan nimityksissä.
Parlamentin päätöslauselma 2. päivältä huhtikuuta sisälsi muutaman hyödyllisen ja rakentavan ehdotuksen siitä, miten perustamissopimusta voitaisiin toteuttaa käytännössä. Suhtaudun myönteisesti etenkin teidän ehdotukseenne siitä, että johtokunnan jäsenet kutsutaan osallistumaan neljännesvuosittain pidettäviin parlamentaarisiin kokouksiin, joissa käsitellään rahapoliittista ja taloudellista kehitystä.
Tämä on hyvä tie edetä. Tämä on myönteinen signaali Euroopan kansalaisille. Euroopan kansojen, kuten esittelijä sanoi muutama minuutti sitten, on luotettava uuteen keskuspankkiin, luotettava sen riippumattomuuteen, luotettava sen vastuunalaisuuteen, ja tämän me yritämme saavuttaa parlamentin ja hallitusten välisellä yhteistyöllä.
Haluaisin esittää toisen huomautuksen, jolla on merkitystä tulevaisuudelle pitkällä aikavälillä: rahapolitiikan suunta kohti suurempaa avoimuutta on yleistymässä koko talouselämässä, tämä ajatus on nyt ajankohtainen. Nyt tunnustetaan, että tavoitteiden selkeyttä ja toimintasääntöjen laatimista, jotka ovat oleellisia nykyisen rahapolitiikan päätöksenteon uskottavuudelle, on myös korostettava taloushallinnon suuremmalla avoimuudella parhaan mahdollisen uskottavuuden vahvistamiseksi. Viime kuussa kaikki IMF: n väliaikaisessa komiteassa edustetut maat toivat esiin rahapoliittisen ja taloudellisen käytännön uuden menettelytavan, joka edellyttää suurempaa avoimuutta. Tämä selkeyden, avoimuuden ja vastuunalaisuuden korostaminen vahvistaa muutosta, joka tunnustetaan kaikkialla maailmassa. Panen tyytyväisenä merkille Euroopan parlamentin roolin sen tulevissa keskusteluissa Euroopan keskuspankin kanssa, roolin, joka on tärkeä sen varmistamisessa, että keskuspankki esittää asianmukaisesti kertomuksia demokraattisesti valitulle elimelle.
Haluaisin lopuksi sanoa, että meidän ei tulisi koskaan unohtaa sitä, että yhtenäisvaluuttajärjestelyillä on tarkoitus: niiden avulla saavutamme vakauden, joka tuo meille korkean kasvun ja työllisyyden tason, jota tarvitsemme ja johon pyrimme Euroopassa. Älkäämme parlamenttina ja hallituksina koskaan unohtako tehtäväämme ja velvollisuuttamme niitä kohtaan, jotka ovat sosiaalisesti syrjäytyneet, ja auttakaamme 18 miljoonaa työtöntä pääsemään takaisin työelämään, sillä he tarvitsevat ja ansaitsevat tukemme ja heidän tulisi se saada.
Tämä liike, joka alusta alkaen pyrki edistämään rauhaa syntyessään Messinassa tehtyjen sitoumusten pohjalta 43 vuotta sitten ja joka pyrki suurempaan taloudelliseen yhteensovittamiseen ja yhdentymiseen, liike, jonka tavoitteena on suurempi kasvu, parempi työllisyys ja hyvinvointi, on nyt astumassa uuteen päätöksentekokauteen tänä aamuna. Kehotan parlamenttia ja hallituksia tekemään edelleen yhteistyötä, jotta nämä uudet elimet onnistuisivat työssään, ja varmistamaan, että tämä on uuden luvun alku Euroopan kehityksessä.
(Suosionosoituksia)
Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti valtiovarainministerin puheeseen. Tämän parlamentin kaikki osapuolet kuuntelevat mielellään istuvan puheenjohtajan kannustavia sanoja Euroopan parlamentin tehtävästä tulevina vuosina Euroopan keskuspankin valvojana. Euroopan parlamentti käyttäytyi erittäin vastuuntuntoisesti järjestäessään kuulemistilaisuudet jokaiselle kuudelle ehdokkaalle. Meidän lähestymistapamme tarkoitus oli varmistaa, että kaikki ehdokkaat ovat sitoutuneet vakaaseen hintatasoon ja riippumattomuuteen, ja kaikki kuusi hakijaa todella täyttivät tämän velvoitteen.
Sosialistiryhmässä me kuitenkin korostamme myös perustamissopimuksen 105 artiklan täyttä huomioon ottamista, mikä tarkoittaa, että kun vakaa hintataso on saavutettu, keskuspankki edistää Euroopan unionin laajempien tavoitteiden saavuttamista, erityisesti työpaikkojen luomista ja lisäämistä. Me myös korostamme erityisesti demokraattista vastuunalaisuutta koskevaa kysymystä. Tällä kysymyksellä oli huomattava merkitys kuulemistilaisuudessa, ja jokaista ehdokasta kuulusteltiin huolellisesti tämän osalta.
Meidän on varmistettava, että inflaatio pysyy alhaisella tasolla ja että rahapolitiikka voi osaltaan vaikuttaa työttömyyden torjuntaan. Olin iloinen, että puheenjohtaja mainitsi tämän tänä aamuna. Demokraattisen vastuunalaisuuden osalta Duisenberg kertoi meille omat näkemyksensä siitä, miten hoidamme asioita Euroopan keskuspankin kanssa tulevaisuudessa. Haluaisin tänään sanoa sosialistiryhmän puolesta, että meidän on tavattava Wim Duisenberg ennen parlamentin kesätaukoa, jotta voimme yksityiskohtaisesti määritellä tavan, jolla Euroopan parlamentti tulevaisuudessa hoitaa asioita Euroopan keskuspankin kanssa. Me emme voi lykätä tätä myöhempään ajankohtaan. Meidän on aloitettava tämän selvittäminen nyt ja laadittava toimintasuunnitelma demokraattisen vastuunalaisuuden varmistamiseksi.
Haluaisin esittää muutaman huomautuksen menettelystä ja kuulemistilaisuuksista. Maanantai-iltana sosialistiryhmä esitti varauman yhdestä hakijasta. Tiedän, että muutamat henkilöt täällä olivat vihaisia siitä. Kuulemistilaisuuksissa on tarkoitus kuulla hakijoita ja arvioida heitä objektiivisesti ei ainoastaan kansallisuuden tai politiikan osalta vaan myös heidän näkemyksiään Euroopan keskuspankin mahdollisina jäseninä. Meidän ryhmämme teki näin, emmekä aio pidättäytyä ottamasta kantaa yhdenkään ehdokkaan sopivuuteen ainoastaan tämän hetken historiallisen tärkeyden vuoksi. Sen tähden ilmaisimme maanantaina varauksemme yhden ehdokkaan osalta.
Kuten sanottua, ja esitin tämän maanantainakin, meidän ryhmämme keskusteli vielä eilen illalla tästä kaikilta osin, ja mielestämme kaikki kuusi ehdokasta ovat päteviä Euroopan keskuspankin jäseniksi, ja aiomme tänään äänestää jokaisen kuuden ehdokkaan puolesta. Me uskomme, että tällä johtokunnalla on merkittävä tehtävä rakentaa kansalaistemme luottamusta euroon. Tämän se saa aikaan asettamalla vakaana pysyvät korkotasot ja myös, kuten istuva puheenjohtaja sanoi, asettamalla korkotasot, jotka takaavat kasvun ja täystyöllisyyden Euroopan unionissa. Me tahdomme korkotasopolitiikan koskevan kaikkia kansalaisiamme eikä pelkästään Euroopan unionin rikkainta ydinaluetta.

Herman
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuulemiset, jotka suoritimme, antavat mahdollisuuden tehdä muutamia mielenkiintoisia toteamuksia. Kaikki kuusi ehdokasta vastaavat laajalti perustamissopimuksessa mainittuihin valintaehtoihin. He ovat pääpiirteissään erittäin päteviä, mutta heissä on tietysti yksilölliset eronsa, jotka voivat joissakin tapauksissa hämmästyttää, mutta joita on varottava. Opettajat tietävät, että parhaatkaan oppilaat eivät aina luo häikäisevintä uraa, ja tiedämme vaatimattomia ehdokkaita, jotka ovat osoittautuneet myöhemmin todellisiksi persoonallisuuksiksi. Jos Harry Truman olisi joutunut arvosteluraatimme eteen, hän ei todennäköisesti olisi saanut parhaimpia arvosanoja. En voisi olla niin julma, että muistuttaisin sosialistipuolueen kollegoitani siitä penseästä arviosta, jonka he antoivat joillekin komissaareillemme ja joita he nyt ylistävät vuolaasti.
Toinen huomautus. Kaikilla kuudella ehdokkaalla on sekä heidän suullisista että kirjallisista vastauksistaan päätellen suhteellisen johdonmukainen näkemys tulevasta tehtävästään. Huolimatta kollegojemme joistakin yrityksistä korostaa tätä tai tuota ristiriitaa heidän välisissä lausunnoissaan, joita itse kukin esitti, ilmeni, että kyse oli enemmänkin vivahdeeroista, jotka ovat seurausta erilaisista kokemuksista, kuin todellisista eroista. Meillä ei pitäisi olla vakavaa huolenaihetta tulevan johtoryhmän yhtenäisyydestä. Haluaisin lisätä tässä kohdin, että sosialistit eivät ole ainoita, jotka korostivat sitä, kuinka välttämätöntä on, että pankki kohdistaa vakaustavoitteensa saavutettuaan huomionsa myös talouspolitiikan muihin tavoitteisiin, ja luulen, että useimmat ehdokkaat olivat tästä samaa mieltä. Tässä ei ole tarkoitus nostaa esiin puoluepoliittista ongelmaa.
Kolmanneksi, on syytä tehdä kiinnostava toteamus, joka on parlamentin kannalta myönteinen, nimittäin se, että kaikki ehdokkaat tunnustivat välttämättömyyden ylläpitää Euroopan parlamentin kanssa etuoikeutettuja suhteita. Parlamentti on jokaisen mielestä juuri se toimielin, jolle he tekevät selkoa toimistaan, selittävät menettelyään, kertovat aikeistaan ja jonka edessä he ottavat kantaa esiintyviin eri väitteisiin. Kaikkien mielestä avoimuus on välttämätöntä, kaikki tunnustavat, että vastuunalaisuus on heidän itsenäisyytensä ja huomattavan valtansa luonnollinen vastapaino. Kaikki hyväksyivät, muutamin pienin vivahde-eroin, sen että juuri Euroopan parlamentin, eikä kansallisten parlamenttien, on oltava heidän etuoikeutetun huomionsa kohde, mutta he korostivat myös sitä asemaa, joka keskuspankeilla, jotka eivät katoa, pysyy kansallisiin parlamentteihin nähden. Suhde kansallisiin parlamentteihin syntyy siis toimintaansa jatkavien keskuspankkien pääjohtajien välityksellä, mikä on täysin sekä toissijaisuus- että liittovaltioajattelun mukaista.
Haluaisin osoittaa tässä suuren kiitoksen neuvoston nykyiselle puheenjohtajalle, koska hän ilmaisi seikan, josta on Aasian kriisin valossa tullut nykyisin tärkeä: avoimuus on nykyisin kaiken rahapolitiikan uskottavuuden perusedellytys. Olen tyytyväinen siitä, että tämä tunnustetaan nykyisin ja että samanaikaisesti tunnustetaan Euroopan parlamentin kutsumus, ja toivon meidän olevan sen arvoisia, että voimme osallistua tähän vuoropuheluun mahdollisimman vastuullisesti.
Haluaisin myös kiittää kaikkia niitä, jotka myötävaikuttivat talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa siihen, että näistä kuulemisista tehtiin vastuullinen, vakava ja puolueeton toimitus, ja jotta voisin ottaa täysin huomioon huolenne ytimekkyydestä, arvoisa puhemies, lopetan puheenvuoroni siten tähän.

Giansily
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuulimme Euroopan keskuspankin johtokunnan kuutta jäsenehdokasta 7. ja 8. toukokuuta puheenjohtaja Karl von Wogaun tiukan mutta kohteliaan arvovallan alaisuudessa ja molemminpuolisen luottamuksen ja kunnioituksen ilmapiirissä. Minusta näyttää siltä, että meidän on pohdittava neuvoston heitä koskevaa päätöstä esittämällä kolme kysymystä. Ovatko he parhaita ehdokkaita, ovatko he vakauden puolestapuhujia ja muodostavatko he yhtenäisen ryhmän?
Vastaan ensimmäiseen kysymykseen seuraavasti: puheenjohtajaehdokas on ilmiselvästi ja ennen kaikkea keskuspankkien pääjohtajien ehdokas. He valitsivat hänet siksi, koska he pitävät häntä itse kykenevimpänä johtamaan tätä suunnatonta Euroopan pankkijärjestelmän muutosta. Jokainen tietää hyvin, että valitsemme puolueryhmissämme ja puolueissamme aina sellaisen henkilön, joka vaikuttaa meistä parhaalta puolustamaan ihanteitamme ja etujamme. En siis vastaavasti ymmärrä, miksi keskuspankkien johtajat toimisivat toisin. Emme itse asiassa ymmärtäisi, miksi ns. Peterin periaatetta (instituutioiden johtopaikat ovat loppujen lopuksi epäpätevien henkilöiden hallussa) sovellettaisiin tällaiseen toimielimeen. Myönnän, että se tarkoituksellinen epämääräisyys, jota puheenjohtajaehdokas piti tahallaan yllä toimikautensa kestosta, saa minut epäröimään. Hän on kuitenkin varmasti omaksunut François Mitterrandin ilmaisun, jossa tämä sanoi, että epäselvyydestä päästään pois ainoastaan sen itsensä kustannuksella. Olipa asian laita miten tahansa, mikään ei salli tämän kuulemisen jälkeen epäillä sen enempää hänen pätevyyttään kuin hänen rehellisyyttäänkään. Ja tämä huomautus pätevyydestä ja rehellisyydestä koskee myös viittä muuta kuultua henkilöä.
Vastaan toiseen kysymykseen: ovatko he valuutan vakauden puolestapuhujia? Kaikki kuusi näyttivät mielestäni olevan yksimielisiä siitä, että inflaation olisi pysyteltävä 0-2 %: n välillä. Yllättävää olisi itse asiassa ollut, jos joku heistä olisi ilmoittanut meille haluavansa seurata Albanian keskuspankin esimerkkiä ja sen mahtavaa pyramidin muotoista lainajärjestelmää. Tai jos joku olisi esittänyt hartaimpana toiveenaan kasvattaa jälleen inflaatiota tyydyttääkseen hieman sadistisen halunsa saattaa säästäjät vararikkoon.
Kun meitä on tämän kohdan osalta rauhoiteltu, voimme siis tulla kolmanteen kysymykseen: muodostavatko he yhtenäisen joukon? He näyttivät varmasti siltä, että he täydentävät melko hyvin toisiaan, mutta tätäkin joukkoa arvioidaan minkä tahansa ryhmän tavoin tulostensa perusteella. Olisin siksi pitänyt henkilökohtaisesti parempana, ja luullakseni ryhmämmekin olisi ollut siitä yhtä mieltä, että ehdokasryhmästä olisi äänestetty kokonaisuutena, jolloin olisimme luonnollisesti antaneet sille kaikissa tapauksissa täyden tukemme.
Ryhmäni ei näin ollen torju ketään näistä ehdokkaista, koska he ovat kaikki erittäin päteviä, heillä on merkittävä kokemus ja jokaisen mainetta ylistetään.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä parlamentti juhli lauantaina 2. päivä tätä kuuta rahaliiton luomista yhdessä 11 unionin jäsenvaltion kanssa.
Rahaliitto merkitsee yhtenäisvaluuttaa, euroa.
Tällä päätöksellä vahvistettiin unionin taloudellisessa ja rahoituksellisessa ulottuvuudessa uusi ja tärkeä edistysaskel, jolla on myös huomattava poliittinen merkitys. Rahan liikkeellelasku tuo mukanaan suvereniteettia, ja Euroopan yhtenäisvaluutta ilmentää eurooppalaista suvereniteettia, jonka seurauksena unionin poliittista ulottuvuutta olisi entisestään syvennettävä.
Eurooppa-neuvosto aiheutti valitettavasti sekaannusta Euroopan parlamentin päätöksen jälkeen antaessaan ehdotuksensa Euroopan keskuspankin johtokunnan puheenjohtajasta ja varapuheenjohtajasta ja sen muista neljästä jäsenestä. Saavutuksen olisi pitänyt olla historiallinen, mutta sen sijaan sitä vääristi yleisen mielipiteen läsnä ollessa riita, jota ei koskaan olisi pitänyt syntyä.
Onneksi sisältö voitti muodon ja kansainvälinen rahoitusyhteisö on osoittanut selkeästi hyväksyvänsä rahaliiton ja euron, ja kaikkein merkittävimmät ja arvovaltaisimmat taloudelliset ja rahoitukselliset laitokset ovat onnitelleet ehdotettua ryhmää.
Euroopan parlamentin kuulemistilaisuuksiin liittyen haluan ilmaista sen, että liberaalipuolueen ryhmä tukee raha-asiain alivaliokunnan puheenjohtajan Randzio-Plathin esittämän mietinnön ehdotuksia. Ja mitä tulee puheenjohtajan erityiseen ehdotukseen, korostamme voimakkaasti kunnioittavamme hänen riippumattomuuttaan, mukaan lukien se toimikausi, johon häntä on ehdotettu.
Euroopan rahapoliittisen instituutin nykyinen puheenjohtaja osoitti jälleen kuulemistilaisuudessa pätevyytensä ja persoonallisuutensa, jotka olemme oppineet jo tuntemaan nimenomaan hänen puheenvuoroistaan Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtajana. Olemme iloisia siitä, että häneen ei vaikuta minkäänlainen painostus, joka voisi rajoittaa Maastrichtin sopimuksessa Euroopan keskuspankille uskottujen tavoitteiden toteuttamista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, euron vakiinnuttamisessa alkaa uusi ja hyvin tärkeä vaihe. Euroopan keskuspankilla on olennainen asema niiden tavoitteiden toteuttamisessa, jotka sille on perustamissopimuksessa uskottu, ja me valvomme tämän prosessin ja sen avoimuuden ja myös niiden sitoumusten toteutumista, jotka niin monet jäsenet ovat vastaavissa kuulemistilaisuuksissa vahvistaneet.

Moreau
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin tehtävä ja asema on määritelty yhtenäisvaluutalle annetun tavoitteen mukaan: pääomien houkutteleminen rahoitusmarkkinoille sosiaaliasioiden ja demokratian kustannuksella, joiden vajeesta tulee dramaattinen ja jonka kansat hyväksyvät yhä huonommin.
Hintavakaus, joka on Euroopan keskuspankille vahvistettu olennainen tehtävä, saavutettiin rahan määrää ja luototusta supistamalla, jotta pääomien tuottavuutta voitiin edistää. Tämä tuhoaa työllisyyttä ja kasvattaa julkistalouden alijäämiä. Tämä taloussodan logiikka on mielestämme korvattava yhteistyön logiikalla, etenkin rahataloudellisella tasolla. Se edellyttää EKP: n osalta aivan toisenlaista suuntausta, jonka olisi keskityttävä kasvuun ja työllisyyteen. Euroopan keskuspankin toiminta on saatava avoimeksi ja demokraattisen valvonnan alaiseksi, etenkin siten, että Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit harjoittavat valvontaa, ja pelissä olevista suurista panoksista keskustellaan julkisesti.
Euroopan keskuspankin johtokunnan nimityksistä syntynyt polemiikki on tässä suhteessa vähintäänkin yllättävää. Joistakin tätä kysymystä koskevista kommenteista päätellen olisi ollut parempi hyväksyä reagoimatta niiden keskuspankkien pääjohtajien voimannäyttö, jotka olivat päättäneet sijoittaa oman ehdokkaansa EKP: n johtoon. Perustamissopimuksessa määrätään kuitenkin selvästi, että valtioiden ja hallitusten päämiehet nimittävät johtokunnan, ja mielestäni on hyödyllistä tuoda uudelleen esiin kansakuntien etusija pankkeihin nähden.

Wolf
Arvoisa puhemies, meidän on aluksi vielä kerran muistettava seuraava asia: ryhmämme suuri enemmistö kannatti euron täsmällistä käyttöönottoa yhdentoista jäsenvaltion kanssa. Sanon tämän johdannoksi, koska keskustelemme täällä tiedotusvälineiden humussa tilanteessa, jossa kaikki erityiskysymykset häviävät yhden kysymyksen alle: euron puolesta vai vastaan?
Meidän on keskusteltava erityisestä kysymyksestä: kuinka suhtaudumme kuulemistilaisuuden tulokseen? Siihen liittyy se, että meidän on selvitettävä, mikä me oikeastaan olemme. Olemmeko henkilöstön nimittämiskomitea? Emme. Olemmeko keskuspankin neuvosto? Tuskin. Olemme kansanedustuslaitos. Se merkitsee sitä, että meidän on käsiteltävä poliittista ohjelmaa, jota ehdokkaat edustavat. Jos olisimme henkilöstön nimittämiskomitea, meidän olisi äänestettävä puolesta. Kyseessähän olivat kunnon ihmiset. Jos olisimme keskuspankin neuvosto, meidän olisi myös annettava myönteinen signaali, sillä kielteisen signaalin antaminen nyt kiihdyttäisi spekulaatioita.
Poliittisena kansanedustuslaitoksena meidän on kuitenkin tutkittava kolmea kysymystä. Ensinnäkin sitä, mitä mieltä olemme nimittämismenettelystä, josta herra Duisenberg sanoi itse, että se jätti ikävän jälkimaun. Tämä ikävä jälkimaku ei ole nähdäkseni missään tapauksessa poistunut. Vaikka kuinka ponnistelisimme tämän ikävän jälkimaun poistamiseksi, tosiasiaksi jää, että herra Duisenberg katsoi tulleensa pakotetuksi väittämään meille, että häntä ei olisi poliittisesti painostettu. Se jättää ikävän jälkimaun.
Toiseksi on todettava, että tämä nimittämismenettely, joka oli paljon rajoittavampi kuin sopimuksissa määrätään, toteutettiin kovassa kiireessä. Sekin jättää ikävän sivumaun. Sitten on vielä rahapolitiikan muodostama suuri ongelma. Sopimus jättää pienen liikkumavaran, ja se on suurempi kuin ehdokkaat haluavat nähdä. Deflaation torjumista ei voi samastaa inflaation vähättelyyn. Sen useimmat ehdokkaat herra Padoa-Schioppaa lukuun ottamatta kuitenkin tekivät. Toimme tämän yksityiskohdan esiin tarkistuksissamme. Meidän on tunnustettava tämä ero kaikkien niiden tarvittavien vastaperusteiden yhteydessä, joita esitetään oikeistopopulistien levittämää väitettä vastaan, että euro olisi heikko.
Viimeinen kohta: meidän on myös ymmärrettävä, että ehdokkaat perustelivat avoimuutta ja demokraattista vastuuta pääasiassa rahamarkkinoita ja yleistä julkisuutta ajatellen ja haluavat käydä parlamentin kanssa vain löyhää vuoropuhelua. Sen vuoksi on olemassa vain kielteinen vastaus. Ryhmämme näkemykset vaihtelevat tämän osalta, se ei koske analyysiä vaan sitä, mihin kysymyksiin voimme täällä todella vastata.

Castagnède
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamenttimme velvollisuus on Euroopan keskuspankin perustamisen yhteydessä sekä tuoda selvästi esiin sen tehtävä ainoana oikeutettuna toimielimenä harjoittaa uuden eurooppalaisen rahapoliittisen vallan demokraattista valvontaa että osoittaa aivan yhtä selvästi sitoutumisensa Euroopan taloudelliseen ja rahapoliittiseen rakentamiseen perustamissopimuksia noudattaen. Näissä sopimuksissa määrätään, että valtioiden ja hallitusten päämiehet nimittävät, eli siis poliittinen toimielin nimittää pankin johtokunnan. Niissä määrätään myös, että Euroopan keskuspankki on itsenäinen.
Kompromissi, johon valtioiden ja hallitusten päämiehet pääsivät Brysselissä, itse asiassa hieman työläästi, ja kun otetaan huomioon herra Duisenbergin suullinen lausunto, takaa perustamissopimusten kyseisten määräysten noudattamisen. Keskuspankin tulevan puheenjohtajan tekemät täsmennykset parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa vahvistavat uskoa pankin itsenäisyyteen kyseenalaistamatta Brysselissä tehtyä herrasmiessopimusta. Meistä näyttäisi siis euron tehokkaaseen käynnistämiseen liittyvien etujen vastaiselta palata tämän sopimuksen sanamuotoon ja ehtoihin. Toivomme, että tämänpäiväinen keskustelumme ei ole sen aiheena.
Mitä Euroopan parlamentin harjoittamaan demokraattista valvontaa koskevaan tehtävään tulee, se aloitettiin äärimmäisen päättäväisesti kuulemismenettelyllä, joka antoi talous- ja raha-asioita käsittelevälle valiokunnalle mahdollisuuden kuulla jokaista ehdokasta laajasti ja perinpohjaisesti. Olisi täysin tarpeetonta pyrkiä tässä suhteessa mihinkään kilpalaulantaan sen tunnustamiseksi, että demokraattista valvontaa harjoittava elin hoiti osansa tosissaan ja tehokkaasti. Kaikki kuullut ehdokkaat näyttivät, erilaisin ja toisiaan täydentävin henkilökohtaisin ominaisuuksin, että heillä on sitä pätevyyttä ja rehellisyyttä, jotka ovat heidän tehtävänsä suorittamisen kannalta välttämättömiä. He antoivat sen lisäksi vielä vaikutelman, että he kykenevät muodostamaan yhdessä sellaisen ryhmän, joka ansaitsee parlamentin luottamuksen.
Olemme näin ollen täysin samaa mieltä Randzio-Plathin mietinnön asianmukaisista päätelmistä näiden kuuden ehdokkuuden hyväksymisen puolesta.
Esitämme vielä kaksi toivetta: ensiksikin sen, että Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenet suostuvat myös tulevaisuudessa välttämättömään Euroopan parlamentin kanssa käytävään vuoropuheluun ja osoittavat siihen samanlaista valmiutta kuin kuulemistilaisuuksissakin. Toivomme myös, että perustettava Euroopan rahapoliittinen valta saa nopeasti täydennystä ja vastapainoa niiden talousarviota ja verotusta koskevien välineiden määrittelystä, joiden on annettava ministerineuvostolle mahdollisuus varmistaa, että unionin taloutta ohjataan tehokkaasti kasvun ja työllisyyden hyväksi pankin takaamassa vakauden ilmapiirissä.

Blokland
Arvoisa puhemies, olin viime viikolla kansallisvaltioiden Eurooppaa kannattavan sitoutumattomien järjestön edustajana mukana kaikissa Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenehdokkaiden kuulemistilaisuuksissa. Sekä kirjallisten että suullisten vastausten antotavassa oli huomattavia eroja. Jotkut ehdokkaista tiesivät tarkasti, miten heidän täytyy käsitellä kysymyksiä. Duisenberg, Issing, Padoa-Schioppa ja Hämäläinen antoivat kirjallisesti ja suullisesti selkeitä vastauksia ja osoittivat käytettävissä olevan ajan kuluessa vakuuttavalla tavalla olevansa hyvin päteviä tai erittäin päteviä ottamaan vastaan tehtävänsä.
Varapääjohtajaehdokas Noyer ja Domingo Solans jäivät tässä asiassa muista jälkeen. Mitä seurauksia me voimme ajatella tällä olevan? Jos on kysymys rajoitettuun tutkimukseen perustuvasta lausunnosta tai koko ryhmän arvioimisesta kokonaisuutena, minua ei haittaa, jos annetaan hieman epämuodollinen lausunto, jonka mukaan ryhmä on vahva. Jos on kuitenkin kysymys vakavanluonteisesta lausunnosta ja jos meiltä pyydetään perinpohjaista arviota jokaisesta ehdokkaasta, nousee esiin yksi ongelma. Voimmeko ottaa riittävästi etäisyyttä asetettujen ehdokkaiden kansallisuuksiin ja poliittiseen väriin? Minä epäilen sitä. Näyttää siltä, että neuvostossakaan ei pidetä nimitettäessä ensimmäisellä sijalla kyvykkyyttä ja laatua vaan sitä, miltä alueilta ehdokkaat tulevat. Joka tapauksessa mukana on yksi saksalainen, yksi ranskalainen, yksi italialainen ja kolme jäsentä muualta, jotka luonnollisesti tulevat eri jäsenvaltioista.
Muodostuuko tästä nyt sitten vahvin ryhmä? Herra Duisenberg on alankomaalainen sosiaalidemokraatti. Se, että hän on alankomaalainen ja sosiaalidemokraatti, ei anna hänelle pätevyyttä tehtävään. Oleellista on se, että hänellä on kokemusta keskuspankista. On myös tiedossa, että hän on saavuttanut hintojen vakauden ja että hän ei kavahda hallitusten vaatimusten edessä. Hän on toiminut Alankomaissa kahdeksan vuoden ajan perusteellisesti ja johdonmukaisesti tiedottaen julkisuuden taholle. Hän on kommunikoinut Euroopan parlamentin kanssa vapautuneesti ja avoimesti. Ranskan hallituksen mielestä valinnassa täytyy nähtävästi ottaa huomioon myös keskuspankin puheenjohtajan kansallisuus. On hieman outoa, että herra Duisenbergin seuraajasta on jo päästy selvästi yksimielisyyteen. Ilmeisesti tulevalla 4-8 vuoden virkakokemuksella ei ole merkitystä. Me saamme kuitenkin mahdollisuuden koostaa tyhjentävän selostuksen herra Trichet'n tekemisistä ja tekemättä jättämisistä. Meillä on vähintään neljä, toivottavasti kahdeksan, vuotta aikaa valmistautua herra Trichet'n kuulemisistuntoon.
Esittelijä, rouva Randzio-Plath, päätyi siihen, että ehdokkaista ei laadita erillisiä arvioita. Hän on valinnut lyhyen, ylimalkaisen arvion, joka on sama kaikista jäsenistä. Tämä on lähemmin tarkasteltuna riittämätöntä, eikä se tee oikeutta ehdokkaille. Ehdokkaat eivät kuitenkaan ole samanlaisia. Ainoa mahdollisuus tuoda esille ehdokkaiden erilaisuus, on ilmaista se äänestysten aikana.

Berès
Arvoisa puhemies, keskuspankin itsenäisyys ei merkitse Euroopan unionin ensimmäisen todella federalistisen toimielimen eristäytymistä, yksinäisyyttä tai vastuuttomuutta. Maastrichtin sopimukseen sisältyvät toimielimiä koskevat määräykset ja niihin sen jälkeen tehdyt muutokset ovat kuitenkin vähimmäislähtökohta. Poliittisesti vastuussa oleville uskottua päätösvaltaa on tässä alkuperäisessä toimielinten tasapainossa käytettävä täysimääräisesti.
Kyse on ensinnäkin keskuspankin johtokunnan nimitysvallasta. Koska tämä nimitys on luonteeltaan poliittinen, valtioiden tai hallitusten päämiehet eivät voineet eikä heidän pitänytkään pelkästään kirjata päätöstä, jossa keskuspankkien pääjohtajat valitsivat itse keskuudestaan johtokunnan jäsenet. Heidän oli myös otettava huomioon euroalueen maantieteellinen tasapaino. Euroneuvoston ja Ecofin-neuvoston tehtävänä on tulevaisuudessa synnyttää vuoropuhelu keskuspankin kanssa.
Kyse on myös parlamentin kuulemisvallasta. Minusta tuntuu, että selviämme menestyksekkäästi tästä ensimmäisestä vaiheesta. Se vastuuntuntoisuus ja ammattimaisuus, joilla valmistelimme, johdimme ja tänään arvioimme näitä kuulemistilaisuuksia, myötävaikuttaa varmasti toimielimemme oikeutuksen ja arvovallan vakiinnuttamiseen Euroopan keskuspankin etuoikeutettuna parlamentaarisena neuvottelukumppanina. Strategiaamme kuuluu tätä valtaa käytettäessä ennaltaehkäisy pikemminkin kuin vastakkainasettelu. Olen siitä iloinen.
Ryhmäni on asettanut ehdokkaiden suorituksen arvioinnissa etusijalle kaksi kysymystä. Millaisissa oloissa näette käyvänne vuoropuhelua parlamentin kanssa? Se on demokraattista vastuuta koskeva kysymys. Miten tulkitsette perustamissopimuksen 105 artiklaa, jossa teitä vaaditaan, hintavakauden aikaansaatuanne, tukemaan Euroopan unionin talouspolitiikkoja ja sen perustamissopimuksen 2 artiklassa määriteltyjä tavoitteita? Kyse on selväsanaisesti työllisyyden korkeasta tasosta.
Meidän on juuri näiden kahden kohdan osalta jatkettava vilkasta vuoropuhelua keskuspankin kanssa. Kuuden ehdokkaan arviointi, johon tänään ryhdymme, on meille annettu ainutlaatuinen tilaisuus, kun otetaan huomioon, että johtokunnan jäsenten toimikaudet ovat pituudeltaan vaihtelevia. Heidän suorituksensa olivat vaihtelevia, mutta he osoittivat ilmiselvästi suurta itsenäisyyttä ja suurta ajatuksen johdonmukaisuutta. Mitä muuhun tulee, arviot vaihtelevat sen tottumuksen mukaan, joka itse kullakin voi olla tämäntyyppisestä toimituksesta. Vaikka meidän ei kuulukaan antaa heille arvosanoja, sallittehan minun kuitenkin myöntää erityismaininnan herra Padoa-Schioppalle.
Meidän on tämän hyvän alun jälkeen mukautettava aikataulujamme ja rakenteitamme, jotta olisimme talouspolitiikan yleisiä suuntaviivoja koskevissa kysymyksissä sellaisen rahapolitiikan valppaita valvojia, joka on sopusoinnussa sellaisen talouspolitiikkojen yhteensovittamisen kanssa, joka palvelee ensimmäiseksi työllisyyttä.

Secchi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin esittää eräitä näiden erittäin kiinnostavien ja tärkeiden kuulemistilaisuuksien herättämiä ajatuksia.
Neuvoston menettelystä lauantain, toukokuun 2. päivän ja sunnuntain, 3. päivän välillä haluaisin ennen kaikkea sanoa, että on tärkeää panna merkille se, että markkinat, eli eurooppalaiset kuluttajat ovat olleet tyytyväisiä ehdotuksiin, ja Euroopan parlamentin - joka edustaa kansan tahtoa - on sen vuoksi otettava huomioon tämä eurolle todennäköisesti paljon mielipidemittausten ilmaisemaa kannatusta suurempaa tukea osoittava seikka. On kuitenkin välttämätöntä arvioida poliittisesti neuvoston menettelyä sekä harkita sekavan, salailevan ja yksimielisyysperiaatteen jatkuvasti vaarantaman päätöksentekomenettelyn sopimattomuutta tarkoitukseensa, sillä se heijastaa kehityksestä piittaamattomia asenteita yhteisen eurooppalaisen ulottuvuuden vahvistamista kohtaan.
Jotkut kollegat - erityisesti esittelijä - ovat jo käsitelleet hintojen vakauteen tähtääviä toimenpiteitä.
Haluaisin esittää eräitä näkökohtia myös toisesta esiin tulleesta aiheesta, Euroopan keskuspankin tilivelvollisuudesta. Kysymys on erittäin tärkeä, sillä se liittyy sekä demokraattisen valvonnan ja avoimuuden vaatimuksiin että niihin vaatimuksiin, jotka liittyvät EKP: n maineen ja uskottavuuden parantamiseen. Siksi on mielestäni tärkeää keskittyä keinoihin, joilla tämä päämäärä voidaan saavuttaa, eikä niinkään muodollisiin sääntöihin, jotka saattaisivat tarjota pelkästään byrokraattisia ja pinnallisia ratkaisuja ja lisäksi vaarantaa rahapolitiikan riippumattomuuden ja toimivuuden.
Kuulemistilaisuuksissa on tullut esiin myös Euroopan talouden hallinnon yleinen vahvistaminen, kysymys, jonka käsittelyä ei voi enää lykätä, ei ainoastaan siksi, että parempi tasapaino rahapolitiikan ja muiden talouspolitiikkojen välillä on välttämätön, vaan myös sen vuoksi, että talous- ja rahaliiton myötä monet tähän asti kansallisina pidetyt ongelmat ovat nyt yhteisiä. Esimerkiksi tässä yhteydessä voisin, mutta en tee sitä, käsitellä pitempään välttämättömyyttä nopeuttaa veropolitiikkojen yhtenäistämistä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, mielestäni voidaan ilmaista ei ainoastaan myönteinen vaan hyvin tyytyväinen arvio EKP: n johtoon nimetyistä ehdokkaista. Tämä luo tietenkin hyvän pohjan euron tulevalle menestykselle.

Malerba
Arvoisa puhemies, kun haastattelimme viime viikolla ehdokkaita Euroopan keskuspankin johtoon, päätavoitteemme oli vahvistaa parlamentin ja keskuspankin välisen luottamuksen periaatetta ja myös parlamentin oikeutta puuttua erikoistapauksissa keskuspankin toimintaan: sen muodostamiseen tällä hetkellä ja sen toimintaan tulevaisuudessa.
Kaikki ehdokkaat esittivät kuulemistilaisuuksissa erinomaiset ansioluettelot; johtajaehdokas Wim Duisenberg on lisäksi vanha tuttu talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, jossa hän on tullut tunnetuksi kyvykkyydestään ja suorapuheisuudestaan.
Oli erittäin tärkeää luoda ennakkotapaus parlamentin ja keskuspankin välisestä keskustelusta ja asettaa joitakin rajalinjoja toistaiseksi tarkemmin määrittelemättömälle pankin demokraattisen vastuun alueelle. Mielestäni kuulemistilaisuuksien onnistumiseen vaikuttivat merkittävästi puhemiehet von Wogau ja Randzio-Plath.
Toinen kuulemistilaisuuksien tärkeä tavoite oli määritellä uuden toimielimen - keskuspankin - rooli ja poliittinen asema suhteessa perustamissopimuksiin: pankin suhde Ecofiniin ja 11 euroon liittyvään maahan, suhteet euroon nyt ja tulevaisuudessa haluavien Euroopan valtioiden pankkien johtoon, sillä keskuspankin perustaminen on ensimmäinen todella liittovaltiotyyppinen ratkaisu Euroopassa.
Mielestäni on tärkeää ottaa huomioon seikka, jonka on ilmaissut - mielestäni paremmin kuin kukaan toinen - Tommaso Padoa-Schioppa, eli se, että myös Euroopan keskuspankilla on riippumattomuudestaan ja autonomiastaan huolimatta oltava käsitys Euroopan kehittämisestä, ja sen on käytävä keskustelua Ecofinin ja parlamentin kanssa.
Myös keskuspankin on otettava huomioon side rahapolitiikan ja Euroopan kehityksen välillä sekä side vartioimansa taloudellisen vakauden ja yhteisen huolenaiheemme, työllisyyden parantamiseksi tarvittavien uudistusten välillä.
Tällä alueella keskuspankin ja parlamentin vuoropuhelu saattaisi tuottaa parhaat tulokset. Tässäkin asiassa kantani on myönteinen ja ilmaisen luottamukseni pankin johtajille.

Cox
Arvoisa puhemies, parlamentin kuulemistilaisuudet ja keskuspankin puheenjohtajaa, varapuheenjohtajaa ja johtokunnan jäseniä koskeva vahvistusäänestys, jonka pidämme myöhemmin tänään, ovat tälle parlamentille viimeinen merkittävä askel ennen Euroopalle erittäin merkittävän ja historiallisen tapahtuman alkua.
Parlamentissa pidettyjen menettelyjen laatu on tuonut uskoakseni jonkin verran arvokkuutta nimitysmenettelyyn, jonka alku oli valitettavasti aika ikävä Euroopan neuvostossa 2. toukokuuta pidetyn pitkitetyn ja aika katkeran sananvaihdon vuoksi.
Neuvoston suosituksissa parlamentille Euroopan keskuspankin puheenjohtajaehdokkaalle Wim Duisenbergille on esitetty kahdeksan vuoden pituista toimikautta perustamissopimuksen mukaisesti. Me hyväksymme myöhemmin tänään päätöslauselman, jossa vahvistamme puheenjohtajan nimityksen näillä ehdoilla. Emme vastusta tätä. Tunnustan kuitenkin, että viittaus kahdeksan vuoden pituiseen toimikauteen on meille kaikille vain kuvitelmaa, sillä selvästikään Duisenberg tuskin tulee toimimaan niin kauan kyseisessä virassa oman päätöksensä mukaisesti.
Duisenberg esitti 2. toukokuuta antamassaan lausunnossa, että ottaen huomioon hänen ikänsä hän ei halunnut toimia tässä tehtävässä koko kautta, mutta lisäsi, että tulevaisuudessa tämä on hänen ja yksinomaan hänen päätöksensä. Kuulemistilaisuudessa tämä asia tuli vielä selvemmäksi. Puheenjohtajaehdokas aikoo toimia tehtävässään, mikäli hänen terveytensä sen sallii, vähintään niin kauan, että eurosetelit ja -kolikot on otettu käyttöön ja kansalliset setelit ja kolikot on poistettu käytöstä. Lisäksi hän totesi, ettei aio erota jonakin tiettynä ajankohtana. Vastatessaan lisäkysymyksiin hän totesi voivansa vakuuttaa meille, että puheenjohtajan ja varapuheenjohtajien toimikausien välillä ei ole mitään yhteyttä. Hänen tietojensa mukaan tällaista yhteyttä ei ole - ei minkäänlaista yhteyttä. Kun arvioidaan tämän korkean viran täydellistä riippumattomuutta ja toimintavapautta, tämä jälkimmäinen lausunto on tärkeä vahvistus niille.
Tässä valossa liberaaliryhmä korostaa, että pankin johtokunnan johdon jatkuvuus on toivottavaa ja ehdottaa, että puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan varhaisessa vaiheessa tapahtuvaa tai samanaikaista eroamista tulisi välttää. Tämä asia on tietenkin Duisenbergin itsensä päätettävissä. Uskon hänen vakuuttelujaan siitä, että yhden nimityksen toimikaudella ei ole mitään yhteyttä muiden nimitysten toimikausiin. Me liberaaliryhmässä uskomme, että ei ole olemassa muuta selvää tapaa vahvistaa tätä, kuin että hän pysyy tehtävässään varmistaakseen ensimmäisen varapuheenjohtajan ja hänen seuraajansa välisen kitkattoman siirron.

Theonas
Arvoisa puhemies, tämän päivän menettelyllä Euroopan parlamentti osallistuu Euroopan keskuspankin johtokunnan muodostamiseen. Kuten edeltäneet kuulemistilaisuudet osoittivat, johtokunta on elin, joka on riippumaton jäsenvaltioiden sekä Euroopan unionin itsensä poliittisista ja demokraattisista valvontaelimistä, samalla kun se on riippuvainen epävirallisista valtakeskuksista, kuten Brysselin poliittinen kompromissi osoitti, elin, joka katsoo velvollisuudekseen soveltaa tiukkaa monetaristista politiikkaa tavoitteenaan valuutan vakaus ja alhaiset korot välittämättä ollenkaan tämän politiikan vaikutuksista unionin kansalaisten sosiaaliseen tilanteeseen.
Kaikkien niiden nimissä, jotka joutuvat järkyttävällä tavalla maksamaan tämän kansan vastaisen uusliberalistisen politiikan seuraukset, kieltäydymme legalisoimasta äänellämme tätä elintä ja sille annettua tehtävää.

Hautala
Arvoisa puhemies, toivon, että menettelytapa, jolla Euroopan keskuspankin johtokunta valitaan, ei enää koskaan toistu. Erityisesti yksimielisyysvaatimus jäsenmaiden kesken on hyvin tuhoisa ja se mahdollistaa vain sen, että jokin iso jäsenmaa voi kiristää muita. Epävirallinen sopimus pääjohtajan toimikauden jakamisesta on onneksi vain osa armotonta näytelmää - sillä ei tule olla mitään juridista sitovuutta. Olkoon se kuitenkin varoitus siitä, että euro-alueen rahapolitiikkaa ei voi alistaa kansallisille intresseille.
Esitän muutaman kriittisen havainnon kuulemistilaisuuksista. Ensinnäkin nimetyt henkilöt osoittivat jokseenkin hämmästyttävää pidättyvyyttä koskien vaatimuksia keskuspankin avoimuudesta. Wim Duisenberg meni jopa niin pitkälle, että hän sanoi, että johtokunnan pöytäkirjat voitaisiin julkistaa vasta kuudentoista vuoden kuluttua. Tätä me emme voi hyväksyä. Euroopan parlamentin on heti aloitettava keskustelut tästä asiasta johtokunnan jäsenten kanssa.
Nimetyt henkilöt myös korostivat inflaation vastaista taistelua jopa enemmän kuin Maastrichtin sopimuksessa edellytetään. Viime viikon kuulemiset olkoot kuitenkin lähtökohta dialogille, jota keskuspankin johtokunta ja Euroopan parlamentti tulevat harjoittamaan. Siinä dialogissa on löydettävä tasapaino inflaatiotavoitteiden ja työllisyystavoitteiden välillä. Siinä on myös korostettava sitä, että maailman itsenäisimmäksi määritelty keskuspankki joutuu toimimaan jatkossa niin, että se perustelee ratkaisunsa niin Euroopan parlamentille kuin suurelle yleisöllekin. Tässä on Euroopan parlamentille tarpeeksi haastetta. Olen vakuuttunut siitä, että myös suuri yleisö tulee hyväksymään Euroopan parlamentin merkityksen keskuspankin valvonnassa.

Trizza
Arvoisa puhemies, Alleanza Nazionalen nimissä ilmaisen hyväksyntäni ja tyytyväisyyteni kaikkiin ehdokkaisiin, ja heidän joukostaan tahtoisin erityisesti nostaa esiin Padoa-Schioppan ansiot, mutta minun on kuitenkin korostettava eräiden Euroopan keskuspankin johtokunnan nimittämiseen liittyvien menettelytapojen uudelleen tarkastelun välttämättömyyttä. Vaikka tästä asiasta vallitsee laaja yksimielisyys, lähes koko parlamentti kuitenkin on tyytymätön näihin menettelytapoihin.
Jotta kunnioitettaisiin demokraattisuuden periaatetta, parlamentilla on oltava määräävämpi asema valinnoissa, jotka, kuten tämä, vaikuttavat suoraan yksittäisten jäsenvaltioiden talouteen. Parlamentille on suotava mahdollisuus tutkia uudelleen ja alistaa yksityiskohtaisempaan tarkasteluun ne ehdokkaat, jotka ensimmäisessä tarkastelussa eivät esitä tyhjentävää selvitystä asenteestaan rahapolitiikkoihin, demokraattiseen valvontaan ja avoimuuteen niissä toimissa, joita heitä pyydetään suorittamaan Euroopan unionin nimissä ja sen puolesta.
Sanon taas, kuten sanoin jo istunnossa 1. huhtikuuta, että kannatan keskuspankin täyttä itsenäisyyttä, mutta on välttämätöntä, että sen lisäksi, että se käy keskustelua Euroopan parlamentin kanssa pankin johdon nimityksistä sekä strategisesti erityisen tärkeistä rahapoliittisista valinnoista, on siirryttävä poliittiseen yhteenkuuluvuuteen, sillä ainostaan se voi taata sen, että vältytään aikaansaamasta talousjättiläistä, jolla ei ole minkäänlaista poliittista arvokkuutta.

Metten
Ennen kuin pidimme Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenehdokkaiden kuulemistilaisuudet viime viikolla, tiesimme luonnollisesti, että meillä ei ole juridisessa mielessä ehdokkaisiin nähden mitään veto-oikeutta. Nyt on kuitenkin selvää, että veto-oikeus on kuitenkin poliittisessa mielessä olemassa. Kukaan ehdokkaista ei voi toimia johtokunnan jäsenenä, jos hän ei nauti tämän parlamentin enemmistön luottamusta. Vaikuttaa siltä, että edes parlamentin sisällä ei ole ymmärretty tätä asiaa riittävällä tavalla. Keskustelut ehdokkaasta, jolla on huomattavasti vähemmän ansioita kuin muilla, ovat osoittaneet tämän. Mitä johtopäätöksiä voimme nyt tehdä kuulemistilaisuuden perusteella?
Voidaan sanoa, että ensinnäkin hyvä valmistautuminen kannattaa. Minun ryhmäni otti muutama kuukausi sitten yhteyttä eurooppalaisiin huippuasiantuntijoihin, jotka ovat sittemmin toimineet sosiaalidemokraattien kysymyksenesittäjien neuvonantajina ja keskustelukumppaneina. Olemme teettäneet kaikkien jäsenehdokkaiden poliittiset profiilit riippumattomilla asiantuntijoilla. Jotkut meistä ovat hankkineet tietoja amerikkalaisten kokemuksista Yhdysvaltojen senaatilta ja keskuspankilta.
Kuulemistilaisuuksien järjestelyt ovat toimineet hyvin. Meidän tapamme käyttää yhtä jäsenehdokasta kohti yhtä johtavaa haastattelijaa, joka on aina muusta maasta kuin jäsenehdokas itse, on varmasti myös tulevaisuudessa käyttökelpoinen. Joidenkin muiden ryhmien käyttämä haastattelutapa ei sen sijaan ole varmasti käyttökelpoinen tulevaisuudessa. Nämä ryhmät antoivat etusijan haastateltavan maanmiehille, jotka sitten ylpeilivät ystävyydellään ja yhteisillä tekemisillään ehdokkaan kanssa.
Toiseksi minusta vaikutti siltä, että kaikki ehdokkaat olivat riittävän tietoisia avoimuuden ja aktiivisen kommunikoinnin tärkeydestä sekä siitä, että Euroopan parlamentin kanssa täytyy olla hyvät suhteet. Vielä muutama viikko sitten me jouduimme sosialisteina käymään kovan taistelun Randzio-Plathin mietinnöstä korostaaksemme avoimuuden tärkeyttä, koska monet konservatiiviset kollegamme yhdistivät EKP: n avoimuuden sen riippumattomuuden loukkaamiseen. Nämä väärinkäsitykset on nyt saatu selvästi kuopattua. Minusta vaikuttaa siltä, että jopa Euroopan keskuspankin pöytäkirjojen nimettömyydestä on päästy sopimukseen.
Kolmanneksi, kuulemistilaisuuksissa tuli selväksi, että hintojen vakaus, jonka tärkeyttä myös minun ryhmäni painottaa, on saavutettu ja että EKP joutuu välittömästi pohtimaan, millä tavalla se alkaa tukea yleistä talouspolitiikkaa, mikä on sen toissijainen tehtävä.
Ikävä kyllä minun on todettava, että vastaukset tähän kysymykseen olivat yhä hyvin epämääräisiä. Vaikuttaa siltä, että keskuspankeissa uskotaan, että korot voivat vain nousta. Viimeinen päätelmäni on, että kaikki ehdokkaat näyttivät olevan riittävän tietoisia vaikeuksista, joita eurooppalainen rahapolitiikka tuo tullessaan, ja että he eivät aikoneet soveltaa perinteisiä, kansallisia ratkaisuja Euroopan ongelmiin. Tämä henkinen avoimuus saa minut luottamaan riittävästi siihen, että Euroopan keskuspankin kanssa jatkuvasti käymämme vuoropuhelu on tulevaisuudessa hedelmällistä. Tästä vuoropuhelusta tulee yksi parlamenttimme tärkeimmistä tehtävistä. Se on kiinnostava haaste, jonka me otamme innokkaina vastaan.

Peijs
Arvoisa puhemies, kun kuuntelee herra Metteniä, tuntuu hieman ikävältä. Aivan kuin sosialistit olisivat tässä parlamentissa ainoita, jotka puolustavat keskuspankin avoimuutta. Kenellekään ei pitäisi olla epäselvää, että PPE-ryhmä vastusti vain sitä, että parlamentti voisi erottaa keskuspankin johtokunnan. Haluaisin muistuttaa siitä, että herra Metten on halunnut jättää valitsematta yhden jäsenehdokkaista tai oikeastaan äänestää tyhjää, mutta huomenna tai tänään iltapäivällä hän äänestää kuitenkin puolesta. Tämä on kummallista, arvoisa puhemies, minusta Metten toimii kummallisesti.
Arvoisa puhemies, mitä tulee kuulemistilaisuuteen, olen tyytyväinen herra Duisenbergin kysymyksiini antamiin vastauksiin. Hän sanoi päättävänsä itse, milloin lopettaa virassaan. Hänen mielestään on järjetöntä puhua seuraajan kansallisuudesta saati sitten nimestä jo nyt. Huolimatta herra Duisenbergin suosituksesta, meistä tuntuu vieläkin ikävältä se, mitä tapahtui viikonloppuna 2. ja 3. toukokuuta. Sellaisissa tilanteissa myös puheenjohtajamaan pitäisi toimia ammattimaisin ottein. Asia on jättänyt ihmisten mieliin jonkin verran epäilyksiä. Jotta epäilykset saataisiin poistettua ihmisten mielistä, haluan nyt vedota herra Duisenbergiin, jotta hän pysyisi virassaan vähintään vuoteen 2003 saakka, jotta saataisiin kiistattomasti osoitettua, että Euroopan keskuspankki on riippumaton poliittisesta toiminnasta. Vastaukset kysymyksiin demokraattisesta vastuusta ovat keskeinen asia parlamentille.
Puheenjohtajaehdokas on valmis tulemaan parlamentin kuultavaksi neljä kertaa vuodessa. Silloin keskustellaan neljännesvuosittaisesta kertomuksesta. Varapääjohtaja Noyer sanoo myös ymmärtävänsä tämän vastuun tärkeyden. Kansallisten keskuspankkien pääjohtajat voivat selittää rahapolitiikkaa kansallisille parlamenteille. On järkevää, että herra Duisenberg ei yhdy Ranskan parlamentin toiveisiin siitä, että EKP: n johtokunnan jäsenten annettaisiin esiintyä jopa kansallisissa parlamenteissa. Voisitteko kuvitella herra Duisenbergiä Ranskan parlamentissa? Se olisi varmasti kauhistus ranskalaisille.

Janssen van Raay
Haluaisin esittää yhden huomautuksen ja yhden kysymyksen. Huomautukseni on seuraava: Alankomaalaisesta näkökulmasta on niin, että vuoden 1987 rahalakia pitäisi muuttaa lailla, mikä olisi erinomainen syy käyttää uutena keinona kansanäänestystä, koska jokainen Alankomaiden kansalainen käyttää guldenia. Tässä olisi tilaisuus kysyä Alankomaiden kansalta, haluaako sen enemmistö luopua guldenista vai ei. Tämä oli minun huomautukseni. Lain mukaan kansanäänestys voidaan järjestää, jos sitä vaatii yli 40 000 kansalaista.
Sitten kysymykseni. Seuratakseni kahta edellistä alankomaalaista puhujaa haluaisin nyt kysyä, annammeko nyt kohta arvion puheenjohtajasta, joka lähtee virastaan sen puolivälissä vapaasta tahdostaan, vai annammeko arvion puheenjohtajasta, joka käyttää riippumattomuuttaan - rouva Peijs esitti samansuuntaisen vetoomuksen - jäädäkseen virkaansa kahdeksaksi vuodeksi. Pääministeri on puhunut jälkimmäisen näkemyksen puolesta, mutta valtiovarainministeri on ollut toista mieltä, joten tilanne jää epäselväksi.

Ojala
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin ja sen johtajien nimittämistä koskevassa keskustelussa Euroopan parlamentin jäsenet ovat tuoneet moneen kertaan esiin sen, että pankin on pyrittävä toiminnassaan mahdollisimman suureen avoimuuteen ja pidettävä parlamentti jatkuvasti tietoisena toiminnastaan.
Haluaisin tuoda asiasta esiin sen toisen puolen, nimittäin sen, että tällainen avoimuus on hyödyllistä pankille itselleen ja etenkin sen alkuvaiheessa aivan välttämätöntä. Onnistuakseen tavoitteessaan Euroopan keskuspankki tarvitsee paitsi markkinoiden myös kansalaisten luottamuksen. Tässä Euroopan parlamentti voi olla hyvä yhteistyökumppani keskuspankille. Avoin keskustelu parlamentin kanssa rahapolitiikasta antaa pankille sen tarvitsemaa kansalaispalautetta ja vähentää kansalaisten pankkia kohtaan tuntemia epäluuloja. Toivon, että valittavat pankin johtokunnan jäsenet, joita kaikkia kannatan, ymmärtävät avoimuuden ja demokratian hyötynäkökohdat.

Harrison
Arvoisa puhemies, minulla oli kunnia osallistua ja olin tyytyväinen osallistuessani keskuspankin johtokunnan puheenjohtajien ja johtokunnan muun viiden jäsenen kaikkiin kuulemistilaisuuksiin, jotka pidettiin Brysselissä viime viikolla. Nämä kuulemistilaisuudet olivat valtaisa menestys Euroopan parlamentille ja täten Euroopan unionin kansalaisille. Lisäksi uskon, että kuulemistilaisuudet hälvensivät jonkin verran sitä epävarmuutta, joka vallitsi neuvoston kokouksessa, joka pidettiin edellisenä viikonloppuna Brysselissä ja jossa Duisenbergin ja Trichet'n lopullinen valinta EKP: n johtokuntaan 12 vuoden pituiseksi kaudeksi oli menestys, mutta sopimus, jolle valinta perustui, jätti arvostelemisen aihetta.
Miksi parlamentin kuulemistilaisuudet onnistuivat? Ensinnäkin meidän oikeusopillisessa kuulustelussamme Wim Duisenberg osoitti olevansa selkeästi puolueeton. Tämä hollantilainen ei aio jakaa kustannuksia. Hänelle annettiin kahdeksan vuoden mandaatti, ja hän yksin päättää mahdollisen eroamisensa mahdollisesta päivämäärästä.
Toiseksi Wim Duisenberg osoitti, kuten myös rouva Hämäläinen ja herra Issing, että perustamissopimuksen 105 artiklan mukaisesti, kun vakaan hintatason perusperiaate on varmistettu ja saavutettu, EKP: n velvollisuutena, eikä pelkästään vaihtoehtona, on - käyttäen viisaasti kaikkia saatavilla olevia mahdollisuuksia - tukea Euroopan unionin kasvun ja työllisyyden edistämistä koskevia laajoja tavoitteita. Kuten istuva puheenjohtaja Gordon Brown juuri mainitsi, Euroopassa on 18 miljoonaa työtöntä. Tämä velvollisuus voi merkitä korkojen laskemista koko " Eurolandiassa" kasvun edistämiseksi.
Kolmanneksi EP käynnisti EKP: n nykyisen johtokunnan kanssa selkeät puitteet tulevaisuuden vuoropuhelulle. Kuten valtiovarainministeri Brown äsken kehotti meitä, aiomme järjestää tarkoituksenmukaisia kuulemistilaisuuksia neljännesvuosittain EKP: n kanssa, eikä näiden tarkoitus ole loukata pankin riippumattomuutta vaan herättää välttämätöntä julkista vastuunalaisuutta, jolle myös tämän korkea-arvoisen ja voimakkaan elimen on alistuttava - se tulee todellakin olemaan " korkea-arvoinen" kansalle. Tämän osalta suren maanantaisen Times-lehden pääkirjoitusta, jossa kirjoittaja tietämättömänä pilkkasi EP: n tulevaa merkitystä demokraattisen vastuunalaisuuden toteuttamisessa.
Euroopan parlamentti on tulossa täysi-ikäiseksi. Näiden kuulemistilaisuuksien jälkeen se on saamassa ensimmäiset harmaat hiuksensa, ja muutamassa kuukaudessa parlamentin harmaat eminenssit aloittavat historiallisen tehtävänsä ja ryhtyvät säännölliseen vuoropuheluun EKP: n kanssa. Tämän tehtävän ansiosta Euroopan parlamentti asetetaan poliittiselle kartalle ikuisiksi ajoiksi. Kuulemistilaisuuksien todisteiden valossa uskon, että olemme päteviä tähän tehtävään, ja odotan innokkaana, että Euroopan parlamentti voi työskennellä yhdessä herra Duisenbergin ryhmän kanssa Euroopan yhteisen ja jännittävän tulevaisuuden puolesta.

Langen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, uskon, että neuvostoa voi onnitella, koska se on ehdottanut EKP: lle erinomaista aloitusjohtokuntaa. Neuvosto on näin täysin täyttänyt perustamissopimuksen artiklan 109 a mukaiset velvoitteensa. Keskustelun jatkaminen tulevan puheenjohtajan toimikaudesta on nähdäkseni tarpeetonta, koska herra Duisenberg nimitettiin kahdeksaksi vuodeksi ja se on sopimuksen mukaista.
Sopimuksessa määrätään tosin neuvoston yksimielisestä päätöksestä, mikä tarkoittaa sitä, että nimitys on poliittinen päätös, henkilöistä on siis keskusteltava. Johtokunnan riippumattomuus säilytetään siten, että uudelleen valinta ei ole sallittua. Herra Duisenbergin kanssa ei ole oikeastaan ollenkaan keskusteltu siitä vaan pelkästään toimikauden pituudesta. Kuulemistilaisuudessa osoittautui, että meille esiteltiin kuusi erinomaista ammatti-ihmistä ja ehdokasta. Lausunnoissa ja parlamentille esittäytymisessä oli tosin eroja, mutta kaikkiaan ehdokkaiden pätevyyttä ei voi asettaa kyseenalaiseksi. Ehdokkaat selittivät yksiselitteisesti, että he ehdottavat rahamäärän ohjauksen ja inflaatiotavoitteen yhdistämistä tärkeimmäksi välineeksi euron arvon vakauden varmistamiseksi. On aivan totta, että päätavoite on 105 artiklan mukaan rahanarvon vakaus ja että työllisyys voidaan johtaa vasta siitä, toisin kuin rouva Randzio-Plath äsken esitti. Vain vakaa euro, yhteensovitettu finanssipolitiikka ja 104 artiklan tiukka noudattaminen vakaussopimuksen yhteydessä takaavat jatkuvan menestyksen. Inflaatio ei ratkaise työmarkkinaongelmia, se todettiin kuulemistilaisuudessa yksiselitteisesti.
Sallikaa minun tehdä vielä yksi huomautus kollega Mettenille. Sosialistien ja kommunistien ryhmän kollegat epäilivät yhden ehdokkaan pätevyyttä. Minulla on se kuva - ja se käy ilmi myös äänestystuloksesta - että kyse ei ollut todella erinomaisesta pätevyydestä, vaan siitä tosiasiasta, että tämä ehdokas oli kristillisdemokraattisen pääministerin neuvonantaja ja työskenteli sen lisäksi useita vuosia yrittäjäjärjestössä. Pyydän teitä sivuuttamaan nämä perusteet ja äänestämään yhdessä järkevän ja hyvän johtokunnan puolesta.

Katiforis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta vei esimerkillisellä ja parlamentille kunniaksi olevalla tavalla läpi keskuspankin johtokunnan ehdokkaiden kuulemistilaisuudet. Perustamissopimus määrää, että itse ehdokkaiden tulee olla yleiseurooppalaisella tasolla ammatillisesti päteviksi ja arvovaltaisiksi tunnustettuja henkilöitä. Ehdokkaiden kansallisuudella ei ole eikä pidä olla merkitystä arvioinnissamme, mutta heidän talouspoliittisilla käsityksillään on tietenkin oltava merkitystä. Tätä ei voi ohittaa. Kaikki nämä asiat voivat kuitenkin jäädä toissijaisiksi, arvoisa puhemies, verrattuna siihen, että maailmassa on nyt enää vain kaksi suurta keskuspankkia, Euroopan keskuspankki ja Yhdysvaltojen keskuspankki.
Toivomme, että nämä kaksi mahtavaa elintä toimisivat yhdessä kansainvälisen valuuttajärjestelmän ja maailmantalouden vakauttamiseksi. Kuitenkin, kun vertaillaan niiden perussäännöissä mainittuja tavoitteita, minun on pakko myöntää amerikkalaisen elimen ylivertaisuus. Euroopan keskuspankin perussäännössä määrätyt tavoitteet ovat yksipuolisia ja varsin kömpelösti muotoiltuja. Kiireessään korostaa hintojen vakauden tärkeyttä, mistä me kaikki olemme samaa mieltä, tietenkin silloin kun sitä harjoitetaan loogisesti ja vastuullisella tavalla, perussäännön laatijat unohtivat jokaisen keskuspankin teknisen päätavoitteen eli rahan tarjoamisen talouden käyttöön, ja he jättivät työttömyyden lopulta toiselle sijalle. Yhdysvaltojen keskuspankin perussääntö taas lähtee liikkeelle perustarpeesta, että se tarjoaa rahaa talouden käyttöön ja samalla huolehtii yhtäläisesti hintojen vakaudesta, työllisyydestä ja järkevästä korkotasosta. Tämä perussäännön yksipuolisuus velvoitti ehdokkaat esiintymään yhtenäisenä rintamana kysymyksessä hintojen vakaudesta tai antoi heille tilaisuuden käytännössä Pontius Pilatuksen tavoin pestä kätensä työllisyyskysymyksestä. Tämän kysymyksen kohdalla ilmeni vivahde-eroja. Parlamentin tehtävä on kaikkien ehdokkaiden yleisen hyväksymisen ja keskuspankin riippumattomuuden kunnioittamisen puitteissa osoittaa ehdokkaille, että heidän tulee harjoittamallaan rahapolitiikalla korjata perussäännön yksipuolisuus ja siirtyä samoille linjoille amerikkalaisen keskuspankin kanssa. Uskoakseni tässä olivat sosialistisen ryhmän ehdokasarvioinnin tärkeimmät kohdat, ja toivon, että johtokunnan tulevat jäsenet ottavat huomioon kuulemansa kriittiset äänet.
Arvoisa puhemies, tähän asti hintojen vakauden kustannukset on sälytetty 20-30 miljoonan työttömän selkään. Nyt on koittanut aika, että osa painolastista otetaan pois pätevämmällä ja vastuuntuntoisemmalla talous- ja rahapolitiikalla, ja että Euroopan keskuspankin hallintoneuvosto tekee oman osuutensa tässä asiassa.

Stevens
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen brittiläiset jäsenet aikovat äänestää herra Duisenbergiä ja herra Noyeria vastaan. Tämä äänestys ei kohdistu henkilökohtaisesti heitä vastaan: me äänestämme Brysselin huippukokouksessa 2. 3. toukokuuta tehtyä sopimusta vastaan. Emme myöskään äänestä rahaliittoa vastaan. Jäsenet tietävät, että en voisi koskaan sallia sitä. Päinvastoin äänestämme yhtenäisvaluutan menestyksen puolesta. Tämä menestys ei riipu ainoastaan uuden keskuspankin uskottavuudesta vaan kaikkien Euroopan elinten uskottavuudesta ja varsinkin tämän parlamentin uskottavuudesta.
Me äänestimme 30. huhtikuuta ylivoimaisesti vastaan puheenjohtajan kahdeksan vuoden pituisen toimikauden minkä tahansa muutosten osalta ja puheenjohtajan seuraajan kansallisuuden minkäänlaisen ennalta määräämisen osalta. Vähemmän kuin kolme päivää myöhemmin neuvosto yksinkertaisesti heitti nämä äänestykset vasten kasvojamme. Herra Duisenbergin meille esittämät ennalta valmistelemattomat huomautukset eivät muuta laisinkaan tätä tosiasiaa.
Tiedän, että monet teistä yhtyvät paheksuntaamme tätä kohtaan. Jotkut ovat puhuneet ja vaipuneet sen jälkeen hiljaisuuteen. Jotkut ovat häpeäkseen yrittäneet kätkeä alistumistaan hallitusten päämiesten edessä kiusaamalla herra Solansia. Se on pelkurien tie. Joillakin meistä täytyy olla rohkeutta paljastaa se, mihin tämä parlamentti uskoo, mutta mitä se ei voi sanoa.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedätte, perustamissopimukseen sisältyy selkeä suunnitelma Euroopan keskuspankin toiminnasta. Siinä korostetaan keskuspankin itsenäisyyttä ja riippumattomuutta, ja sitä, että siihen eivät saa vaikuttaa minkäänlaiset painostukset tai poliittiset neuvot.
Perustamissopimuksessa on kuitenkin samalla varattu olennainen osuus politiikalle eli nimittämiselle. Nimittämisestä vastaa neuvosto, mutta perustamissopimuksessa on myös määrätty, että parlamentti voi antaa lausuntoja kuulemistilaisuuksien tai neuvoston ehdokkaiden kuulustelun jälkeen. Siksi olen nyt tyytyväinen voidessani vakuuttaa, että Euroopan parlamentti on täyttänyt tehtävänsä moitteettomasti ja siten on voitu oikaista viime viikonloppuna järjestetyssä valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokouksessa syntynyttä väärää vaikutelmaa.
Duisenbergin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevälle valiokunnalle antamat vastaukset ovat hälventäneet joitakin näkökohtia koskeneita epäilyksiä, jotka jäivät huippukokouksessa epäselviksi, koskien erityisesti Duisenbergin mahdollista eroa. Lainaan suoraan istunnon sanatarkkaa pöytäkirjaa: " I do not intend to stand down at a specific moment in time (En aio vetäytyä syrjään minään tiettynä ajankohtana)" , totesi Duisenberg. Ja painotti: " I want to emphasize that the decision to step down will be my decision and mine alone (Haluan tähdentää, että päätös vetäytyä tulee olemaan minun päätökseni ja yksinomaan minun)" . Mielestäni tämä on tärkeä selvennys, erityisesti Stevensin meille nyt tekemän huomautuksen valossa.
Toiseksi haluan viitata kohtaan, jolla on parlamentille ja ennen kaikkea edistyspuoluetta tai vasemmistoa kannattaville parlamentin jäsenille erityistä merkitystä. Kyse on ehdokkaiden valmiudesta sovittaa yhteen hintojen vakauden ja alhaisen inflaation säilyttämisen olennainen tehtävä unionin kehittämän - tai jota unionin olisi kehitettävä - talouspolitiikan yleisten tavoitteiden kanssa, jossa painotetaan pääasiassa kasvua ja työpaikkojen luomista. Kuusi ehdokasta on antanut meille yleensä tyydyttäviä vastauksia tällä pohdintojen alalla, vaikka vastauksiin on sisältynyt selkeitä vivahde-eroja.
Kolmanneksi on olemassa meille erityisen tärkeä kohta, joka koskee suhteita Euroopan parlamenttiin. Se on tästä lähtien ensisijainen keskustelukumppani, sen on oltava ensisijainen keskustelukumppani tulevan Euroopan keskuspankin demokraattisessa valvontatehtävässä. Kaikki jäsenet ovat myös tällä alueella antaneet meille tyydyttäviä vastauksia ja vahvistaneet sen lisäksi tärkeän kohdan: Euroopan parlamentin aseman ensisijaisena keskustelukumppanina. Kansalliset parlamentit hoitavat edelleen tehtäväänsä kansallisten keskuspankkien johtajien kanssa, jotka luonnollisesti jatkavat toimintaansa kansallisella tasolla.
Lopuksi on olemassa aihe, joka on meille myös hyvin tärkeä: rahapoliittisia päätöksiä ja niiden perusteita koskeva avoimuus ja julkinen tiedotus. Tämä on olennainen kohta, jonka merkitystä olemme korostaneet monta kertaa ja johon olemme saaneet tyydyttäviä vastauksia.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 128 vuotta sitten Euroopassa piti jo kerran täyttää virka. Se tapahtui Espanjassa. Ranskan hallitus lähetti tuolloin Bad Emsiin sähkeen, joka joidenkin siihen tehtyjen muutosten vuoksi loi siihen tunnelman, jonka perusteella alettiin valmistautua sotaan.
Nyt riideltiin taas kerran henkilön työpaikasta, erityisesti saksalaiset ja ranskalaiset. Pääsopimuspuolet kohtasivat kuitenkin kaksi päivää myöhemmin Avignonissa ja suunnittelivat sitä, miten ne etenevät Euroopassa tulevaisuudessa. Siitä näkee uskoakseni aivan selvästi valtavan suuren eron silloiseen aikaan verrattuna, nimittäin sen, kuinka pitkälle olemme päässeet Euroopassa. Kysymyksistä, jotka ennen johtivat sotiin, riidellään nyt yhteisissä toimielimissä, ja sitten kokoonnutaan taas yhteen ja työskennellään edelleen. Siinä kuvastuu koko poliittinen vakaus, jonka olemme nyt saavuttaneet Euroopassa. Tämä poliittinen vakaus on myös perusta taloudelliselle ja rahapoliittiselle vakaudelle, jonka haluamme saavuttaa talous- ja rahaliitossa. Nythän ei ole kyse vain henkilökysymyksestä, vaan Maastrichtin sopimuksessa ja vakaussopimuksessa on määritetty rajat, joiden mukaan keskuspankki on itsenäinen, koko keskuspankkijärjestelmä on itsenäinen ja niin edelleen, niin että sillä on uskoakseni luja perusta.
Meidän olisi kuitenkin tehtävä selväksi, että tätä Euroopan keskuspankin riippumattomuutta on puolustettava. Herra Duisenbergin paperissa on ensimmäinen mahdollinen eroamispäivä, ei kuitenkaan lopullista eroamispäivää. Sen vuoksi hänen määritelmänsä on oikea, että neljän vuoden jälkeen mennään suotuisaan suuntaan ja voimme puolustaa riippumattomuutta, jos jokin kansallinen hallitus painostaa sopimattomasti keskuspankin puheenjohtajaa ja hänen hyvää miehistöään.
Saanen tehdä vielä yhden huomautuksen! Valtava kiukku, joka syntyi komission puheenjohtajan virkaa täytettäessä ja taas nyt, perustuu vain yhteen seikkaan: tällaiset kysymykset on edelleen ratkaistava yksimielisesti. Sen vuoksi parlamentin on seuraavan toimielinkierroksen aikana annettava arvoa sille, että tällaiset henkilövalinnat voidaan tehdä neuvoston tasolla enemmistöpäätöksinä, jotta tällaiset tilanteet eivät toistu.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, tahdon kiittää kollega Christa Randzio-Plathia siitä erinomaisen suurenmoisesta työstä, jonka hän on tehnyt tämän ansiokkaan mietinnön yhteydessä.
Keskuspankilla tulee olemaan maailman laajin toimintavapaus: sen johtajat ovat huippuvallankäyttäjiä. On siis selvää, että valtaa ei voi olla ilman mitään vastuuta. Ei raha eikä varsinkaan rahapolitiikka ole ollenkaan neutraalia. Se on kuumaa, se on sähköistä, se on kovaa valtaa ja se vaikuttaa jokaiseen unionin kansalaiseen.
Kuulemiset olivat tärkeitä. Emme ottaneet poliittista kantaa, koska siinä tapauksessahan olisi ollut viisi meidän kannaltamme sopimatonta ehdokasta. Yksi kandidaatti ei täyttänyt meidän monien haastattelijoiden mielestä vaatimuksia. Täytyy sanoa, että pankkijärjestelmä on yliherkkä, jos se ei kestä edes yhden jäsenen kohdalla tyhjän äänestämistä, ei edes parlamentissa. Onneksi markkinat ovat toista mieltä.
Hyvä puoli tässä on, että näin aloitimme tiukan vuoropuhelun keskuspankin kanssa ja tulemme takuulla olemaan tarkkoja talous- ja työllisyyspolitiikan esiintuomisessa. Varoitan luulemasta, että Euroopan parlamentti olisi lehdistön kaltainen keskuspankin julkaisukanava. Parlamentti luo käsittelyjärjestyksen ja tuo esille taloudellisyhteiskunnalliset kehykset, joiden puitteissa EKP harjoittaa rahapolitiikkaa.
Pidän erittäin tärkeänä sitä, että EKP raportoi rahapolitiikan ohella arvioissaan siitä, missä määrin rahapolitiikka on todella tukenut yleistä talouspolitiikkaa. Sen keskeisenä tavoitteenahan on työllisyyden parantaminen. Se on unionin keskeinen pulma. Ei sellainen euro ole aina vakaa, joka perustuu näin suurelle massatyöttömyydelle.
Eräät keskuspankin jäsenehdokkaat eivät myöntäneet, että rahapolitiikalla voisi olla erilaisia vaikutuksia euroalueen eri osissa. On kuitenkin tunnettua, että maat ovat eri aikaan erilaisissa taloudellisissa sykleissä. Erityisesti pienten maiden, kuten Suomen, taloudellinen kierto eli sykli ja työllisyystilanne ovat erilaisia kuin suurten maiden. Euroopan keskuspankin on otettava huomioon myös epäsymmetristen shokkien mahdollisuus sopivaa eurooppalaista rahapolitiikkaa määriteltäessä.
Nyt olemme aloittaneet yhteistyön pankin kanssa. Uskon ja toivon, että siitä tulee hyvä, mehukas ja tärkeä.

Thyssen
Arvoisa puhemies, johtokunnan jäsenehdokkaiden ansioluetteloiden ja heidän kysymyksiimme antamiensa kirjallisten ja suullisten vastausten perusteella olemme voineet todeta, että jokainen esitetyistä ehdokkaista ansaitsee tukemme. Olen vakuuttunut näiden viiden miehen ja yhden naisen ominaisuuksista, heidän lahjomattomuudestaan ja päättäväisyydestään sekä siitä, että he soveltavat perustamissopimusta kaikin puolin ja että heillä on riittävästi kokemusta, jotta he voivat hoitaa tehtävänsä arvokkaasti.
Kaikki jäsenehdokkaat ovat ilmaisseet valmiutensa siihen, että he Euroopan keskuspankin jäseninä käyvät jatkuvaa keskustelua Euroopan parlamentin kanssa. Lisäksi kaikki jäsenehdokkaat ovat jo ennakkoon näyttäneet, että heillä on kykyä toimia ryhmässä.
Kuultuamme jäsenehdokkaita ja luettuamme neuvoston johtopäätökset me voimme vain todeta, että perustamissopimusta ja Euroopan keskuspankkia koskevia sääntöjä noudatetaan. Näin ollen äänestän mielelläni kaikkien ehdokkaiden nimittämisen puolesta.
Valitettavasti en voi puhua yhtä myönteisesti neuvoston toiminnasta. Eurooppalaisilla on vain vähän hyvää sanottavaa niistä, jotka ovat vastuussa huonosta valmistelusta neuvostossa ja jotka eivät ole edes tällaisella historiallisella hetkellä onnistuneet siinä, että tietyn maan kansallisen arvovallan sijasta etusijalle olisi asetettu asiaan kuuluva yleinen eurooppalainen etu. Haluamme kuitenkin kiittää niitä hallitusten päämiehiä, jotka ovat osoittaneet kärsivällisyyttä ja poliittista rohkeutta tuntikausia kestäneellä lounaallaan ja jotka ovat tehneet mahdolliseksi tuloksen, jonka me tänään hyväksymme. Kiitokset ansaitsevat myös ne, jotka talousasioita käsittelevässä valiokunnassamme organisoivat kaiken työn. Toivon, kollega Metten, että poliittiset ryhmät säilyttävät seuraavassa tilanteessa poliittisen vapautensa, niin että ne kaikki toimivat itse parhaaksi näkemällään tavalla.
Neuvoston päätöksentekomenettelyä täytyy kuitenkin luonnollisesti tarkistaa. Ei voi enää olla niin, että yksi maa voi käyttää nimityspäätöksissä veto-oikeutta.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, euron käyttöönotto on erittäin merkittävä tapahtuma. Siitä tulee suuren talousmahdin uusi viiterahayksikkö, joka toivon mukaan johtaa siihen, että tuo talousmahti muuttuu myös poliittiseksi mahdiksi.
Euroa ohjaa itsenäinen keskuspankki, ja ehdolla olevien johtokunnan jäsenten kuulemistilaisuus oli yksi Euroopan parlamentin suurista hetkistä. Siitä huolimatta prosessi, jossa neuvosto valitsi keskuspankin johdon, oli varsin valitettava. Ehdokkaiden uskottavuus ja Euroopan talouksien vakaus olivat kuitenkin riittävän vakuuttavia hälventämään rahamarkkinoilta muiston kansallismielisistä päätöksistä, jotka eivät toivottavasti enää toistu.
Tämä ei ole kokonaisuudessaan aivan sellainen johtokunta, jota olisin toivonut Eurooppa-neuvoston meille esittävän. Enkä tietenkään saanut yhtä hyvää käsitystä kaikista ehdokkaista. Mutta pitämämme kuulemistilaisuuden ansiosta saimme välttämättömät takeet siitä, että kaikki johtokunnan jäsenet, erityisesti Wim Duisenberg, tunnustavat Euroopan keskuspankin legitimiteetin ja euron vahvuuden olevan sitä vakaammalla pohjalla, mitä paremmin johtokunta tekee tiliä Euroopan parlamentille ja mitä syvällisempää rahapoliittista vuoropuhelua se käy meidän kanssamme.
Kaikki kuulemamme jäsenet saivat meidät vakuuttuneiksi siitä, että he ovat erittäin hyvin perillä asioista ja että he ovat kaikissa elämänvaiheissaan toimineet kunniallisesti. Haluan onnitella erityisesti rouva Hämäläistä, enkä ainoastaan siksi, että täytämme vuosia samana päivänä, vaan ennen kaikkea siksi, että iloitsen nähdessäni naisen Euroopan keskuspankin johtokunnassa.
Toivokaamme, että hän saa tulevaisuudessa rinnalleen muitakin naisia, kuten demokratiaan kuuluu. Me saimme nyt tilaisuuden tutustua paremmin Euroopan keskuspankin johtokuntaan, ja samalla tavoin johtokunta itsekin varmasti ymmärsi, että rahapolitiikka ei ole meille yhdentekevä asia ja että Euroopan parlamentin jäsenet, jotka ovat yhteydessä kansallisiin parlamentteihin, tulevat seuraamaan Euroopan keskuspankin toimintaa tarkasti ja valvomaan, että se täyttää kaikki perustamissopimuksessa sille annetut tehtävät, joihin kuuluu erityisesti hintojen vakaus, mutta myös työttömyyden torjunta, taloudellinen kasvu sekä Euroopan taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden tukeminen.

Hendrick
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla rouva Randzio-Plathia hänen uupumattomista ponnisteluistaan esittelijänä sekä jäseniä ja parlamentin sihteeristön henkilökuntaa heidän työstään.
Onnistunut yhtenäisvaluutta edistää yhtenäismarkkinoita, mikä vaikuttaa osaltaan kasvuun ja työllisyyden korkeaan tasoon Euroopan unionin perustamissopimuksen 2 artiklan mukaisesti. Pitkällä aikavälillä se tuo mukanaan rahapoliittisen ja taloudellisen vakauden sekä matalan inflaation.
Uskon, että tämä parlamentti on käyttäytynyt arvokkaasti. Meidän ponnistelujemme ansiosta viime viikon torstain ja perjantain kuulemistilaisuuksissa sekä meille että laajemmin muille ihmisille annettiin mahdollisuus nähdä vilaukselta tulevien EKP: n johtokunnan jäsenten sydämiin ja ajatuksiin ennenkokemattomalla tavalla.
Sitoumus selkeyteen ja avoimuuteen on nyt ajankohtaista, kuten istuva puheenjohtaja mainitsi aiemmin puheessaan. Lisäksi kaikki ehdokkaat antoivat sitoumuksensa demokraattisen vastuunalaisuuden eri muodoille, ja tähän on suhtauduttava sydämellisesti. Kaikki ehdokkaat oli päteviä ja joillakuilla heistä oli näkemyksiä, joihin jotkut meistä eivät yhdy. Jos kuvittelemme, kuten herra Stevens teki, että äänestäminen herra Duisenbergin puheenjohtajuutta vastaan auttaa joko euroa tai tämän parlamentin tehtävää, vääristämme totuutta, ja se on petosta.
Herra Stevensin huomautukset ovat pikemminkin kohteliaisuus hänen johtajalleen kotona Westminsterissä, herra Haguelle. Olemme kaikki eurooppalaisia, ja tässä parlamentissa tehdyt päätökset on tehty koko Euroopan etua ajatellen - tämä ei ole hallitusten välinen elin. Olemme uuden aikakauden kynnyksellä - johon uskon kaikkien 15 jäsenvaltion seuraavien vuosien aikana siirtyvän - aikakauden, joka tuo Eurooppaan koskaan ennennäkemätöntä työllisyyttä ja hyvinvointia ja antaa Euroopan kansalaisille heidän tärkeyttään vastaavaa painoarvoa ja vaikutusvaltaa maailmalla. Odotan kovasti tätä ajanjaksoa.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, toukokuun ensimmäinen viikonloppu oli historiallisen merkittävä Euroopan unionille. Euroopan unioni asetti 2000-luvun suuntaviivat päättämällä, että yksitoista viidestätoista jäsenvaltiosta ottaa yhteisen valuutan käyttöön 1. tammikuuta 1999. Tätä historiallista tapahtumaa varjosti kuitenkin keskustelu Euroopan keskuspankin tulevasta puheenjohtajasta. Tiedotusvälineissä oli pääaiheena lopulta vain kysymys: kestääkö Wim Duisenbergin toimikausi neljä vai kahdeksan vuotta?
Olen erittäin pahoillani siitä. Se ei ollut eikä ole oikeastaan tärkein kysymys. Pitää paikkansa, että Euroopan keskuspankin johtokunnan kuudella jäsenellä on eripituiset toimikaudet. Asia järjestettiin niin, jotta seuraava vaihdos ei poistaisi samalla kertaa koko johtoa. Näin varmistetaan, että kaikki kokemus saadaan hyödynnettyä. Lyhyemmällä toimikaudella ei ole siis mitään tekemistä Euroopan keskuspankin vähäisemmän riippumattomuuden kanssa. Riippumattomuus näkyy päivittäisessä toiminnassa. Pitää myös paikkansa, että Euroopan keskuspankin johdon nimitys on poliittinen ratkaisu. Missään maailman maassa ei ole toisin. Toiminnassaan Euroopan keskuspankki on kuitenkin täysin riippumaton.
Mikä oli loppujen lopuksi syy tähän toukokuun ensimmäisen viikonlopun tapaturmaan? On varmaa, että neuvoston kokousta 2. toukokuuta 1998 ei ollut valmisteltu parhaalla mahdollisella tavalla. Kuten tiedämme, kulloisenkin puheenjohtajamaan tehtävä on etukäteen tehokkaasti valmistella henkilöihin kohdistuvia päätöksiä, jotka on tehtävä yksimielisesti. Luxemburg aloitti tämän tavan puheenjohtajana ehdotuksella, joka kovasti muistutti nyt löydettyä ratkaisua. Puheenjohtajamaa Britannia on sitten jatkanut näitä ponnisteluja. Ehdotusta, jonka pääministeri Tony Blair lopulta esitti valtion- ja hallitusten päämiehille lounaalla 2. toukokuuta, ei valitettavasti hyväksytty yleisesti. Hätäkokous Alankomaiden ja Ranskan hallitusten päämiesten kanssa, jotka torjuivat toistensa ehdokkaat, ei valitettavasti johtanut tulokseen. Liittokansleri Helmut Kohlin oli lopulta otettava välittäjän rooli. Hän sai kokouksessa, jota myöhemmin kutsuttiin maailman pisimmäksi lounaaksi, kello 14.00: n ja aamukolmen välisenä aikana aikaan ratkaisun, joka nyt on käsiteltävänä. Helmut Kohl ansaitsee siitä kiitoksemme ja tunnustuksemme. Suosionosoituksia!
(Hillittyjä suosionosoituksia) Wim Duisenbergistä tulee Euroopan keskuspankin ensimmäinen puheenjohtaja ehdokkaana, joka oli 14 jäsenvaltion toive-ehdokas ja Euroopan parlamentinkin toive-ehdokas. Juuri Euroopan keskuspankin leimaa-antavina ensimmäisinä vuosina se on erityisen tärkeää. Herra Duisenberg kokosi ammatillisen uransa alkuaikoina akateemista kokemusta. Sen jälkeen hän opetteli tuntemaan kansainvälisen rahamaailman työskentelemällä kansainvälisessä valuuttarahastossa. Hän oli Alankomaiden valtiovarainministeri, sitten erittäin menestyksellinen Alankomaiden keskuspankin puheenjohtaja. Nykyään hän on Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtaja. Wim Duisenbergillä on näin ollen parhaat edellytykset Euroopan keskuspankin ensimmäisen puheenjohtajan virkaan, sillä hän voi tuoda tehtävään koko elämänkokemuksensa.
Meidän on lisäksi otettava huomioon, että viran vastaanottaa nyt kokonainen miehistö ja ettei keskuspankin puheenjohtaja tee päätöksiä yksin vaan miehistönsä avulla. Tällä miehistöllä on erinomainen päällikkö. Hän on puheenjohtaja Wim Duisenberg. Miehistössä on hänen lisäkseen kaksi muuta erittäin vahvaa jäsentä: Padoa Schioppa Italiasta, erinomainen mies, jonka me kaikki tunnemme, ja Otmar Issing, Saksan Bundesbankin pääkansantaloustieteilijä, professori, joka on kirjoittanut rahapolitiikan ja rahateorian perusteoksia. Minunkin piti lukea hänen teoksiaan, ennen kuin aloin työskennellä rahapolitiikan parissa. Kuulemistilaisuudessa minun täytyi sanoa hänelle, että oikeastaan minun ei pitäisi tenttiä professori Issingiä vaan hänen minua! Hän on siis aivan erinomainen mies. Professori Issingkin nimitettiin kahdeksaksi vuodeksi. Hän on siis mukana kahdeksan vuotta. Sitten tiedämme - ja kollega Donnellykin tietää - että korkopäätöksiä eivät tee lopulta yksin puheenjohtaja ja johtokunta, vaan että johtokunta ja keskuspankin neuvosto tekevät päätökset yhdessä ja että siellä ovat edustettuna myös Trichet ja Tietmeyer. Toisin sanoen, aloittamassa on erinomainen miehistö. Voin vain suositella teille tämän erinomaisen miehistön hyväksymistä!

Brown
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa ja parlamentin tilaisuuksissa on osoitettu vastuunalaisuutta ja pyritty luomaan yksimielisyyttä, mikä on ansioksi tälle parlamentille. Tämä tarkoittaa, että tulevat suhteet parlamentin ja Euroopan keskuspankin välillä ovat kunnossa. Uskon, että puhun kaikkien ministerineuvoston jäsenten puolesta onnitellessani tätä parlamenttia siitä erinomaisesta tavasta, jolla nämä tilaisuudet on pidetty.
Haluaisin lisätä ainoastaan kaksi seikkaa. Ensinnäkin välitän paitsi parlamentin äänet myös sen näkemykset valtiovarainministerien seuraavaan kokoukseen, joka pidetään tiistaina. Kerron heille sen, minkä uskon jokaisen puhujan täällä sanoneen - teidän näkemyksenne, minun näkemykseni, kaikkien ministerineuvoston jäsenten näkemyksen - että perustamissopimusta tullaan noudattamaan ja sitä pitäisikin noudattaa kaikilta osin.
Toinen tieto, jonka välitän, on se, että tämä on neuvottelutoimintaa, joka ei ole prosessin loppu vaan sen alku. Läpinäkyvyys, vastuunalaisuus ja avoimuus, jotka melkein jokainen puhuja on maininnut, ovat minun mielestäni ja näissä tilaisuuksissa esitettyjen näkemysten mukaan aivan välttämättömiä eivätkä pelkästään siksi, että ne ovat hyväksi yhtenäisvaluutalle vaan myös koska ne vaikuttavat suurempaan vakauteen, joka puolestaan mahdollistaa korkeamman kasvun ja työllisyyden tason Euroopassa.
Sen tähden siltä pohjalta, että neuvottelut ovat olleet tehokkaat ja ovat tulevaisuudessakin tehokkaat, kehotan teitä välittämään neuvottelunne tulokset Euroopan valtiovarainministereille ja Euroopan neuvostolle tänään pidettyjen puheiden hengessä.

Wolf
Arvoisa puhemies, olen tyrmistynyt, koska en kyennyt tekemään eroa ironian ja vakavan asian välillä herra von Wogaun puheessa, kun otan huomioon herra Brokin reaktion siihen.

Metten
Arvoisa puhemies, rouva Peijs on puuttunut kahteen esittämäni asiaan. Ensinnäkin hän sanoo, että PPE-ryhmä on aina kannattanut avoimuutta. Hänellä on lyhyt muisti. Pyydän kaikkia lukemaan hänen edellistä RandzioPlathin mietintöä koskevan puheensa. Se ei jätä mitään epäselväksi.
Hän myös puhui minun määrätietoisuudestani kritiikissä, jota olen esittänyt paria jäsenehdokasta kohtaan. Pyydän kaikkia tarkastelemaan pian suoritettavien äänestysten tuloksia, niin selviää, kuinka määrätietoinen olen ollut.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, koska kollega Wolf puhui minusta, haluaisin vakuuttaa hänelle, että olen mielelläni valmis antamaan hänelle kirjallisen version puheesta, jonka juuri pidin. Jos hän sitten liittää sen todellisiin tapahtumiin, esimerkiksi kysyy Gordon Brownilta, tapahtuivatko asiat todella niin, hän toteaa, että neuvoston puheenjohtaja Gordon Brown vahvistaa asioiden tällaisen kulun.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Euro-Välimeri-yhteistyö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista asiakirjoista:
Viola, Fabra Vallés, Martens, Friedrich ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta (B4-0466/98-0-0111/98), neuvostolle Euro-Välimeri-yhteistyöstä; -Speciale, Terrón I Cusì, Napoletano, Roubatis, Swoboda ja Carlotti PSE-ryhmän puolesta (B4-0288/98-0-0083/98) neuvostolle Euro-Välimeri-assosiointisopimuksista; -Azzolini ja Pasty, Unioni Euroopan puolesta - ryhmän puolesta (B4-0290/98 - O-0092/98) neuvostolle ja (B4-0383/98 - O-0093/98) komissiolle Euro-Välimeri-yhteistyöstä; -Elmalan, Carnero González, Papayannakis, Ephremidis, Alavanos, Gutiérrez Díaz ja Sierra González, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaation/ Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmän puolesta (B4-0384/98 - O-0094/98) neuvostolle ja (B4-0385/98 - O-0095/98) komissiolle Euro-Välimeri-assosiointisopimuksista; -Fabra Vallés, Viola, Theato, Lambrias, Martens, Friedrich ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta (B4-0467/98 - O0112/98), komissiolle Euro-Välimeri-yhteistyöstä; -Aelvoet, Cohn-Bendit, Gahrton, Tamino ja Orlando, Euroopan parlamentin vihreän ryhmän puolesta (B4-00389/98 - O0099/98) neuvostolle ja (B4-0390/98 - O-0100/98) komissiolle Euro-Välimeri-assosiointisopimuksista; -Lalumière, Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta (B4-0465/98 - O-0103/98) neuvostolle Euro-Välimeriassosiointisopimuksista; -Souchet, Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta-ryhmän puolesta (B4-00469/98 - O-0114/98/riv.I) neuvostolle Euro-Välimeri-yhteistyöstä; -Caligaris ja Fassa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta (B4-00471/98 - O-0116/98) neuvostolle ja (B4-0472/98 - O-0117/98) komissiolle Euro-Välimeri-assosiointisopimuksista.
Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Maltan voimattomuuden, Jordanian vaikeasti syntyneen sopimuksen, jo tehtyjen Euro-Välimeri-sopimusten ratifioinnin myöhästymisen, Algerian dramaattisten tapahtumien, rauhanprosessin pattitilanteen, Kyproksen ongelmallisen ehdokkuuden ja MED-ohjelmien valitettavan keskeytymisen jälkeen Euro-Välimeren alueen kehitys on tällä hetkellä herkässä ja tärkeässä tilanteessa.
Keskustelu käynnistyy uudelleen Palermossa, missä ensi kesäkuussa järjestetään epävirallinen ulkoministerien kokous, josta on määrä lähteä, toivottavasti myötämäkeen, kohti seuraavaa, Berliinissä järjestettävää konferenssia.
Tämä uusi alku on lupaava: ennen kaikkea MED-ohjelmien käynnistäminen uudelleen ja jälleen löytynyt luottamus siihen, että sopivien rahoitusjärjestelyjen avulla on mahdollista palauttaa kansalaisyhteiskunnille Välimeren kahden rannikon siteiden vahvistamiseen tarvittavat voimavarat, ovat onnellisia enteitä.
Toinen myönteinen merkki on syntymässä oleva Euro-Välimeren alueen foorumi, joka täydentää Barcelonan julistusta.
Näistä hyvistä enteistä huolimatta on kuitenkin jäljellä se vaara, että Israelin ja Palestiinan tuskallisella rauhanprosessilla, johon sisältyvät ongelmat tälläkin hetkellä ovat ajankohtaisia, ja eurooppalaisen diplomaattisen läsnäolon riittämättömyydellä neuvotteluissa, joita johdetaan Washingtonista, on kielteinen vaikutus - kuten jo Maltalla tapahtui - Euroopan yritykseen vahvistaa vuoropuhelua Välimeren eteläisen alueen kanssa.
Lähi-idän alueen aiheet nousevat esiin Barcelonan prosessissa, mutta niiden kehitys on tällä hetkellä väistämättä hidastunut, ja ne ovat yhä eräs tämän kehityksen heikoimmista kohdista.
Mikäli unionin yhteinen ulkopolitiikka ei vielä ole tällaisten tehtävien tasalla, saattaa nyt syntymässä oleva foorumi osaltaan auttaa ylläpitämään keskusteluyhteyttä kaikkien osapuolten välillä.
Tänään keskustelemme myös MED-ohjelmien uudelleen aloittamisesta. Toivon, että keskustelusta tulee tyhjentävä ja hyödyllinen. Kattavaan keskusteluun voidaan päästä, kunhan hätätilanne on ratkaistu ja kunhan toimitaan tämän parlamentin viime vuonna Fabra Vallésin mietinnön pohjalta äänestämien päätösten mukaisesti.
Euro-Välimeren aluetta koskevan vuoropuhelun uudelleen aloittamista hajautetun yhteistyön kautta voidaan pitää todellisena vasta sitten, kun kaikki MED-ohjelmat on käynnistetty uudelleen, erityisesti ne, jotka pyrkivät kansalaisyhteiskuntien ja rannikon pienten ja keskisuurten yritysten huomattavampaan osallistumiseen.
Tehokkuus voidaan saavuttaa vasta sitten, kun Euroopan komissio hankkii riittävästi henkilökuntaa ja sulkee selkeästi uusiin ohjelmiin osallistumisen ulkopuolelle ne tahot, jotka aikaisemmin ovat ottaneet vastuulleen yhteisrahoitushankkeita voimatta kuitenkaan toteuttaa niitä.
Toivon, että komissio on käsittänyt, kuinka korkea hinta - ei ainoastaan mitattavissa oleva taloudellinen kustannus, vaan myös vaikeasti mitattava, Välimeren alueen kolmansien maiden ja ennen kaikkea kansalaisyhteiskunnan eurooppalaisia toimielimiä kohtaan tunteman luottamuksen menetyksen hinta - MED-ohjelmien keskeyttämisestä on täytynyt maksaa. Haluan sanoa, että komissaari Marín vaati ohjelmien keskeyttämistä aivan oikeutetusti, ja sitä on pätevästi valvonut tämän parlamentin budjettivaliokunta, joka antoi myönteisen arvion hajautetun suunnittelun uudelleen aloittamisesta vasta, kun komissio esitti riittävät takeet suunnittelun ja taloudellisen hallinnoinnin terveistä perusteista.
Olen käsitellyt tässä MED-ohjelmien uudelleen käynnistämistä, sillä niistä johtuu tämänpäiväinen keskustelumme, joka edeltää kesäkuussa käytäväksi suunniteltua, Lähi-idän tilannetta koskevaa keskustelua.
PPE-ryhmä ei tietenkään halua välttää tätä keskustelua, vaan pitää sitä hyödyllisenä ja asianmukaisena. Yksittäisistä aiheista puhuvat myöhemmin yksityiskohtaisemmin muut ryhmämme edustajat.
Lopuksi tahtoisin sanoa, että mielestäni olisi hyödyllistä ja asianmukaista pyrkiä saavuttamaan yhteinen päätöslauselma, jonka kaikki voivat hyväksyä. Ryhmämme uskoo, että tällainen tavoite on helposti saavutettavissa, mikäli voidaan sopia kompromissipäätöslauselmasta, joka on mahdollinen kahden yksinkertaisen suullisen tarkistuksen avulla, jotka parantaisivat päätöslauselman G kappaletta ja ajanmukaistaisivat 10 kohdan, jota tällä hetkellä voitaisiin objektiivisesti ajatellen pitää vanhentuneena.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun ensiksi muistuttaa Euroopan unionin Välimeren alueen assosioituneita valtioita tukevien toimien tärkeydestä.
Jo pelkästään MEDA-ohjelman kehyksessä, ja vuoteen 1999 asti, kyse on 3, 4 miljardista ecusta. Tämän rahan tarkoituksena on tukea kaikkein vaikeimmista ongelmista kärsiviä aloja eli kansan hyvinvoinnille olennaisia peruspalvelualoja. Etusijalle asetetaan opetuksen, ammattikoulutuksen ja terveydenhuollon alojen hankkeet.
Vaikka olenkin täysin samaa mieltä komission kanssa perusperiaatteista, en kuitenkaan voi olla esittämättä joitakin kysymyksiä näiden periaatteiden käytännön toteutuksesta ja joitakin kysymyksiä unionin talousarviossa myönnetyn rahan käyttötavoista.
Tässä yhteydessä tiedämme kaikki, että totuuden hetki ei ole vielä koittanut, vaikka tällä hetkellä komissio onkin osoittanut esimerkillistä avoimuutta helpottamalla tiedonsaantia Internetin kautta Välimeren alueen talousarviosuunnitelman täytäntöönpanoa koskevista luvuista. Hyvä näin.
Maksusitoumusmäärärahoja koskevat luvut ovat erinomaisia, mutta kysymys on tätä laajempi. Pystytäänkö näitä sitoumuksia noudattamaan? Tuhlataanko myönnettyjä rahoja? Toisin sanoin, pidetäänkö lupauksista kiinni? Vai kohtaammeko tulevaisuudessa samoja ongelmia kuin Phare-ohjelmassa ja ennen kaikkea Tacis-ohjelmassa? Komissio vastaa viime kädessä tästä kysymyksestä.
Muutama viikko sitten esitetty tilintarkastustuomioistuimen kertomus rahoituksellisesta ja teknisestä yhteistyöstä Välimeren kolmansien maiden kanssa voi herättää joitakin epäilyksiä, kuten epäilyksen komission asettamien henkilöstöresurssien riittämättömyydestä ohjelmien toteuttamiseksi ja toisaalta epäilyksen komission eri yksikköjen ja toisaalta komission Brysselissä sijaitsevan toimipaikan ja alueellisten valtuuskuntien välisestä avoimuuden puutteesta.
Mainitussa tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa todetaan lopuksi, että nämä ongelmat saattavat syventyä, jos emme ota huomioon MEDA-ohjelman kehyksessä annettujen sitoumusten merkitystä sekä maksujen kunnianhimoista vauhtia. Miten komissio on varautunut tähän uhkatekijään? Ja ottakaa huomioon, että puhumme MEDA-ohjelmasta, jossa ei esiintynyt mitään ongelmia ja kaikki oli huippuhyvin.
Toinen huolenaihe koskee hajautettuja yhteistyöohjelmia eli MED-ohjelmia. Tarkoitus on selvittää, onko komissio harkinnut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä ottaakseen huomioon parlamentin MED-ohjelmia koskevat päätöslauselmat. On hyvä asia, että nämä yhteistyöohjelmat on käynnistetty uusista lähtökohdista. Tästä huolimatta ja tässä yhteydessä herää kolme kysymystä: noudattaako komissio kaikkia parlamentin asettamia ehtoja? Toimiiko komissio siten, että säännönvastaisuuksien takia keskeytettyjen hankkeiden kaikki loppusummat saadaan takaisin? Välittääkö komissio oikeusviranomaisille kaiken sillä olevan tiedon mahdollisten rikosoikeudellisten vastuiden määrittämiseksi?
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, lienee turha muistuttaa, että tämä on vuoden 1996 hallinnon hyväksymisen ehdoton edellytys.

Speciale
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen tavoite on pyrkiä edistämään Euro-Välimeren alueen yhteistyöstrategian uudelleen aloittamista. Euron hyväksymisen jälkeen ja laajentumisneuvottelujen alettua tämän on oltava keskeinen tehtävä, jotta tämän erittäin tärkeän alueen vakauden ja kehityksen ongelmia voitaisiin käsitellä keskustelussa maailman eteläisten osien kanssa ja vahvistaa Euroopan asemaa, aloittaen lähimmästä, Välimeren alueesta.
Koko Euroopan unionin on otettava tämä tehtäväkseen, ei ainoastaan joidenkin valtioiden. Ulkoministerien kokous, joka järjestetään kesäkuun alussa Italiassa, tarjoaa mahdollisuuden vahvistaa ja osoittaa konkreettiseksi tämä sitoumus, ja ryhmämme tukee voimakkaasti tätä kehitystä. Tulosten saavuttamiseksi on otettava käyttöön useita erilaisia välineitä. Eräitä jo tehtyjä assosiointisopimuksia, kuten Marokon ja Israelin sopimuksia, erityisesti yli kaksi vuotta sitten solmittua Marokon sopimusta, eivät kaikki jäsenvaltiot ole ratifioineet. Neuvoston on korostettava sopimusten ratifioinnin merkitystä, ja sen on myös annettava komissiolle valtuudet suurempaan joustavuuteen, joka mahdollistaa sopimusten voimaantulon nopeutumisen. Jotkut niistä ovat hyvin tärkeitä, kuten Egyptin ja Libanonin kanssa käytävät neuvottelut, jotka jo kauan ovat olleet kesken ja joiden edistymistä on vauhditettava.
MEDAn merkitys on keskeinen: viime aikoina sen käyttö on lisääntynyt voimakkaasti, mutta on kenties syytä pohtia menettelyjen ja sääntöjen muuttamista. Tällä hetkellä eräät hajautetun yhteistyön MED-ohjelmat on otettu uudelleen käyttöön, mikä on hyvä, sillä yhteistyö on tärkeää kansalaisyhteiskuntien väliselle vuoropuhelulle.
Myös tämän parlamentin on välittömästi nopeaa ja luotettavaa aikataulua noudattaen perustettava kansanedustuslaitosten välinen foorumi, sillä poliittinen vuoropuhelu hyödyttää kaikkia näitä päämääriä.
Tällä alueella on eräitä tärkeitä poliittisia ongelmia, joita emme voi sivuuttaa, ja ainoastaan käsittelemällä niitä määrätietoisemmin on mahdollista saavuttaa tuloksia Euro-Välimeren strategian kehittämisessä: erityisesti Lähi-idän rauhanprosessi ja Algerian tilanne ovat kysymyksiä, jotka vaativat suurempaa tahdikkuutta ja suurempaa huomiota.
Algeriansuhteista vastaava parlamentin valtuuskunta on selkeästi tuonut esille oikeusvaltion kunnioittamiseen liittyvät kysymykset tärkeässä terrorisminvastaisessa taistelussa, mutta myös kysymykset, jotka liittyvät yhteistyöhön Euroopan kanssa, jotta eräisiin Euroopan maihin pesiytyneiden terroristien tukikohtien toimintaan voitaisiin puuttua. Lähi-idän rauhanprosessi ei vielä edisty, ja Israelin hallituksen asenne, Oslon sopimusten tunnustamatta jättämisestä lähtien, on yhä esteenä rauhan vakiintumiselle alueella.

Azzolini
Arvoisa puhemies, kun vuonna 1995 järjestettiin Barcelonan hallitusten välinen konferenssi, jota seurasivat uudet ministerien tapaamiset ja Maltan kokous 1997, sekä kansalaisten foorumi Barcelonassa 1995 ja Napolissa 1997, hallitusten ja kansanedustuslaitosten toimielimet ilmaisivat yksimielisen tukensa tiiviimmälle ja hedelmällisemmälle Välimeren alueen yhteistyölle.
Emme voi aliarvioida sitä seikkaa, että Välimeri on paitsi maantieteellinen ilmiö myös geopoliittisesti strateginen alue, ja lisääntyvien muuttovirtojen vuoksi se on yhä herkempi alue, ja taloudellisten, kaupallisten ja kulttuurisyiden takia yhä kiinnostavampi alue.
Viimeisten kolmen vuoden aikana tapahtuneeseen kehitykseen emme voi kuitenkaan olla tyytyväisiä. Koska itse henkilökohtaisesti osallistuin parlamentin edustaja Gutierrez Diazin johtamaan valtuuskuntaan hallitustenvälisessä konferenssissa Maltalla vuonna 1997, tiedän, että monet myös luonteeltaan poliittiset ongelmat estävät, tai ainakin jarruttavat yhteistyön aloittamista eräillä Välimeren alueilla.
Meidän ei mielestämme kuitenkaan pidä tehdä näistä esteistä tekosyytä sille, että luovumme yhä kiireellisemmän ja tärkeämmän yhteistyön kehittämisestä. Totean sen sijaan, että allekirjoittamassaan kompromissiehdotuksessa sosialistit, liberaalit, vasemmisto ja radikaaliallianssi tahtoisivat antaa Euroopan unionille sivustakatsojan tai arvioijan roolin. Me puolestamme uskomme, että Euroopan unionin on otettava itselleen paljon tärkeämpi asema ja kehitettävä ennen kaikkea rooliaan välittäjänä eikä se saa jäädä pelkästään passiiviseksi eräiden Välimeren maiden demokratiaa uhkaavien ongelmien huomioitsijaksi, joka ei käsitä, että niiden tuhoisat vaikutukset heijastuvat koko Euro-Välimeren alueelle.
Mekin tuomitsemme jyrkästi ihmisoikeuksien ja kansalaisoikeuksien järjestelmälliset loukkaukset, ja toteamme mielipahaksemme, että rauhanprosessit muuttuvat toisinaan yhä vaikeammiksi; mutta meidän on tarkasteltava näitä tärkeitä ja monimutkaisia ilmiöitä realistisesti ja vastuuntuntoisesti ja otettava huomioon niiden historialliset syyt ja pitkät juuret. On totta, että poliittisten, uskonnollisten, taloudellisten ja kulttuuriin liittyvien syiden muodostaman vyyhdin selvittäminen saattaa näyttää hyvin vaikealta, mutta juuri se mittaa tämän toimielimen asemaa ja kyvykkyyttä.
Työmme välittäjinä ja tiiviimmän ja hedelmällisemmän yhteistyön edistäjinä on perustuttava näihin objektiivisiin seikkoihin, joiden ei pidä antaa aihetta välirikoille ja syrjinnälle vaan rohkaista meitä käyttämään huolellista harkintaa etsiessämme mahdollisimman hyviä ja vastuuntuntoisia ratkaisuja.

Wurtz
Arvoisa puhemies, aion puhua Barcelonan prosessin pääasiallisesta jumittajasta, Lähi-idän kriisistä.
Muistelkaamme kuvaa Jitzhak Rabinista hänen viimeisessä esiintymistilaisuudessaan - ja millainen tilaisuus se olikaan - jossa viritettiin liikuttavan selkeästi se pasifistinen laulu, jonka hän itse oli muinoin kieltänyt. Toivo rauhan dynamiikasta oli tuohon niin lähellä olevaan aikaan nähtävissä sekä Israelissa että Palestiinassa, niin paljon tietoisuus näiden kahden kansan keskinäisestä riippuvuudesta oli edistynyt. Eräässä presidentti Arafatille mieluisessa lauseessa tiivistettiin hyvin tämä keskinäinen etu: alueet rauhaa vastaan.
Juuri tätä toivoa ja tätä dynamiikkaa herra Netanjahun vastuuton politiikka tuhoaa paraikaa siinä määrin, että hän hylkää Israelin tärkeimmän liittolaisen laatiman suunnitelman, jossa Israelia vaaditaan vaatimattomasti vähentämään 13 % sotilaallista läsnäoloaan Jordanjoen länsirannalla. Mihin tämä äärioikeisto siis oikein pyrkii? Kannustamaan Yhdysvaltoja irrottautumaan sitoumuksistaan? Ärsyttämään palestiinalaisia? Yhdysvallat sen paremmin kuin palestiinalaisetkaan eivät näytä tällä hetkellä olevan valmiita antamaan sille veruketta haudata Oslon rauhanprosessi virallisesti. Mutta kuinka kauan tämä ennennäkemätön tilanne voi jatkua?
Toivon, että Euroopan unioni kykenee näin elintärkeiden panosten ja näin ankaran kriisin edessä sitoutumaan rauhanprosessiin koko painollaan. Joidenkin eurooppalaisten johtajien perinteinen epäröinti tehdä mitään sellaista, mikä voisi häiritä heidän amerikkalaista liittolaistaan, on tässä tapauksessa sopimatonta. Kyse on yhteisen painostuksen harjoittamisesta sitä kohtaan, jonka takia rauha on vakavasti uhattuna, jotta Oslon sopimusten täytäntöönpano voitaisiin aloittaa uudelleen. Se on myös Euroopalle hetki osoittaa niille, jotka sitä ehkä epäilevät, kuinka hyödyllistä on, että se osallistuu täysipainoisesti ratkaiseviin neuvotteluihin, joissa on käsiteltävä mitä polttavimpia ongelmia, etenkin siirtokuntia, pakolaisia, Jerusalemia ja luonnollisesti Palestiinan valtiota koskevia ongelmia.
Tämä on erinomainen esimerkki yhteisestä eurooppalaisesta diplomatiasta aivan ulottuvillamme. Toivon suuresti rauhan ja Euroopan vuoksi, että se konkretisoituu ja onnistuu.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en halua toistaa sitä, mitä Lähi-idän rauhanprosessin asemasta ja Euro-Välimeri-sopimuksista on sanottu, koska uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että ne ovat se keskeinen asia, joka voi laukaista tilanteen tai sitten ei.
Uskon yleisesti ottaen, että mitä Euro-Välimeri-ongelmaan tulee, on tiedettävä ja ymmärrettävä, että Eurooppa voi olla perustavassa osassa ristiriitojen ratkaisemiseksi ainoastaan, jos se antaa itselleen keinot viedäkseen tämän politiikan onnelliseen päätökseen. Yhteiset rakenteet sisältävän yhteisen ulkopolitiikan välttämättömyys tulee ilmi juuri siinä, että Eurooppa kustantaa tavoitteet, muttei kykene käyttämään poliittista painostusta niiden konkretisoimiseksi, olipa kyse ihmisoikeuksista tai muista ongelmista, ja tulen siten, jos suvaitsette, Algerian ongelmaan - toiseen esimerkkiin.
Näemme, että alue kehittyy valtavasti, etenkin Marokko, ja Algerian ongelma on samanaikaisesti toinen keskeinen asia, joka juuri jäädyttää koko prosessin siitä yksinkertaisesta syystä, että ristiriidat ovat nykyisin Algeriassa kaikista aloitetuista prosesseista huolimatta vielä niin suuret, että Euroopan on sitouduttava tilanteeseen perinpohjaisesti kolmella tasolla.
Ensiksi, Euroopan on sanottava, että Algerian taloudellinen ja sosiaalinen ongelma, jonka Maailmanpankki on aiheuttanut, on myös Euroopan ongelma ja että Euroopan on purettava tämä politiikka. Toiseksi, sen on sanottava, että terrorismin vastaista politiikkaa, olipa terrorismi millaista tahansa, voidaan harjoittaa Algeriassa ainoastaan ihmisoikeuksia kunnioittaen. Kolmanneksi, sen on otettava huomioon kansalaisyhteiskunta: Algeriassa on opittava laskemaan kolmeen! Osallisina eivät ole ainoastaan yhtäältä sotilaat ja toisaalta äärimuslimit, vaan kansalaisyhteiskunta on myös asianosainen, mukana on muutakin kuin tämä pirullinen kahtiajako, ja myös Euroopan on sitouduttava tilanteeseen.
Jos emme ymmärrä tätä, emme kykene kantamaan osaamme sellaisena Eurooppana, joka pakottaa muut hyväksymään tietyn käsityksen sosiaaliasioista ja vapaudesta.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, mielestäni voimme kaikki todellakin olla samaa mieltä siitä, että keskustelun aikana on käynyt selkeästi ilmi, miten tärkeää on noudattaa sekä marraskuussa 1995 järjestetyn Barcelonan konferenssin että huhtikuussa 1997 järjestetyn Maltan konferenssin johtopäätöksiä sekä toteuttaa ja panna ne käytännössä täytäntöön. Tämä siksi, että voitaisiin päästä irti näihin johtopäätöksiin sisältyvien ehdotusten tämänhetkisestä pysähtyneisyydestä. Kummankin konferenssin tulos on olennaisen tärkeä rauhan säilyttämiseksi Välimeren alueella ja sen taloudelliselle ja sosioekonomiselle kehitykselle, jota Euroopan unionin kanssa ylläpidetyt suhteet epäilemättä edistävät.
Onnittelemme toisaalta komission päätöstä MED-, Urbs-, MEDIA- ja Campus- ohjelmien uudelleenkäynnistämisestä ja edistämisestä, kuten parlamenttimme on pyytänyt, koska nämä ovat välttämättömiä ohjelmia Euro-Välimeri-yhteistyön tiivistämiseksi.
Meidän on korostettava, että Euro-Välimeri-assosioinnin merkitys kasvaa, jos sille annetaan enemmän tilaa nykyhetkellä johtuen Lähi-idän rauhanprosessin lukkiutumisesta, joka on Barcelonan konferenssissa sovittujen johtopäätösten vastaista. Siten tämän vuoden aikana järjestettävän parlamentaarisen EUROMED-foorumin merkitys on erityisen tärkeä, koska sen tehtävänä on vahvistaa ja täydentää Barcelonan prosessia, seurata päätöstensä toteuttamista ja lisätä poliittista vuoropuhelua.
Tästä kaikesta Huolimatta, arvoisa puhemies, ja koska olemme samaa mieltä Barcelonan johtopäätösten kanssa, haluan korostaa sitä, että kaikessa Euro-Välimeri-assosioinnin vahvistamisessa on otettava huomioon etenkin sen aiheuttamat seuraukset Euroopan unionin tavoitteen 1 alueille; kuten kaikki tietävät, nämä alueet sijaitsevat pääasiassa Välimeren alueella ja niiden teollisuustoiminta muistuttaa assosioituneiden kolmansien maiden teollisuustoimintaa. Viittaamme erityisesti tekstiiliteollisuuteen, keramiikkaan ja maatalouteen. Jos vapaakaupassa ei oteta huomioon näitä alueita, niitä vain vahingoitetaan ja vaarannetaan Euroopan unionin aatteelle niinkin olennainen asia kuin taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus.

Souchet
Arvoisa puhemies, ne hajautetut yhteistyöohjelmat, joita Euroopan unionin maat ovat halunneet kehittää voidakseen edesauttaa Välimeren pohjois- ja etelärannikon maiden välisen kumppanuuden parempaa järjestämistä ja edistää näin osaltaan Euro-Välimeri-alueen vakautta, aloitetaan siis uudestaan sen jälkeen, kun on laadittu arvio jo toteutetuista toimista ja niiden toteuttamistavasta. On tärkeää, että meillä on niistä tietoa, että tiedämme, minkälaisia konkreettisia ja vakautta synnyttäviä toimia MED-ohjelmien avulla on voitu toteuttaa, etenkin pk-yritysten kehittämisen olennaisella alalla. Onko niillä kyetty välttämään maanviljely- ja kalastusalan heikentämistä menettelysääntöjen hyväksymisen ansiosta, jotta voitaisiin ennaltaehkäistä mahdolliset rakenteita hajottavat vaikutukset?
MED-ohjelmien täytäntöönpanon on oltava esimerkillistä. Onko ne vakavat näitä ohjelmia koskevat säännönvastaisuudet korjattu, jotka tilintarkastustuomioistuin pani merkille vuoden 1996 kertomuksessaan sen tavan vuoksi, jolla komissio hoiti niitä, ja jos on, kuinka ne on korjattu? Palautan mieliin, että komissio oli antanut MED-ohjelmien koko hallinnollisen ja rahoituksellisen hoidon alihankintana eräälle Belgian oikeusjärjestyksen mukaiselle kansainväliselle ja yleishyödylliselle järjestölle, ARTM: lle, jonka komissio oli myös perustanut ja jonka varat olivat peräisin yksinomaan niistä sopimuksista, joita komissio sille myönsi.
Tilintarkastustuomioistuin paljasti juuri tämän ilman oikeudellista perustaa, ilman periaatepäätöstä, ilman tarjouskilpailua ja siis useimmiten suoraan myönnetyin sopimuksin tapahtuneen komission toimivallan siirron kolmannelle taholle, mikä loi hyvin vakavia eturistiriitoja, koska samat neuvottelevat virkamiehet osallistuivat sekä ohjelmien suunnitteluun, rahoitusehdotusten laadintaan, ARTM: n hallintaan että ohjelmien tekniseen seurantaan. Tuomioistuin paljasti myös ohjelmien suunnittelun heikkouden ja komission hallinta- ja seurantavälineiden sopeutumattomuuden.
Tämäntyyppinen käytäntö on ilmeisistä avoimuuteen liittyvistä syistä kielletty useimmissa jäsenvaltioissa, sillä se aiheuttaa alituista rahoituksen väärinkäyttöä, kavalluksia ja sukulaisten suosimiskäytäntöjä.
Eivätkö komissiossa hallinnoitujen ohjelmien moninkertaistuminen ja niiden toimialan jatkuva laajentuminen saatakin johtaa useimmiten todelliseen valvonnan puuttumiseen? Haluamme tietää tässä tapauksessa ne ratkaisut, jotka neuvosto on toteuttanut tai aikoo toteuttaa varmistaakseen yhteisön MED-ohjelmia koskevien varojen tehokkuuden ja palauttaakseen avoimuuden niiden käyttöön.

Caligaris
Arvoisa puhemies, Euroopan rahaliiton aiheuttaman euforian laannuttua on välttämätöntä ryhtyä käsittelemään yhteistä ulkopolitiikkaa, joka varmastikaan ei tarjoa yhtä rohkaisevia näköaloja. Näin on erityisesti Välimeren alueella, joka tällä hetkellä on joutunut Euroopan reuna-alueeksi, jonka merkittäviä kehitysmahdollisuuksia varjostavat alueen sekä mahdolliset että ajankohtaiset kriisit.
Sen tähden ei tunnu asiaankuulumattomalta muistuttaa, että pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, jota tänään pidetään Euroopan rakentamisen mallina, epäonnistui juuri siksi, että se oli kykenemätön yhdistämään keskieurooppalaista todellisuutta Välimeren alueen kulttuuriin. Menneisyys voi opettaa nykyaikaakin.
Toisen maailmansodan jälkeen Välimeren alueen syrjäytyminen on alkanut uudelleen, ja selvästi vahingolliset vaikutukset ovat nykyään kouraantuntuvia. Barcelonan julistuksen jälkeen näytti siltä, että kehitys oli kääntymässä myönteisempään suuntaan, mutta seuraava tapaaminen Maltalla oli selkeä pettymys. Tähän saakka Euroopan unionin ja yksittäisten Välimeren alueen kolmansien maiden kahdenväliset suhteet ovat toimineet, mutta niiden merkitys yleisemmässä EuroVälimeren alueen poliittisessa kontekstissa voidaan kyseenalaistaa.
Päätöslauselmamme, jossa esitetään yhteistyön uudelleen käynnistämistä on tästä syystä pelkkä nahjusmainen valituskirjelmä, jota muutamat toivonpilkahdukset, kuten MEDA-varojen vapauttaminen, 27 valtion ulkoministerien tapaaminen, ja Euro-Välimeren foorumin perustaminen hädin tuskin parantavat. Vaikka tätä edistystä ei pidäkään aliarvioida, on sanottava, ettei Euroopan rahaliiton kehittämiseen suhtauduttu näin, ja jos niin olisi tehty, ei koko rahaliitosta tällä hetkellä edes puhuttaisi.
Ilman Euroopan yhteistä ulkopolitiikkaa Pohjanmereltä Välimerelle muutoksille on kaiken kaikkiaan hyvin vähän edellytyksiä, ja tämän kaltaiset päätöslauselmat seuraavat toinen toistaan suurempia tuloksia lupaamatta.

Henderson
Olen kiitollinen mahdollisuudesta osallistua tähän keskusteluun ja yritän vastata esiin tulleisiin kysymyksiin, mutta jätän kollegalleni komissaari Marinille tekniset seikat.
Ennen kuin yritän antaa vastauksia näihin kysymyksiin yleisemmässä kontekstissa, haluaisin mainita tähän liittyvän asian - murhayrityksen, joka on tehty Turkin ihmisoikeuksia puolustavaa puheenjohtajaa Akin Birdalia vastaan, jonka tapasin vieraillessani Turkissa viime syksynä. Uskon, että kunnon kansalaiset kaikkialla Euroopassa ovat järkyttyneitä ja raivoissaan tämän traagisen tapahtuman johdosta. Tiedän, että nämä kunnolliset eurooppalaiset tuntevat myötätuntoa Birdalia ja hänen perhettään kohtaan näinä vaikeina aikoina. Me toivotamme hänelle pikaista paranemista. Tiedän, että puheenjohtajavaltio ja kaikki Euroopan kunnon kansalaiset haluavat antaa tukensa Turkin hallitukselle ja oikeuslaitokselle, jotta tähän kauheaan tekoon syyllistyneet saataisiin tuomituksi.
Euro-Välimeri-prosessin yleisen kontekstin osalta haluaisin aloittaa sanomalla, että uskon tämän kumppanuuden olevan neuvostolle ensisijaisen tärkeä. Tähän mennessä allekirjoitettujen Euro-Välimeri-sopimusten ratifioimisen osalta neuvosto voi ainoastaan todeta, että kansallisten parlamenttien jo allekirjoittamien sopimusten ratifiointi on erittäin pitkä prosessi. Puheenjohtajavaltio on usein kehottanut jäsenvaltioita nopeuttamaan ratifiointia. Neuvostolla ei kuitenkaan ole toimivaltaa puuttua näiden jäsenvaltioiden sisäisiin ratifiointimenettelyihin.
Marraskuussa 1995 pidetyssä Barcelonan konferenssissa sovittiin tavoitteesta luoda Euroopan ja Välimeren välinen vapaakauppa-alue vuoteen 2010 mennessä. Me teemme nyt kovasti työtä saavuttaaksemme tämän tavoitteen. Tämän strategian yksi avaintekijä on uusista Euro-Välimeri-assosiointisopimuksista neuvotteleminen.
Maataloustuotteita koskevien neuvottelujen osalta neuvosto huomauttaa, että tiettyjen tuotteiden arkuudesta huolimatta neuvottelut Marokon, Tunisian, Israelin, Palestiinan viranomaisten ja Jordanin kanssa saatiin onnistuneesti päätökseen. Neuvosto toivoo, että jäljellä olevat neuvottelut saadaan pian onnistuneesti päätökseen. Uusi neuvottelukierros Libanonin kanssa käynnistettiin 23. ja 24. huhtikuuta ja Egyptin kanssa 7. ja 8. toukokuuta. Voin myös kertoa parlamentille, että neuvottelujen Syyrian kanssa on suunniteltu alkavan 14. toukokuuta.
Joulukuussa 1997 maatalousasioiden neuvosto hyväksyi komission Välimeren alueen maille tehtyjen myönnytysten vaikutusta koskevan tutkimuksen johtopäätökset. Siinä korostettiin ehdotettujen myönnytysten sosioekonomisten vaikutusten huomioon ottamisen tärkeyttä yhteisön maatalousmarkkinoilla. Siinä myös osoitettiin yhdenmukaisen kokonaisstrategian laatimisen tarve määriteltäessä yhteisön asemaa kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Terrorismin vastaisen taistelun osalta Algerian kanssa tehtävää assosiointisopimusta koskevassa neuvotteludirektiivissä, jonka neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1996, ei määrätä tätä aihetta koskevien määräysten sisällyttämisestä sopimukseen.
Euroopan unionin ja Algerian välisen vuoropuhelun puitteissa Algerian viranomaiset ovat korostaneet kiinnostustaan aloittaa keskustelut terrorismin estämiseksi ja torjumiseksi. Neuvosto on toistuvasti vakuuttanut olevansa kiinnostunut laajaalaisesta vuoropuhelusta, jossa voitaisiin käsitellä huolenaiheita ja ehdotuksia, joihin Algerian viranomaiset haluavat neuvoston kiinnittävän huomiota, mukaan lukien terrorismin vastainen taistelu. Tämä on sopusoinnussa parlamentin käsiteltävänä olevan päätöslauselmaesityksen kanssa.
Neuvosto etsii nyt parasta tapaa käynnistää poliittinen vuoropuhelu tästä herkästä aiheesta sekä kahdenvälisellä tasolla että Euro-Välimeri-yhteydessä. Neuvosto on voimakkaasti tuominnut terroristien hyökkäykset Algerian väestöä kohtaan, mukaan lukien joukkomurhat, muut murhat, ryöstöt ja raiskaukset. Se on samaan aikaan osoittanut solidaarisuutta Algerian väestöä kohtaan ja myöhemmin pyytänyt toistuvasti Algerian viranomaisia toteuttamaan kaikki toimenpiteet, jotta väestöä suojataan aktiivisesti hyökkäyksiltä.
Yhtä tärkeitä neuvostolle ovat ihmisoikeuksien edistäminen ja suojaaminen Algeriassa. Tätä varten Yhdistyneiden kansakuntien 54. ihmisoikeuskomission puitteissa puheenjohtajavaltio kehotti Euroopan unionin puolesta Algerian hallitusta kunnioittamaan täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja lähestymään terrorismin vastaista taistelua oikeusvaltioperiaatetta ja kansainvälisiä standardeja noudattaen.
Tämän osalta neuvosto on myös huolestunut mielivaltaisia teloituksia, mielivaltaisia pidätyksiä ja kidutuksia koskevista väitteistä ja on kehottanut Algerian viranomaisia korjaamaan nämä asiat. Neuvosto on rohkaissut ja rohkaisee edelleen Algerian hallitusta edistämään avoimuutta käymällä ihmisoikeuksia koskevaa vuoropuhelua kansainvälisen yhteisön kanssa. Se on pyytänyt Algeriaa helpottamaan Yhdistyneiden kansakuntien erityisraportoijien ensimmäisiä vierailuja kidutusta käsittelevissä ja oikeuslaitoksen ulkopuolella tapahtuvissa oikeudenkäynneissä tai mielivaltaisissa teloituksissa.
MEDA-ohjelma on olennainen osa Euroopan unionin ja Välimeren naapurimaiden välistä yhteistyöstrategiaa. Unioni on varannut 4, 7 miljardia ecua vuosille 1995-1999 auttaakseen parhaillaan käynnissä olevaa talouden siirtymäprosessia.
Komission ja Euroopan parlamentin välisten perusteellisten keskustelujen jälkeen komissio on hiljattain ilmoittanut aikomuksestaan käynnistää uudelleen kolme hajautettua Välimeren yhteistyöohjelmaa: MED Campuksen, MED Median ja MED Urbsin. MED Invest -ohjelmaa ei käynnistetty uudelleen, mutta sen päätavoitteet on sisällytetty laajempaan MEDAohjelmaan. Neuvosto panee tyytyväisenä merkille tämän päätöksen, joka tehtiin vain muutama viikko ennen Palermon ministerikokousta. Tämä mahdollistaa merkittävän yhteistyön kehittämisen Barcelonan julistuksen mukaisesti kansalaisyhteiskunnan toimijoiden välillä, mikä edistää molemminpuolista ymmärrystä.
Väliaikaisessa ministerikokouksessa, joka pidetään Palermossa 3. ja 4. kesäkuuta, meillä on tilaisuus arvioida yhdessä kaikkien Välimeren kumppaneiden kanssa Euro-Välimeri-kumppanuutta ja antaa sille uusi sysäys Saksassa huhtikuussa 1999 pidettävää seuraavaa virallista ministerikokousta ajatellen.
Mitä tulee kysymykseen, vaikeuttaako Lähi-idän rauhanprosessi Barcelonan prosessia, neuvosto korostaa, että kumppanuutta olisi tuettava niiden sitoumusten mukaisesti, jotka sisältyvät Barcelonan julistukseen, jossa on annettu pitkän aikavälin tavoitteita. Rauhanprosessin nykyisten vaikeuksien ei tulisi antaa varjostaa tätä näkökohtaa. Nämä kaksi prosessia ovat täydentäviä mutta erillisiä.
Pääministeri Blairin ja ulkoministeri Cookin nykyiset vierailut alueella sekä Lontoossa 4. ja 5. toukokuuta pidetyt neuvottelut ovat konkreettinen merkki neuvoston läheisestä diplomaattisesta sitoumuksesta Lähi-idän rauhanprosessia kohtaan. Tämä on, kuten todettiin, sopusoinnussa parlamentin parhaillaan käsittelemän päätöslauselmaesityksen kanssa, ja toivomme, että tätä vuoropuhelua jatketaan tältä pohjalta, ja on olemassa toiveita siitä, että löydämme pian tien edetä.

Puhemies
Kiitän istuvaa puheenjohtajaa. Haluaisin kiittää teitä erityisesti siitä, että otitte esiin hiljattain Turkissa tehdyn murhayrityksen. Kuten luultavasti tiedätte, tämä asia otettiin esiin parlamentissa tiistaina ja uudestaan tänä aamuna.

Marín
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa herra Anderson, ministerineuvoston puheenjohtaja, haluaisin aloittaa puheenvuoroni muistuttamalla teitä päivämäärästä, joka toisinaan unohdetaan. Vain kaksi ja puoli vuotta sitten, ennen Barcelonan konferenssia, Euroopan unionin Välimeren politiikan ulottuvuus oli varsin vaatimaton ja rajallinen. Tarjosimme jokaiselle Välimeren kolmannelle maalle vain tiettyjä kaupallisia myönnytyksiä ja tietynasteista kahdenvälistä taloudellista tukea. Siten tähän suhteeseen ei edes sisältynyt monia hyvin tärkeitä alueita. Viittaan tässä poliittiseen vuoropuheluun, taloudelliseen siirtymäkauteen, vapaakauppaan, kulttuuriyhteistyöhön ja yhteistyöhön siviiliyhteiskunnan kanssa. Taloudellinen tuki oli myös luonteeltaan sopimukseen perustuvaa. Unioni päätti periaatteessa joistakin rahoitusprotokollista, joihin sisältyi yleensä pitkä maksuaika ja joitakin ensisijaisia asioita ilman Välimeren alueen pohjoisen ja eteläisen osan todellista assosioitumishenkeä.
Barcelonan konferenssi merkitsi suuntautumisen radikaalia muutosta. Silloin laadimme sellaisen assosioitumisstrategian, joka muotoillaan ja toteutetaan yhdessä Välimeren alueen kumppaniemme kanssa ja joka perustuu nimenomaan kaikkien vapaaehtoisiin sitoumuksiin. Assosiointi on ulottuvuudeltaan laaja hanke, joka sisältää nykyisin kaikki yhteisesti kiinnostavat alat poliittisista ja puolustuskysymyksistä sekä taloudellisista ja rahoituksellisesta yhteistyöstä sosiaaliseen, kulttuuriseen ja inhimilliseen ulottuvuuteen. Kenenkään ei siten pidä hämmästyä siitä, että tähän uuteen järjestelmään siirtymisessä on esiintynyt tiettyjä käynnistymisvaikeuksia, joita komissio ei voi peitellä.
Ensinnäkään ei ole mikään salaisuus, että MEDA-ohjelmaa koskeva asetus oli juuttunut neuvostoon kahdeksaksi kuukaudeksi puhtaasti poliittisista syistä, jotka te kaikki tunnette. Tämä asetus oli juuttunut kahdeksaksi kuukaudeksi neuvostoon johtuen tilanteesta, jonka oli aiheuttanut Turkin suhteitamme koskeva ongelmamme ja yhden jäsenvaltion vetooikeuden käyttö.
Toiseksi Cannesin huippukokouksessa päätettiin tuen huomattavasta lisäämisestä hetkellä, jolloin oli poliittisesti mahdotonta lisätä edes vähän komission henkilöstöresursseja mainitun tuen toimittamiseksi. Cannesin huippukokous, jossa MEDA-ohjelman tukea lisättiin huomattavasti, järjestettiin juuri sillä hetkellä, jolloin neuvosto ja Euroopan parlamentti vahvistivat aikomuksensa olla lisäämättä Euroopan komission henkilöstöä. Siten on totta, että hajautettujen yhteistyöohjelmien hallinnassa havaitsemiemme ongelmien takia päätin itse niiden keskeyttämisestä, siihen asti kunnes tarkistamme perin pohjin niiden avoimuuden ja moitteettoman hallinnan.
Meillä on nykyisin politiikka, jolla on johdonmukaiset ja kunnianhimoiset pitkän aikavälin tavoitteet, jotka perustuvat vapaakaupan luomiseen, taloudellisen siirtymäkauden tukemiseen ja suorien sijoitusten edistämiseen. Lyhyesti sanottuna tällä hetkellä - ja on erittäin hyvä, että asiasta keskustellaan Euroopan parlamentissa - olemme vaiheessa, jota kutsuisin risteilyvauhdiksi. MEDA-ohjelma on kaikkine vaikeuksineen ja myös rauhanprosessin häiriintymisen aiheuttamasta ongelmasta johtuen, joka on myös olemassa ja vaikeuttaa huomattavasti jokapäiväistä hallintoa, saavuttanut kahden ja puolen vuoden kuluessa risteilyvauhtinsa.
Ensiksi olemme onnistuneet allekirjoittamaan jo viisi Euro-Välimeri-sopimusta ja muut edistyvät nopeasti, vaikka ei voidakaan kätkeä sitä, että maatalouskauppaan ja laittomien siirtolaisten takaisinottoon liittyvään osaan sisältyy vielä vaikeuksia. Maatalousneuvottelut ja laittomien siirtolaisten takaisinottoa koskeva lauseke ovat muodostuneet assosiointisopimusneuvottelujen kahdeksi suurimmaksi poliittiseksi ongelmaksi. Ja vaikka näin on, minun on sanottava, että meidän on oltava johdonmukaisia: vaatimus Euro-Välimeri-politiikan toteuttamisesta tai Euro-Välimeri-politiikan puoltamisesta sillä ehdolla, että alueen maat eivät myy yhteisön markkinoilla tomaattia, lehtisalaattia tai kurkkua tarkoittaa yksinkertaisesti Välimeri-politiikan vastustamista. Samaa asiaa ei voi vaatia ja vastustaa yhtä aikaa. Tämä asia on syytä tarkentaa tästä hetkestä alkaen. Euro-Välimeri-politiikka merkitsee kaupallisesti kustannuksia yhteisön taloudelle. Jos tätä ei käsitetä, kiellämme itse prosessin kiistämättömät asiat.
Kansallisten suuntaa osoittavien ohjelmien osalta on edistytty huomattavasti, koska ne on kaikki hyväksytty. Luonnollisesti on tapahtunut niin, kuten on oikein osoitettu, että maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen välillä vallitsee epätasapaino. Lopullinen tasapaino olisi luonnollisesti pitänyt löytää prosessin lopussa, mutta minun on huomautettava, että maksumäärärahojen osalta useat maksumäärärahatoimet ovat liittyneet rakenteellisiin mukauttamistoimiin ja siten tämä raha maksetaan, jos maat saavuttavat yksityistämislain, pankkilainsäädännön muuttamisen ja julkisen sektorin tervehdyttämisen aloilla Maailmanpankin ja Euroopan unionin kanssa allekirjoittamansa makrotaloudellisen ohjelman tavoitteen. Jos ne eivät saavuta tätä, näitä rahamääriä ei luonnollisestikaan makseta, koska tässä konkreettisessa tapauksessa komission nimenomaisena velvoitteena on, ettei se suorita maksua. Haluan tehdä tämän selväksi heti tästä hetkestä alkaen, sillä olen jo tehnyt erään Välimeren alueen maan osalta kielteisen päätöksen, koska se ei ole saavuttanut yksityistämislain tavoitetta. Siten minun on todettava seuraavaa: tämän takia emme voi kustantaa mukauttamisohjelmaa, vaikka siitä parhaillaan neuvotellaan.
Haluaisin vahvistaa teille, herra Wurtz, päivänselvän asian: rauhanprosessia koskeva ongelma vahingoittaa vakavasti Barcelonan prosessia. Ette tunne niitä ihmetekoja, joita meidän on usein tehtävä, jotta Barcelonan komitea voi jatkaa toimintaansa. Ja tämä ainoastaan siksi, että Lähi-idän tilanne vaikuttaa hyvin kielteisellä tavalla koko prosessiin. Tavoitteenamme on Palermossa, jossa kummankin osapuolen ulkoministerit kokoontuvat huippukokouksessa, selkeyttää mahdollisuuksien rajoissa Barcelonan prosessia. Emme voi päätyä samaan kuin Maltassa, missä meidän oli lopetettava kokous ilman, että annettiin edes lopullista tiedotetta. Emme voi jatkaa tällä tavalla, koska tämä on hyvin kielteistä ja aiheuttaa meille paljon ongelmia.
Minun on nyt tarkasteltava joitakin kohtia, jotka haluan nostaa esiin edetäkseni nopeasti.
Tilintarkastustuomioistuimen toteama henkilöstöresurssien puute on täysin oikeaan osunut. On totta, että parlamentin MEDA-ohjelmaa puoltava päätös niin sanotun teknisen ja hallinnollisen tuen asettamisesta auttaa meitä, ja tämä on jo pantu täytäntöön toimipaikassa ja jokaisessa valtuuskunnassa. Olemme kuitenkin ajautuneet henkilöstöasioita koskevassa asiassa jälleen tilanteeseen, jossa komission on hyvin vaikea selittää mitä oikein tapahtuu. Koska tilintarkastustuomioistuin on todennut, että meiltä puuttuu henkilöstöä ja Euroopan parlamentti on todennut, että meiltä puuttuu henkilöstöä. Jos ministerineuvosto ja Euroopan parlamentti päättävät tämän vuoden lokakuussa nollakasvusta, saatte jo vastauksen seuraavalle vuodelle: henkilöstöä ei vieläkään lisätä.
Siten aion sanoa toistamiseen Euroopan parlamentille ja ministerineuvostolle lokakuussa: jos olette todenneet, että minulta puuttuu henkilöstöä, myöntäkää minulle henkilöstöä, ja jos ette sitä myönnä, saatte jo vastauksen seuraavalle vuodelle: minulla ei ole henkilöstöä.
Mitä olemme sitten tehneet? Olemme käynnistäneet uudestaan hajautetun yhteistyöohjelman ja siten, kuten olemme selittäneet ja selitämme uudelleen talousarvion valvontavaliokunnassa Fabran mietinnön osalta, olemme täyttäneet Euroopan parlamentin ehdot yhtä lukuun ottamatta. Ja vain siksi, ettei meillä ole henkilöstöä. Ja tämä ehto on ohjelmien suora hallinto. Se mitä olemme tehneet - ja tämä on varmaa, koska se on julkaistu yhteisöjen virallisessa lehdessä - on se, että olemme käyttäneet ulkopuolisia alihankkijoita toisaalta teknisessä ja toisaalta rahoitushallinnossa. Tämä on suoritettu virallisessa lehdessä ja Internetissä ilmoitetun julkisen tarjouspyyntömenettelyn kautta, johon on sovellettu komission viime vuoden heinäkuussa hyväksymiä suojattuun sopimukseen liittyviä sopimusehtoja.
Miksi olemme tehneet tämän päätöksen? Koska meillä ei ole henkilöstöä, ja joka tapauksessa olemme ryhtyneet mahdollisimman moniin varotoimiin erottaaksemme toisistaan teknisen ja rahoitushallinnon. Hallintojen työskentely on itsenäistä ja komission tekemässä sopimuksessa niiden työskentely on sen lisäksi rajoitettu kahteen vuoteen, jotta voimme nähdä, miten ne oikein toimivat. Toivoisin luonnollisesti, että lokakuun talousarviossa myönnettäisiin meille enemmän henkilöstöä, jotta voisimme hallinnoida näitä ohjelmia suoraan.
Mitä tulee päätöksen toimittaa tai olla toimittamatta näitä oikeudenkäyntiasiakirjoja oikeusviranomaisille, komissio antaa kertomuksen asiasta talousarvion valvontavaliokunnalle 20. toukokuuta vuoden 1996 talousarvion hallinnon hyväksymistä koskevan keskustelun aikana.
Algerian osalta, josta herra Cohn-Bendit huolehti, olemme juuri nyt siinä tilanteessa, jossa on päätettävä suunnasta hallituksen kanssa. Pääosastoni yksikön valtuuskunta on nimenomaan tällä viikolla Algeriassa ja yrittää selvittää, mitä oikein teemme.
Tämä on ongelma, joka liittyy sitoumusten lisäksi myös maksuihin; ei ole mikään salaisuus, että olemme tällä hetkellä jäädyttäneet Algeriaa, Välimeren alueen protokollia ja uutta MEDA-ohjelmaa koskevasta budjettikohdasta 400 miljoonaa ecua. On aiheellista, että puhun tästä ongelmastamme täällä. Jos maaseudun kehittämisohjelman toteuttamiseksi Algeriassa julistetaan kilpailu ja maan turvallisuustilanteen takia kukaan ei osallistu kilpailuun, mitä komissio voi oikein tehdä?
En voi pakottaa jäsenvaltioiden teknisen avun henkilöstöä menemään, koska se kieltäytyy siitä. En voi pakottaa teknisen avun henkilöstöä, joka tavallisesti työskentelee Brysselissä, koska tässä maassa työskentelyn katsotaan olevan hyvin monimutkaista maan sisäisten syiden takia. Tästä huolimatta työskentelemme tällä viikolla Algeriassa ja pyrimme löytämään ratkaisun.
On olemassa myös toinen asia, joka selittää viiveen ohjelmien toteutuksessa. Siitä ei koskaan puhuta, mutta minun on sanottava se: jäsenvaltioiden viivyttely assosiointisopimusten ratifioinnissa.
Olen jo kääntynyt ulkoministerien puoleen, koska Välimeri-sopimusten keskimääräinen ratifiointiaika - ensimmäisenä tapauksena oli Tunis - on kansallisissa parlamenteissa kaksi vuotta ja neljä kuukautta. Kaikki kansalliset parlamentit eivät ole vieläkään ratifioineet sopimusta Marokon kanssa.
Siten MEDA-ohjelman yhteistyökomiteoihin liittyvää osaa ei ole yksinkertaisesti voitu käynnistää. Eikä sitä voida käynnistää ennen kaikkien jäsenvaltioiden ratifiointia. Tässä mielessä toivon, että jäsenvaltiomme yrittävät selvittää tilannetta Palermossa 6. kesäkuuta.
Minun on sanottava teille, että kaikkein huolestuttavin on Marokon tapaus, Palestiinan tai Israelin tai muiden tapauksista puhumattakaan.
Lopuksi ei pidä unohtaa sitä - ja luulen, että tämä on rauhanomaisen keskustelun aiheena toisessa hallitusten välisessä konferenssissa - että samalla kun jatkamme Maastrichtin sopimuksen sekamuotoisten sopimusten alaa koskevan määräyksen soveltamista, työskentely yhteistyösopimusten toteuttamisen alueella on hyvin vaikeaa.
Ajattelen tässä suhteessa MEDA-ohjelmaa, mutta tilanne Phare- ja Tacis-ohjelman kanssa on täsmälleen sama. Ratifiointiaika kansallisissa parlamenteissa on tällä hetkellä keskimäärin kahdesta ja puolesta vuodesta kolmeen vuoteen. Tämä on todella vakavaa Euroopan unionista vallitsevan mielikuvan kannalta.
Emme voi toimia muulla tavoin, koska perustamissopimuksessa määrätään näin. Toivon kuitenkin, että tulevaisuudessa sekamuotoisten sopimusten järjestelmää kokonaisuudessaan - koska tämä on yleisen talonpoikaisjärjen mukaista - tarkistetaan uuden hallitusten välisen konferenssin kehyksessä, koska, uskokaa minua, työskentely näissä olosuhteissa on erittäin vaikeaa.

Terrón I Cusí
Arvoisa komissaari, kiitän teitä sanoistanne. Haluan ilmoittaa olevani täysin samaa mieltä erityisesti puheenvuoronne viimeisen osan kanssa, koska minun ei siten tarvitse sanoa joitakin asioita, joita ajattelin sanoa. Minusta tuntuu oikeudenmukaiselta painottaa ensiksi tyytyväisyyttämme MED-ohjelmien käynnistämiseen. Ne ovat hyvin tärkeitä tälle parlamentille, joka valvoo aina hyvin tarkasti sitä, että unionin kansalaiset voivat osallistua yhteisön hajautettuihin aloitteisiin. Ohjelmien käynnistämisessä - ja tätä on korostettava - on otettu huomioon tämän parlamentin komissiolle välittämät pyynnöt.
Kuten herra Samland osoitti - sivumennen sanoen, joka ei ole tunnettu tässä parlamentissa hyväntahtoisuudestaan tai erityisestä suopeudestaan - komission tällä alalla esittämä avoimuuden taso on esimerkillistä ja mielestäni sen olisi oltava esimerkkinä myös muille käynnistämillemme yhteistyöohjelmille.
MEDA-ohjelmien toteuttamisen korkea taso on myös hyvin myönteistä. Tässä mielessä haluan esittää yhden kysymyksen: onko johdonmukaista, että toteuttamisen korkeasta tasosta huolimatta vuodelle 1999 ehdotettuja taloudellisia varoja vähennetään ja siten Cannesin sopimusten täytäntöönpanoa vaikeutetaan? Mikä vaikutus tällä on ohjelmien jatkuvuudelle vuoden 1999 jälkeen? Mielestäni MEDA-ohjelmiin myönnettyjen varojen välitön leikkaaminen, huolimatta niiden toteuttamisen korkeasta tasosta, on kielteinen poliittinen signaali.
Olemme kaikki huolestuneita Israelin tilanteesta. Neuvoston edustaja on todennut, että meidän ei pidä unohtaa Lähi-idän poliittisen tilanteen takia pitkän aikavälin tavoitettamme. Toivomme luonnollisesti Barcelonan konferenssin pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista. Mutta jos emme tiedä, miten panemme täytäntöön Palestiinan kansallisen itsehallintoneuvoston kanssa allekirjoitetut sopimukset, koska ei edes tiedetä, millä alueilla niitä voidaan soveltaa, on vaikea kieltää komissaarin niin selvästi sanomaa asiaa: Oslon sopimusten noudattamatta jättäminen vahingoittaa Barcelonan prosessia.
Haluan lopettaa samalla myönteisellä äänensävyllä kuin aloitinkin ja ilmaista tyytyväisyyteni parlamentaarisen Euromedfoorumin järjestämisestä.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, espanjalaisena ja lisäksi rajaseudun kansalaisena sellaisen ystävämaan kuin Marokon rinnalla, koska asun Melillassa ja siten vain muutaman kilometrin päässä Algerian rajasta, olen erityisen kiinnostunut Välimereen alueen kahta rannikkoa koskevista kysymyksistä. Tämän parlamentin Magrebin valtuuskunta vierailee ensi viikolla Marokossa ja Mauritaniassa edistämässä poliittista ja parlamentaarista vuoropuhelua näiden maiden kanssa Barcelonan konferenssin ja Marokon kanssa tehdyn assosiointisopimuksen hengen mukaisesti. On totta, että maa on käynnistänyt kunnianhimoisen pohjoisen kehityssuunnitelman, johon olisi kiinnitettävä enemmän huomiota.
Velka-asioihin, siirtolaisuuteen, huumeisiin, molemminpuoliseen kulttuuriseen tietämättömyyteen, epäluuloihin ja luonnolliseen ääriliikkeiden, jotka valitettavasti tahraavat verellä Algerian kaltaiset maat, pelkoon liittyvät ongelmat edellyttävät vastavuoroista yhteistyötä ja apua. Tätä varten on luotu erilaisia menettelyjä, kuten MEDA-ohjelman pohjalta syntyneitä ja myös taloudellista, kulttuurista ja sosiaalista kehitystä koskevien kahdenvälisten sopimusten pohjalta alkunsa saaneita menettelyjä. Välimeren alueen yhteistyön hyvät tulokset riippuvat asianomaisista osapuolista. Eurooppalaisten toimielinten on annettava tarvittavia välineitä, jotta apua voidaan toimittaa näihin maihin nopeammin ja niiden hallinnon avoimuutta lisätään, ja jotta ohjelmista kiinnostuneet yritykset, yhteisöt tai yksityiset voivat asianmukaisen tiedotuspolitiikan ansiosta osallistua yhtäläisesti suunniteltuihin ohjelmiin.
Alueellisessa ja paikallisessa yhteistyössä olisi erittäin toivottavaa, jos Välimeren alueen kolmannet maat pyrkisivät todella siihen, että siviiliyhteiskunta osallistuisi oikeuksien ja vapauksien ja naisten tasa-arvoisen kohtelun alueilla ja kiinnittäisi erityistä huomiota nuoriin sekä niiden hallintojen joustavuuden lisäämiseen poistamalla byrokratiaa ja lisäämällä niiden toimien avoimuutta.
Tämän parlamentin valtuuskunnan vierailu Algeriaan antoi meille paljon kokemusta ja päädyimme siihen lopputulokseen, että Marínin meille selittämien vaikeuksien valossa taloudellisen yhteistyön rinnalle on myös luotava syvällistä poliittista yhteistyötä. Tämä on välttämätöntä, jotta voidaan puhua kiertelemättä terrorismista, ihmisoikeuksista ja sosiaalisesta ja kulttuurisesta yhteistyöstä.
Euroopan parlamentti on tarjoutunut tähän poliittiseen vuoropuheluun, jonka olemme jo aloittaneet Magrebin valtuuskunnassa. Siksi on tärkeää, kuten Marín on ilmoittanut, että assosiointisopimukset toimivat tehokkaasti. Kuten täällä on mainittu, on erittäin tärkeää, että kansallisten parlamenttien ratifiointiprosessin joustavuutta lisätään, mukaan lukien parhaillaan neuvoteltavina olevat sopimukset, kuten Algerian tapauksessa. Nämä sopimukset ovat perusvälineenä poliittisen vuoropuhelun aloittamiseksi, jonka ei luonnollisesti pidä päättyä sopimusten allekirjoitukseen ja ratifiointiin.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, lähden kolmen päivän kuluttua Egyptiin assosiointisopimuksen esittelijänä, mutta olen tietoinen siitä, että Barcelonan aloitteen poliittiset tavoitteet ovat vaarassa ja samalla vaarassa on myös alueen vakauden kehittyminen.
Herra Henderson kuvasi juuri neuvoston voimattomuutta kertoessaan, että jo solmittujen sopimusten ratifiointia ei voida enää edistää. Se on kuitenkin oleellista, kuten myös herra Marín juuri sanoi.
Maatalous. Mitä tehdään yhteisön maatalouspolitiikan mukauttamiseksi ennen laajenemista, jotta se olisi Pohjois-Afrikan maataloustuotteiden vientiin liittyvien oikeutettujen toiveiden mukaista?
Ihmisoikeudet. Marokko ottaa suuria harppauksia eteenpäin, mutta muut maat jäävät jälkeen. Myös tälle asialle täytyy tehdä jotain.
Terrorismi. Olen yhtä mieltä siitä, että monissa maissa harjoitetaan terrorismia, mutta usein mainitaan, että aloitteita terroriiskuihin Pohjois-Afrikan maissa tulee myös Lontoosta. Lontoo mainitaan yhä uudelleen ja uudelleen, mutta Lontoo vaikenee. Vain Belgia on tehnyt asialle jotain.
Lopuksi, on väärin jättää koko Välimeren-politiikka riippumaan Lähi-idän rauhanprosessin pysähtymisen seurauksena. Se on mielestäni epäoikeudenmukaista.

André-Léonard
Arvoisa puhemies, Välimeren maiden kanssa käytävää neuvotteluprosessia on aivan ilmeisesti nopeutettava, muuten on suuri vaara, että Yhdysvallat, joka on jo vahvasti läsnä alueella, määräilee lopulta kaikesta. Kyseinen alue on vakauden ja rauhan kannalta merkittävä alue ja myös valtava kaupankäyntiin keskittyvä alue. Ja vaikka pahoittelenkin Euroopan maatalouden alalla harjoittamaa protektionismia, jonka vuoksi ei saavuteta todellista yhdentymistä, pahoittelen aivan yhtä paljon, jollen enemmänkin, tiettyjen kyseessä olevien maiden asennetta, jotka näyttävät unohtaneen rauhan, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja oikeusvaltion periaatteet, jotka ovat osa Barcelonan prosessia.
Euroopan unioni on, totta kyllä, osittain vastuussa ohjelmien hitaudesta ja huonosta hallinnasta puhumattakaan varojen kavalluksista ja riittämättömästä valvonnasta hankkeiden hoidossa. Jäsenvaltioiden eripuraisuudet, jotka ovat joskus ymmärrettäviä, mutta usein vahingollisia Välimeren alueen todelliselle kukoistukselle, eivät edesauta siirtolaisuusongelmien, sosiaalisten ongelmien, ympäristöongelmien, kulttuuriongelmien sekä turvallisuuteen ja terrorismiin liittyvien ongelmien ratkaisemista.
On selvää, että Euroopan on paneuduttava tarmokkaammin Lähi-idän rauhanprosessiin ja Algeriassa raivoavan kriisin ratkaisuun. Tunnustakaamme, että Eurooppa ei ole kyennyt esittämään suurta osaa Algerian kriisissä. Johtuupa se sitten selkkauksen ratkaisua koskevista erilaisista poliittisista kannoista tai taloudellisista syistä, tulos on hyvin masentava. Terrorismi riehuu pahempana kuin koskaan, samoin kuin ihmisoikeuksien loukkaukset, ja ajattelen tietenkin kidutusta ja lukuisia kadonneita.
Barcelonan julistus edellyttää, että kaikki siihen liittyvät maat noudattavat rauhan, demokratisoinnin ja ihmisoikeuksien periaatteita alueella, jossa vallitsevat vapaus ja kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävä vuoropuhelu. Toivon kaikesta sydämestäni, että Eurooppa kehittää yhteistyötään Välimeren maiden kanssa ja nopeuttaa sopimusten ratifiointimenettelyjä. Vetoan kuitenkin myös näihin maihin, että ne tekisivät enemmän yhteistyötä Euroopan kanssa. Hyödymme kaikki siitä ja myötävaikutamme yhdessä vakauteen, hyvinvointiin ja rauhaan.

Sierra González
Arvoisa puhemies, Barcelonan konferenssissa käynnistetyssä vuoropuheluprosessissa on esitetty uusi hahmotelma niiden Välimeren alueen kansojen alueellisesta vuoropuhelusta, jotka ovat sitoutuneet kolmen suuren tavoitteen saavuttamiseen: poliittinen vakaus, demokraattisten toimielinten vahvistumisen ansiosta lisääntynyt turvallisuus ja taloudellinen kehitys.
Tällä hetkellä assosiointivuoropuhelua haittaa kuitenkin uskottavuuden puute. Se kärsii jatkuvasti Lähi-idän tilanteen vaikeutumisesta, Turkin oikeusloukkauksista ja Algerian tilanteen epävakaudesta.
Lähi-idän tapauksessa rauhanprosessi on törmännyt Israelin hallituksen asettamaan esteeseen ja maan antamien sitoumusten puutteeseen koskien seuraavaa kokousta, jossa rauhanomaisia ponnisteluja voitaisiin jatkaa. Tämä asenne on osoitus ilmeisestä halveksunnasta YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia, Oslon sopimuksia ja Madridin konferenssissa hyväksyttyjä Lähi-itää koskevia periaatteita kohtaan.
Euroopan unionin on vaadittava Israelia noudattamaan näitä sitoumuksia. Jos näin ei tapahdu, Israelin kanssa tekemällemme sopimukselle on asetettava rajat, koska sen hallitus vaarantaa alueen vakauden ja yhtenäisyyden.
Toisessa kysymysryhmässä on samoin vaadittava Turkin ihmisoikeusloukkausten loppumista ja tuettava Algerian demokraatteja. Euroopan unionin tulevana strategiana on oltava sen roolin tarkastelu sekä Lähi-idän rauhanprosessissa että sen poliittisen roolin tarkastelu Välimeren alueella, jota yhdistävät vanhat historialliset, kulttuuriset ja inhimmilliset siteet.
Euroopan unionin ei pidä olla ainoastaan taloudellinen kumppani vaan myös poliittinen sovittelija. Kyse ei ole vain Välimeren alueen vuoropuhelun uskottavuudesta, vaan myös itse Euroopan rakentamisesta poliittisena hankkeena.

Puhemies
Keskustelua jatketaan tänä iltana.

Falconer
Arvoisa puhemies, asiani koskee 50 %: n sääntöä nimenhuutoäänestykissä. Muistatte varmaan, että neuvoitte tätä parlamenttia asettamaan kolmen kuukauden koeajan tälle uudelle menettelylle. Tämä kolmen kuukauden koeaika on nyt kulunut umpeen. Voinko kysyä, aiotteko mitenkään muuttaa näitä menettelyjä, jotta parlamentti voi sen jälkeen järjestää demokraattisen äänestyksen asiasta?
Aiomme keskustella keskuspankin johtokunnan nimityksistä. Euroopan keskuspankin toiminnan avoimuutta ja lälpinäkyvyyttä on korostettu paljon. On aivan oikein, että parlamentin jäsenet odottavat samaa avoimuutta ja läpinäkyvyyttä puhemiehistön toiminnalta. Sanon teille, arvoisa puhemies, että vaikka näyttääkin siltä, että vastustan yksin näitä kyseisiä määräyksiä, voin vakuuttaa teille, että monet parlamentin jäsenistä kaikista poliittisista ryhmistä ovat yhtä huolestuneita kuin minä siitä, että puhemiehistö, joka ei pidä itseään tilivalvollisena parlamentille, voi määrätä sääntöjä.
Sen tähden haluaisin lopuksi kysyä, aiotteko esittää tälle parlamentille menettelyjä, joilla laillistetaan nykyinen inhottava ja mieletön 50 %: n sääntö, jota olette soveltanut nykyiseen äänestysjärjestelmään?

Puhemies
Herra Falconer, aion välittää tämän asian puhemiehistölle seuraavien istuntojen aikana, jotta se voi tarkastella uudelleen järjestelmää kolmen kuukauden koeajan jälkeen. Minulla ei ole aikomustakaan muuttaa puhemiehistön toimivaltaa tarkastella uudelleen järjestelmää, kun olemme soveltaneet sitä kolmen kuukauden ajan.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, eilen äänestettäessä Pirkerin mietinnöstä esillä oli yksi vihreiden tarkistus, jonka kaksi osaa parlamentin enemmistö hyväksyi. Kyseessä oli olemassa olevan 8 kohdan täydentäminen tai muuttaminen. Tämän jälkeen istunnon senhetkinen puhemies antoi äänestää alkuperäisestä 8 kohdasta. Puutuin silloin täysistunnon kulkuun sanoakseni, että asiassa voi olla kyse vain siitä, että se, mikä oli yhteensopivaa hyväksyttyjen tarkistusten kanssa, on hyväksytty. Nyt on käynyt ilmi, että oleellista osaa hyväksytystä tarkistuksesta ei olekaan sisällytetty hyväksyttyyn tekstiin. Haluan tämän vuoksi esittää virallisen vastalauseen. Tällainen on vastoin kaikkia parlamentaarisia käytäntöjä ja myös tämän parlamentin sääntöjen vastaista. Pyydän oikaisua asiaan, jotta enemmistön täällä tekemälle päätökselle tehtäisiin oikeutta.

Puhemies
Rouva Aelvoet, pöytäkirja tarkistetaan tapahtuneen selvittämiseksi, vaikka nyt ei olekaan oikea hetki tehdä pöytäkirjaa koskevia huomautuksia. Asia on kuitenkin niin tärkeä, että se tarkistetaan.

Falconer
Arvoisa puhemies, asia ei ole minulle vieläkään aivan selvä. Sanotteko tälle istuntosalille, että aiotte neuvotella puhemiehistön kanssa äänestysjärjestelmästä, mutta ette aio esittää puhemiehistön päätöstä parlamentille kokonaisuudessaan? Oletteko valmis esittämään puhemiehistön suositukset parlamentille kokonaisuudessaan? Kysymykseni koski tätä. Parlamentin arvoisilla jäsenillä on oikeus keskustella ja äänestää näistä asioista ryhmissään ja äänestää niistä tässä istuntosalissa. Ette voi muuttaa ehtoja loukkaamatta arvoisien jäsenten oikeuksia.
Kysyn teiltä uudestaan, ymmärsinkö oikein, nimittäin että sanoitte, että esitätte asian puhemiehistölle. Kolmen kuukauden koeaika on kulunut. Otaksuin, että puhemiehistö olisi keskustellut asiasta viime kuussa. Jos kuitenkin aiotte esittää asian jälleen puhemiehistölle, aiotteko esittää puhemiehistön päätöksen parlamentille?

Puhemies
Herra Falconer, kun parlamentin jäsen tai kuka tahansa henkilö perää oikeuksiaan, niistä on ensimmäiseksi otettava selvää. Siten kehotan teitä lukemaan työjärjestyksen, jossa on mainittu tämän parlamentin jäsenten oikeudet. Työjärjestys antaa nykyisessä muodossaan tämän toimivallan puhemiehistölle, ei täysistunnolle. On hyvin helppoa tehdä se toisella tavalla: ehdottamalla työjärjestyksen muuttamista. Minä en vastusta sitä. Ehdottakaa työjärjestyksen muuttamista, kuten kuka tahansa parlamentin jäsen voi tehdä, jotta puhemiehistön sijasta täysistunto tekee nämä päätökset. Niin kauan kuin työjärjestyksessä todetaan, että päätökset tekee puhemiehistö, työjärjestys velvoittaa minua, kuten teitä ja täällä olevaa 626 parlamentin jäsentä. Minun on siten noudatettava sitä, koska 5 artikla velvoittaa minut siihen.

Äänestys
Martinez
Arvoisa puhemies, Euroopan oikeistopuolueiden koordinaatioryhmä ei osallistunut äänestykseen, koska se ei ollut samaa mieltä johtokunnan toimintaperiaatteesta eikä johtokunnan kokoonpanosta.

Puhemies
Herra Martinez, olette pätevä lakimies. Tiedätte, ettei nyt ole äänestysselitysten aika. Ne tulevat lopussa.
Johdanto-osan kappaleen E äänestyksen jälkeen

Alavanos
Arvoisa puhemies, ennen kuin äänestetään herra Duisenbergista, haluaisin kysyä, onko herra Duisenberg läsnä osoittamassa kunnioitustaan Euroopan parlamentille nyt, kun äänestämme hänen nimityksestään Euroopan keskuspankin johtokuntaan. Onko herra Duisenberg läsnä?

Puhemies
Herra Alavanos, en näe häntä ja minulle on sanottu, ettei hän ole läsnä tällä hetkellä. Muistutan teitä siitä, että tänään ei ole kyse nimittämisestä vaan hänen nimittämistään, josta joka tapauksessa vastaa neuvosto, koskevasta myönteisestä lausunnosta.
(Parlamentti hyväksyi suosituksen.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olin pyytänyt puheenvuoron, ennen kuin toimititte nimenhuutoäänestyksen. Kun pyyntöni kerran huomattiin, pahoittelen, ettette suostunut siihen.
Kun otamme kantaa nimityksiin, äänestys toimitetaan tavallisesti suljettuna lippuäänestyksenä. Näin on esimerkiksi tilintarkastustuomioistuimen nimitysten laita. Meillä on tässä annettavana lausunto henkilöistä, jotka ovat ehdolla Euroopan keskuspankkiin. Luulen, että olisi oikein noudattaa käytäntöä ja toimittaa äänestys suljettuna lippuäänestyksenä, vaikka äänestämmekin nimenhuudon mukaan.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, tiedätte työjärjestystä käsittelevän valiokunnan jäsenenä, että viidesosan parlamentin jäsenistä on pyydettävä ennen äänestyksen aloittamista, että se toimitetaan suljettuna lippuäänestyksenä. En ole vastaanottanut tämänsuuntaista pyyntöä viidesosalta parlamentin jäsenistä. Kyse ei sitä paitsi ole vaalista eikä edes nimityksestä, vaan lausunnosta, jota silmällä pitäen Eurooppa-neuvoston on päätettävä, tekeekö se nimityksen vai ei. Mainitsemianne määräyksiä ei siis voida soveltaa.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, en aio sanoa samaa, mitä muut kollegat sanoivat. Koska äänestin tätä suositusta ja sen sisältöä vastaan, haluaisin perustella, sillä ymmärsin että parlamentti teki parlamentaarisen...
(Puhemies keskeytti puhujan.) ... pyhistä pyhin on annettu jollekin herra Duisenbergille, joka halveksii meitä eikä ole edes täällä läsnä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Izquierdo Rojo
Kiitos paljon, arvoisa puhemies. Haluan huomauttaa paikkaa koskevan ongelman osalta - johon ei vielä ole löydetty ratkaisua - että olin läsnä viime äänestyksessä ja äänestin puolesta. Pyydän, että otatte sen huomioon.
Haluan myös huomauttaa, että meillä ei ole varatuilla paikoilla käytössämme mikrofonia. Siten on hyvin vaikeaa ilmoittaa, että on ollut läsnä.
Arvoisa puhemies, pyydän siksi, että ääneni lasketaan puoltavien joukkoon, että olen ollut läsnä ja jos mahdollista, että näille paikoille asennettaisiin jonkinlainen mikrofoni.

Puhemies
Rouva Izquierdo Rojo, asia ratkeaa kun saamme uuden istuntosalin. Sillä välin paikat säilyvät tässä istuntosalissa ennallaan ja etusija annetaan ensimmäisiksi tulleille.

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, en haluaisi missään tapauksessa jättää viittaamatta seuraavaan asiaan, ja siitä on muistutettava tulevassa talousarviokeskustelussakin: hyväksymme nyt tosin nämä energiatehokkuutta edistävään SAVE-ohjelmaan liittyvät erilaiset ehdotukset ilman mietintöä. Te kaikki tiedätte kuitenkin varmasti, että on oikeastaan valheellista ottaa nämä kuusi maata mukaan SAVE-ohjelmaan, sillä meillä ei ole sitä varten käytettävissä penniäkään rahaa!

Puhemies
Rouva Bloch von Blottnitz, tämä ei ole oikea hetki äänestysselityksiin eikä keskusteluun.
Toimitamme äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi kuusi päätösehdotusta peräkkäisillä äänestyksillä.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, muistutitte meitä aivan oikein siitä, että tämä teksti edellytti määräenemmistöä. Äänestimme juuri johdanto-osan ensimmäiseen kappaleeseen tehdystä tarkistuksesta, joka hylättiin, mutta luullakseni teidän on nyt toimitettava äänestys tämän johdanto-osan ensimmäisen kappaleen alkuperäisestä tekstistä, jotta voitaisiin nähdä, saavuttaako se todellakin määräenemmistön.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, perustamissopimuksessa täsmennetään, että toisessa käsittelyssä tekstiin tehdyt tarkistukset on hyväksyttävä määräenemmistöllä, siis ainoastaan tarkistukset. Itse tekstistä ei äänestetä. Siitä ei pidä äänestää, ja tämä on sitä paitsi tulos erään Ranskan presidentin ajatuksesta, jonka hän esitti Maastrichtin sopimuksesta keskusteltaessa.

(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Collins, Kenneth
Arvoisa puhemies, halusin vain kiinnittää parlamentin huomion siihen seikkaan, että herra Cabrol, tupakkatuotteiden mainontaa koskevan suosituksen esittelijä, on itse asiassa kolmas kyseistä aihetta käsittelevä esittelijä, ja nimenomaan hän sai sen hyväksytyksi, joten parlamentin olisi onniteltava häntä.

Puhemies
Muistutan siitä, että mielenosoitukset ovat kiellettyjä yleisölehterillä.

Provan
Arvoisa puhemies, jälleen kerran huomaamme, että yksiköt sallivat televisiokameroiden kuvaavan mielenosoituksia parlamentissa. Tämä on erittäin valitettavaa, ja puhemiehistön tulisi ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin ja varmistaa, että annetaan tiukat määräykset, joilla kielletään laittomia mielenosoituksia koskeva julkisuus tässä parlamentissa.
(Vaihtelevia reaktioita)

Roth
Arvoisa puhemies, käsittelen edelläni puhuneen ehdotusta ja pyydän puhemiehistöä tarkastamaan, miksi eilen äänestysten aikana, kun oli kyse herra Rothleyn mietinnöstä, moni lehdistön edustaja poistettiin lehteriltä, muun muassa Reutersin, APE: n, AFP: n ja Nordfoton edustajat, ja miksi parlamentin istuntopalvelu ilmeisesti kielsi esimerkiksi italialaista televisioyhtiötä RAI: ta lähettämästä äänestyksestämme kuvaa ulkopuolelle. Pidän sitä sensuroivana toimenpiteenä...
Suosionosoituksia
... ja pyydän teitä hartaasti pohtimaan sitä, mitä ylipäänsä vielä merkitsee julkisuus ja lehdistön ja tiedotusvälineiden oikeus saada tietoa täältä parlamentista, joka nimittää itseään demokraattiseksi.

Muscardini
Arvoisa puhemies, kehottaisin, kuten olen tehnyt aikaisemminkin muissa yhteyksissä, katsomaan myös tämän istuntosalin oikealle reunalle, missä on usein taisteltava puheenvuoroista.
Haluaisin lisätä muutaman seikan siihen, mitä jo olette todennut. On totta, että mielenosoitukset salissa on kielletty, mutta on totta sekin, että kansalaisilla on oikeus saada tietää, mitä Euroopan parlamentissa tapahtuu. Täytyy sanoa, että niinä harvoina kertoina, kun Euroopan parlamentista kerrotaan Euroopan maiden televisioissa, erityisesti Italiassa, se tapahtuu jonkin mielenosoituksen takia. Kehotan sen vuoksi kiinnittämään enemmän huomiota parlamentin työskentelystä tiedottamiseen.

Puhemies
Hyvät kollegat, pyydän rouva Muscardinilta anteeksi. Näköni heikkenee.
Siirrymme nyt siis äänestykseen päätösehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Hautala
Arvoisa puhemies, koin äsken pienen yllätyksen. Avasin nimittäin suomenkieliset tarkistukset ja huomasin, että siellä onkin sisällä kollega Viceconten mietintöä koskevia tarkistuksia harvinaisten sairauksien torjunnasta. Haluaisin nyt korjata perustavanlaatuisen väärinkäsityksen. Minun mietinnössäni ei suinkaan ole kysymys harvinaisista sairauksista, vaan hyvin yleisistä sairauksista. Neljäkymmentätuhatta ihmistä Euroopan unionissa kuolee ilmansaasteisiin joka vuosi, joten tässä on tapahtunut ikävä väärinkäsitys.

Puhemies
Tarkistamme tietenkin käännökset ollaksemme varmoja, että kaikki on kunnossa. Huomautan teille, että on olemassa kaksi korjausta, toinen espanjankielisestä versiosta, toinen portugalinkielisestä versiosta.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Poggiolini
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää sosiaalidemokraattien ryhmää, erityisesti haamuesittelijä van Puttenia, luopumaan tarkistuksesta 51. Pyyntöni johtuu siitä, että mikäli hyväksytään vihreiden esittämä tarkistus 52, jota täysin kannatan, voimme olla varmoja siitä, etteivät eurooppalaisen ympäristömerkin vaatimukset ole kansallisia vaatimuksia lievempiä. Mikäli tarkistus 52 hyväksytään, kuten toivon, luo tarkistus 51 sekavuutta, vaikka se ei olekaan ristiriidassa sen kanssa, sillä siinä viitataan epämääräisiin arviointiperusteisiin, kuten vahingollisuuteen pitkällä aikavälillä. Tämä aiheuttaa sekavuutta asetuksessa, joka muuten on erittäin hyvä, varsinkin mikäli komissio toisessa käsittelyssä hyväksyy tarkistuksemme. Kehotan siksi sosiaalidemokraattien ryhmää luopumaan tarkistuksesta 51, ja mikäli tämä ei ole mahdollista, kehottaisin edustajia äänestämään sitä vastaan. Olemme jo äänestyksessä hyväksyneet sosiaalidemokraattien ryhmän esittämän tarkistuksen 50. Ymmärrän täysin van Puttenin huolenaiheet ja kiitän häntä hänen osuudestaan tämän asetuksen edistämiseksi valiokunnassa, mutta pyydän häntä luopumaan tarkistuksesta 51.

Van Putten
Ei, arvoisa puhemies, olen edelleen myös sitä mieltä, että ne sopivat oikein hyvin yhteen ja että se antaa meille toista käsittelyä edeltävissä neuvotteluissa enemmän mahdollisuuksia komissioon ja neuvostoon nähden. Haluaisin mielelläni tulla asiassa vastaan mutta valitettavasti en tässä tapauksessa.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Garosci
Arvoisa puhemies, kun viime toukokuun 2. päivänä äänestimme euron puolesta, puhuin istunnossa Brysselissä laivasta, joka lopulta on lähtenyt matkalle toteuttaakseen hallinnolliset tehtävänsä. Nyt tällä laivalla on päällystö, joka ohjaa sen purjehdusta; puhun päällystöstä, sillä merimiehiä olemme kaikki me Euroopan kansalaiset, töinemme ja päivittäisine toiminemme.
Kuuden johtokunnan jäsenen ja ensimmäisen johtajan valinta Euroopan keskuspankkiin oli keskeinen toimenpide yhtenäisvaluutan käyttöönottoa ajatellen. Vain hetki tätä koskevan äänestyksen jälkeen mahdollistimme yhtenäisvaluutan toteuttamisen käytännössä vahvistamalla jäsenvaltioiden ehdotukset EKP: n kuudesta johtajasta seuraaviksi vuosiksi. Nyt luotamme heihin vaikka tiedämme hyvin, ettei heitä odottava tehtävä käytännöllisiltä päämääriltään eikä ajallisesti ole helppo; ja luotamme heidän edellisissä tehtävissään hankkimaansa pätevyyteen, ja luotamme ennen kaikkea heidän kykyynsä säilyttää, kuten perustamissopimuksissa selvästi määrätään, riippumattomuutensa huolimatta sellaisesta poliittisesta painostuksesta, joka saattaisi häiritä johtokunnan työskentelyä.
Samalla toivomme, että Euroopan parlamentti tulevaisuudessa osallistuu enemmän EKP: n toimintaan. Parlamentti - tämä on hyvä muistaa - on yhteisön ainoa vaaleilla valittu ja siten kansalaisten suoraan nimittämä yhteisön toimielin, ja sen on vastattava toimistaan kansalaisille ja tiedotettava heille johtokunnan suunnittelemista toimista.
Lopuksi, toivomme nopeaa ratkaisua EBRD: n, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin, johtajan nimityksessä, sillä virka on ollut avoinna jo muutaman kuukauden. Ratkaisu tässä asiassa ei valitettavasti kuulu parlamentin vaan Ecofinneuvoston toimivaltaan, mutta meidän on edellytettävä ratkaisua, joka on sopusoinnussa yhteisön pyrkimysten kanssa sellaisen järjestelmän aikaansaamiseksi, jossa kaikki osat toimivat toisiaan tukien yhteisten päämäärien saavuttamiseksi.

Berthu
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan esittelijä, rouva Randzio-Plath, selitti meille äsken, että tulevan Euroopan keskuspankin johtokuntaan ehdolla olevien kuulemistilaisuudet olivat saaneet hänet tekemään hyvin myönteisen toteamuksen. Kaikkien ehdokkaiden mielestä hintojen vakaustavoite on tällä hetkellä lähes saavutettu Euroopassa, minkä pitäisi myötävaikuttaa siihen, että tulevaisuudessa voidaan sallia alhaiset korot. Ehdokkaiden rahataloudellisen pätevyyden, aivan kuten sen vastuuntunnon perinnönkin, jonka keskuspankit jättävät EKP: lle, pitäisi kuulemistilaisuuksien perusteella taata samoin EKP: n uskottavuuden ja myötävaikuttaa myös alhaisiin korkoihin.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, ettei pidä kätkeä vastakkaisia tekijöitä, jotka ovat hyvin voimakkaita ja jotka pyrkivät varmasti säilyttämään euroalueella rakenteellisesti korkeammat korot kuin on tarpeen. Keskuspankki joutuu nimittäin jatkuvasti tekemisiin sellaisten mielipide-erojen kanssa, jotka ovat paljon voimakkaampia kuin jossakin kansallisvaltiossa, koska tästä alueesta tulee taloudellisesti epäyhtenäinen, koska siitä tulee myös psykologisesti epäyhtenäinen, sillä sellaista yhdistynyttä eurooppalaista yleistä mielipidettä ei ole, joka antaisi keskuspankille laajan tuen. Sen on alituisesti korvattava tämä uskottavuusvaje koroilla, jotka ovat korkeammat kuin kansallisten korkojen mahdollinen keskiarvo, jos ne olisivat vielä olemassa. Sen lisäksi, koska EKP: n ensisijainen tavoite on hintojen vakaus, sen on reagoitava joka kerta, kun hintojen riistäytyminen uhkaa jossakin, koska se saattaa horjuttaa koko alueen tasapainoa. Meillä on tässäkin sellainen tekijä, jolla voidaan automaattisesti yliarvioida korkoja. Toistan vielä kerran, ettei tämä tilanne ole kuitenkaan satunnainen. Se on peräisin Euroopan valuuttayhdistämisen itse käsitteestä, jossa yksi ainoa keskuspankki sijoitetaan keskelle epäyhtenäistä aluetta. Siitä tulee yksi euron kustannuksista, joista teeskentelemme tällä hetkellä olevamme tietämättömiä ja jotka kansalaiset saavat selville sitten, kun heidät on syösty uuteen järjestelmään.

Müller
Arvoisa puhemies, kannatin rouva Randzio-Plathin suositusta näiden kuuden ehdokkaan nimittämisestä keskuspankkiin. En haluaisi kuitenkaan vaieta siitä, että valintamenettelyn asianmukaisuudesta on esiintynyt melkoisia epäilyksiä.
Voidaan varmasti kysyä, kuka tärkeä poliitikko, herra Chirac vai herra Kohl, tai kuka vähemmän tärkeä poliitikko, kuten herra Waigel tai herra Tietmeyerin kaltaiset ihmiset, on vastuussa tästä menettelystä. Minun nähdäkseni kyse on ensi sijassa siitä, että on tunnustettava, että perustamissopimuksen määräyksiä on oikeastaan muutettava tältä osin.
Neuvostoa ja erityisesti tulevaa Saksan puheenjohtajakautta koskeva pyyntöni olisi: Jos haluamme, että Euroopan kansalaiset pitävät euroa tulevaisuudessa luotettavana ja vakaana valuuttana, myös ne ihmiset, jotka työskentelevät tässä keskuspankissa, on valittava menetelmällä, johon kansalaiset voivat tuntea mitä suurinta luottamusta.
Se merkitsee ensinnäkin seuraavaa: meidän on päästävä eroon yksimielisyyssäännöstä. Ei voi käydä päinsä, että yksi jäsenvaltio vasta erittäin raskaan lounaan jälkeen hyväksyy päätöksen siitä, ketä neuvoston pitää ehdottaa, kuten äskettäin tapahtui. Toiseksi on ehdottomasti tehtävä selväksi, että Euroopan parlamentti antaa enemmän kuin vain suosituksen. Euroopan parlamentilla on oltava tulevaisuudessa mahdollisuus valita ehdokkaat, ja vieläpä aivan samalla tavalla kuin neuvostokin: enemmistöpäätöksellä. Nuo ehdokkaat nauttivat sitten sekä kansalaisten että julkisuuden luottamusta.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, Euroopan oikeistopuolueiden ryhmän jäsenet eivät osallistuneet äänestykseen Euroopan keskuspankista, sillä he eivät hyväksy kansallisten valuuttojen hylkäämistä eivätkä rahataloudellisen itsemääräämisoikeuden luovuttamista kansoista eristyneelle asiantuntijakollegiolle.
Haluaisin olla tämän asian osalta varma siitä, etteivät ne, jotka ovat nyt innoissaan eurosta, ole niitä samoja, jotka selittävät meille myöhemmin, että se on korvattava dollarilla. Selitän kantani. Vuonna 1987 meille ehdotettiin yhtenäismarkkinoita, ja vuonna 1992 meille sanottiin, että Euroopan yhtenäismarkkinoihin on lisättävä Euroopan yhtenäisvaluutta. Komissaari Brittan ja jotkut muut, etenkin jotkut puheenjohtajamaahan Isoon-Britanniaan kuuluvista, sanovat meille, että olisi luotava transatlanttiset yhtenäismarkkinat. No, jos he saavuttaisivat päämääränsä ja jos kulkisimme kohti transatlanttisia yhtenäismarkkinoita, en epäile ollenkaan, etteivätkö samat henkilöt selittäisi meille vuonna 2004, 2005 tai 2006, että näihin transatlanttisiin yhtenäismarkkinoihin on lisättävä transatlanttinen yhtenäisvaluutta, joka voisi olla tietenkin vain dollari.
Jos olemme siis tänään puolustaneet frangia, teimme sen ehkä välttyäksemme tulevaisuudessa dollarilta.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti hyväksyy herra Duisenbergin Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi. Euroopan parlamentilla on tänään ollut tilaisuus voittaa suurella enemmistöllä neuvostossa ilmennyt pikkusieluisuus. Haluaisin tässä yhteydessä painottaa ELDR-ryhmän esittämän tarkistuksen hyväksymisen tärkeyttä. Tarkistus koskee pääjohtajan ja varapääjohtajan ennenaikaisen tai myös samanaikaisen vaihtumisen välttämistä. Hyväksymällä tarkistuksen Euroopan parlamentti ilmaisee, että Euroopan keskuspankin johtokunnan ylimpien jäsenten toiminnan jatkuvuus täytyy taata. Lisäksi tarkistuksessa painotetaan sitä, että vain - toistan vielä - että vain puheenjohtaja tai Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsen itse päättää siitä, milloin hän eroaa, ja kyseisten henkilöiden toimikauteen ei saa puutua ulkopuolelta päin. Tämä kaikki on perustamissopimuksen hengen mukaista.
Lopuksi haluan sanoa, että 2. ja 3. toukokuuta käytetty nimitysmenettely on osoittautunut hyvin epätyydyttäväksi ja että sitä täytyy parantaa tulevaisuudessa, jos suuren yleisön luottamusta euroon halutaan vahvistaa. Menneiden viikkojen kammottavan poliittisen näytelmän vuoksi Euroopan parlamentin pitäisi saada lisää toimivaltaa tässä asiassa. Täytyy olettaa, että neuvosto ei luovu vapaaehtoisesti nimitysoikeudestaan. Tämän vuoksi Euroopan kansalaisten pitäisi vaatia lisää demokratiaa.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska Ruotsi ei osallistu EMUun, emme osallistu äänestykseen suosituksesta edellä mainittujen henkilöiden nimittämiseksi. Osallistuvien valtioiden on päätettävä siitä, onko kyseisten henkilöiden pätevyys ja poliittinen suuntautuneisuus sopiva näihin luottamustehtäviin.

Alavanos
Valitettavasti etenemme kohti yhteistä eurovaluuttaa ja talous- ja rahaliittoa kasvattamalla demokratiavajetta kaikkivoivalla ja valvomattomalla Euroopan keskuspankilla ja jättämällä Euroopan parlamentin sivurooliin seinäkukkaseksi.
Toukokuun toisena päivänä Euroopan parlamentti kutsuttiin koolle poikkeuksellisesti ensimmäistä kertaa lauantaiksi hyväksymään Ecofinin päätökset 11: stä euroon osallistuvasta maasta. Euroopan parlamentin päätös hyväksyä tai jättää hyväksymättä ei olisi muuttanut yhtään mitään, sillä sen kanta oli pelkkä lausunto. En voi yhtyä parlamentin puhemiehistön linjaan osallistua näihin menoihin ilman päätösvaltaa vain turvataksemme itsellemme murusia euron ennennäkemättömästä mainoskampanjasta. Meidän ei pitäisi suostua sellaisen talous- ja rahaliiton rakentamiseen, jossa parlamentilla ei ole Euroopan kansojen suvereniteettia ilmaisevaa valtaa. Tästä syystä minäkin päätin jäädä pois tästä koulujuhlasta, joka päätettiin viime hetkellä pitää vain ja ainoastaan tiedotusvälineitä varten, mikä mielestäni Euroopan unionin vahvistamisen sijasta saattoi sen naurunalaiseksi.
Tänään Strasbourgin täysistunnossa me muka hyväksymme Euroopan keskuspankin johtokunnan. Raha-asioita käsittelevän valiokunnan kuulemistilaisuudessa herra Duisenberg vastasi kysymykseen " mitä hän tekisi siinä tapauksessa, että Euroopan parlamentti ei hyväksy hänen nimitystään puheenjohtajaksi" , että se ei kuulu hänelle vaan neuvostolle. Tänä aamuna neuvosto vakuutti Britannian talousministerin herra Brownin suulla, että parlamentin rooli on neuvoa-antava.
Menemme eteenpäin, perustamme Euroopan keskuspankin ja samalla peräydymme varjoparlamentiksi, joka muistuttaa Ranskan vallankumousta edeltäneitä edustuslaitoksia, joiden tehtävä oli tarjota neuvoja yksinvaltiaalle.
En ota osaa tähänkään Euroopan keskuspankin johtokunnan nimitykseen liittyvään tapaukseen ja pidättäydyn äänestämästä.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Tietenkin äänestämme sen suosituksen puolesta, joka koskee Euroopan keskuspankin johtokunnan puheenjohtajan, varapuheenjohtajan ja muiden jäsenten nimitystä, koska Euroopan yhtenäisvaluutta vaikuttaa kaikkiin Euroopan maihin.
Haluamme kaikin tavoin myötävaikuttaa siihen, että EMUsta tulee menestyksellinen hanke, koska siitä on hyötyä kaikille Euroopan kansalaisille, Ruotsin kansalaiset mukaan lukien.

Caudron
2. toukokuuta järjestetyn Brysselin huippukokouksen tapahtumat aiheuttivat paljon tyytymättömyyttä ja jättivät suuhun hyvin katkeran maun. Valtioiden välinen jankutus sysäsi euron syntymisen ja tapauksen merkittävyyden toissijaiseksi.
Keskustelu siitä, kenelle päätösvalta kuuluu, olisi kuitenkin kannattanut käydä. Keskustelua käytiin, mutta se oli epämiellyttävää ja aivan liian kansallismielistä. Se on jonakin päivänä todellakin aloitettava rauhallisesti uudelleen. Poliitikkojen on nimittäin päätettävä, eikä pankkien pääjohtajien. Parlamentti teki sen jälkeen omalta osaltaan työnsä hyvin järjestämällä erittäin korkealaatuisen kuulemistilaisuuden.
Oliko meidän tänään suhtauduttava tiukasti tähän tai tuohon ehdokkuuteen? Kysymys nousi esille talousasioita käsittelevässä valiokunnassa, ja pidättäydyin itsekin maanantai-iltana äänestämästä eräästä ehdokkaasta. Se oli tarpeellinen varoitus. Meillä ei tänään kuitenkaan ole mitään suurta syytä olla hyväksymättä ehdotettua ryhmää.
Meidän on tulevaisuuden osalta vaadittava parlamentilta todellista valvontaa ja etenkin päättäväistä kulkua kohti poliittista Eurooppaa. Mitä pätevämpiä asiantuntijat ovat, mitä selvemmin heidän itsenäisyytensä tunnustetaan, sitä enemmän poliittisen vallan on pidettävä huolta vastuustaan edustamiensa kansalaisten nimessä. Se on tulevien viiden vuoden haaste.

De Rose
Euroopan parlamentin päätöslauselman, joka koski EKP: n pääjohtajan ja jäsenten nimittämistä, avulla voitiin joka tapauksessa muodostaa sellaisten valuutta-asiantuntijoiden ryhmä, joiden ammatillisen pätevyyden kaikki tunnustavat.
Heidän kuulemistilaisuuksistaan välittyvä yleistavoite on yhä perustamissopimuksen tarkka soveltaminen, eli ehdoton pyrkimys euron vakauteen. Sen lisäksi on todettava, että EKP: n "itsenäisyyttä" koskeva kohta on yhä epätarkka ja epämääräinen. Itsenäisyys keneen nähden?
Vaikka parlamentaarikot ovat jo kaksi päivää kestäneiden keskustelujen avulla voineet käsitellä laajanpuoleista aiheiden kirjoa aina ehdokkaiden henkilökohtaisesta tilanteesta heidän käsitykseensä EKP: n asemasta ja siinä välissä teknisiä kysymyksiä liikkeellä olevasta setelimäärästä tai euron ja dollarin välisestä vaihtokurssista, on kuitenkin yhä erityisen vaikeaa ottaa kantaa jokaisen "teoreettiseen" pätevyyteen pelkän kuulemisen turvin.
Meidän on arvioitava jokaisen pätevyyttä päivittäin rahapolitiikkojen toteuttamisen ja soveltamisen puitteissa ja niiden ratkaisujen puitteissa, joihin päädytään niihin heilahteluihin vastaamiseksi, jotka varmasti ravistelevat rahoitusmarkkinoita.
On toki kiitettävää, jotta voitaisiin perustaa "terve" taloudellinen ympäristö, suositella valuutan vakautta, muttei missään tapauksessa pidä unohtaa sitä tavoitetta, jonka on pysyttävä ensisijaisena poliitikkojen samoin kuin monetaristienkin silmissä: työttömyyden vähentämistä.
Sillä vakuuttavuuden ylläpitämiseksi yleisen mielipiteen silmissä - ja muistutan, että edustajien tehtävänä on puolustaa tätä mielipidettä - on välttämätöntä, että harjoitettu politiikka tuo mukanaan tehokkaita ratkaisuja niille 20 miljoonalle syrjäytyneelle, joita työttömät ovat, sillä he eivät ole juurikaan huolissaan valuuttakysymyksestä vastuussa olevan unionin toimielimen itsenäisyydestä ja valvonnasta, vaan he ovat huolissaan siitä, miten saada takaisin kunnollinen elämänlaatu ja elintaso.
Lisään lopuksi, että on ennenaikaista olla huolissaan EKP: n puheenjohtajan iästä, sillä miksi puhua seuraajasta, kun puheenjohtaja on vasta nimetty? Odottakaamme, että saadaan sellainen politiikka aikaan, joka toimii mahdollisimman hyvin.
Ranska, joka on ollut Euroopan rakentamisen alkuunpanija vuosien ajan, on menettänyt vähitellen otettaan. Sillä on vielä kyky saada aikaan näennäinen sovitteluratkaisu, mutta suurien aiheiden osalta ja huolimatta niistä leikkipuheista, jotka edelsivät herra Duisenbergin nimittämistä EKP: n johtoon, sen valta loppuu siihen. Tämä saippuaooppera ei nosta sen enempää Euroopan asian kuin oman maammekaan arvoa.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Allekirjoittaneet ovat pidättäytyneet osallistumasta edellä mainittuja mietintöjä koskevaan äänestykseen seuraavista syistä:
vastustamme EMU-projektia sellaisenaan; kaikki aikaisemmat yhteisiä arvonmittareita ja/tai kiinteitä valuuttakursseja koskevat hankkeet ovat kaatuneet.-Ruotsi ei osallistu EMUun, eikä meillä siten ole mitään syytä arvioida henkilönimityksiä EKP: n virkoihin.
Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Mielestämme EMUn taloudellinen kiristyspolitiikka voi johtaa sosiaaliseen ja poliittiseen levottomuuteen EU: ssa ja se on sen vuoksi jättimäinen suuren riskin hanke. EMU sulkee pois myös pitkällä aikavälillä kestävän "vihreisiin" perusteisiin pohjautuvan talouden.
Euroopan keskuspankin johtoon ehdotettujen kuuden ehdokkaan täytyy noudattaa tätä perustuslakiin kiinnitettyä talouspolitiikkaa. Kuulemistilaisuuksissa heistä kukaan ei ole viitannut vähääkään sellaiseen tulkintaan, jossa otettaisiin huomioon ekologiset ja sosiaaliset näkökohdat; kaikki edustavat "kovaa" linjaa.
Sen lisäksi ehdokkaat ovat jälleen vastanneet kieltävästi kysymykseen siitä, tuleeko EKP: n toimintaa leimaamaan avoimuus ja demokratian vaikutus. EKP: n johtokunnan ehdokkaat puolustavat kaikki pankin riippumattomuutta samaan aikaan kun he vastustavat sitä, että Euroopan parlamentti voisi vaatia heitä vastuuseen heidän teoistaan. He kaikki pitävät myös välttämättömänä sitä, että pankin kaikki toimet tapahtuvat suljettujen ovien takana, mikä estää sen, että Euroopan parlamentti ja Euroopan kansalaiset saisivat tietoa tapahtumista.
EKP: n puheenjohtajan toimikauden pituuden yhteydessä tapahtunut "lehmänkauppa" ja tapa, jolla Euroopan parlamentilta kysyttiin neuvoa, tuntuvat arvottomilta ja nöyryyttäviltä.

Gallagher
Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan jäsenenä otan tyytyväisenä vastaan Euroopan päämiesten viikonlopun 1. 3. toukokuuta aikana tekemät keskeiset päätökset, joilla näytettiin lopullisesti vihreää valoa yhteisen eurooppalaisen rahan käyttöönotolle Euroopassa.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että 11 maata on hyväksytty uuteen valuuttajärjestelmään, johon osallistuu yli 290 miljoonaa ihmistä. Jos ainoastaan kuusi tai seitsemän maata olisi ottanut käyttöön uuden valuutan, tämä olisi johtanut kaksivaiheisen Euroopan rakentamiseen.
Olen iloinen, että Irlanti on liittynyt uuteen valuuttajärjestelmään, sillä tämä johtaa siihen, että tuottajiemme vientikustannukset pienenevät. Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmään liittymisen seurauksena korot tulevat epäilemättä laskemaan, ja tämä on hyvä uutinen pienille ja keskisuurille yrityksille, ja liikekustannusten karsiminen merkitsee hyviä uutisia Irlannin matkailuteollisuudelle.
Euroopan keskuspankkia johtaa seuraavien 12 vuoden aikana kaksi Euroopan kokeneinta pankkiiria, herra Duisenberg ja herra Trichet. Molemmilla herroilla on moitteettomat suositukset kansainvälisen pankkialan rahoitus- ja hallintopuolelta, ja he sopivat hyvin kyseisiin tehtäviin Euroopan keskuspankin johtajiksi.
Euroopan keskuspankin uutta johtoa koskeva keskustelu ei saa vähentää tähänastisten saavutusten merkitystä uuden eurooppalaisen yhtenäisvaluutan luomisessa.
Meidän on myös muistettava, että todelliset haasteet ovat vielä edessä, kun ajattelemme Irlannin osallistumista uuteen eurooppalaiseen yhtenäisvaluuttaan.
Euroopan keskuspankki valvoo nyt korkoja. Sen tähden, jos Irlanti aikoo menestyä yhtenäisvaluuttajärjestelmässä, meidän on säilytettävä kilpailukykymme markkinoilla, pidettävä hinnat alhaisina ja varmistettava, että inflaatio säilyy alhaisena.
Lopuksi totean, että luotan siihen, että Britannia liittyy uuteen valuuttajärjestelmään lähitulevaisuudessa, koska Britannian teollisuus haluaa sitä ja koska Britannia tulee olemaan suuri häviäjä siksi, että sillä tulee olemaan vaikeuksia houkutella ulkomaisia suoria sijoituksia niin kauan kuin se pysyy euroalueen ulkopuolella.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit jättävät äänestämättä Euroopan keskuspankin johtokunnan jäseniä koskevassa äänestyksessä. Osallistuimme äänestykseen, joka liittyi luetteloon valtioista, joissa yhtenäisvaluutta voidaan ottaa käyttöön, koska Tanskan edun mukaista on, että emme estä muita valtioita tässä hankkeessa. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että on vaikea ottaa kantaa sen johtokunnan laatuun, joka liittyy valtioihin, jotka saavat yhtenäisvaluutan. Jätämme äänestämättä, koska kaiken lisäksi keskustellaan ehdokkaiden kuulemisten tuloksista. Äänestäminen tarkoittaisi sitä, että poikkeaisimme täysin siitä periaatteellisesta kannasta, jonka otimme 2. toukokuuta.

Lucas Pires
Markkinat ja yleinen mielipide ovat jo vahvistaneet EKP: n puheenjohtajan nimityksen - ja tämä on demokratiankin kannalta varsin tärkeä näkökohta päätöstä arvioitaessa. Duisenbergin nimitys vain puoleksi kaudeksi voi tosin vähentää puheenjohtajuuden arvoa, mutta samalla se kohottaa itse toimielimen arvoa, ja tuon toimielimen johtokunta on joka tapauksessa osoittautunut päteväksi ja yleisesti ottaen vakuuttavaksi. Sitä paitsi epäilykset, joita on tuotu esiin, pakottavat sen suurempaan valppauteen. Myönteistä on sekin, että poliittisen tahdon selvä voitto, joka vahvistui nimitysprosessissa, mahdollistaa Euroopan keskuspankin päätehtävän - hintojen vakauden valvonnan - asettamisen laajempaan yhteyteen, johon kuuluu koko Euroopan unionin vakaus, tasapaino ja yhteenkuuluvuus. Eikä muutenkaan kannata jäädä miettimään menneitä, vaan pikemminkin ryhtyä jälleen kehittämään poliittisesti ja sosiaalisesti Euroopan unionin " luurankoa" , jotta se saisi " lihaa luiden päälle" .

Martinez
Meitä kuullaan keskuspankin pääjohtajan nimityksestä. Ainoastaan kuullaan. Emme tee päätöksiä mistään, mikä osoittaa valtamme laajuuden ja paljastaa vastaavasti Euroopan keskuspankin itsemääräämisoikeuden laajuuden. Sen toimivalta on täydellinen, riippumaton ja yksinomainen. Se täydellinen itsenäisyys, joka sille Maastrichtin sopimuksen 107 artiklassa annetaan, merkitsee selvästi valvonnan puuttumista.
On sitä paitsi paljastavaa ja riipaisevaa nähdä, miten paljon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta ponnisteli kerjätäkseen korkealta virkamieheltä, tässä tapauksessa herra Duisenbergiltä, huomion rippeitä. Lainaan: "Minkälaisessa tahdissa, herra puheenjohtaja, olisitte valmis tulemaan parlamentin toimivaltaisen valiokunnan eteen?" Panemme merkille tuon "olisitte valmis..." . Herra Duisenberg vastaa muuten, että hän on valmis tulemaan neljännesvuosittain. Hän ottaa suuressa lempeydessään vastaan jopa "kaikki kutsut saapua valiokunnan kokouksiin."
Mitä kuitenkin EKP: n vastuuseen tulee, hänen mielestään se toimii ainoastaan "suuren yleisön edessä." Tätä vastuuta toteutetaan konkreettisesti "avoimella tiedotuspolitiikalla" , minkä ei pitäisi johtaa kovinkaan ankaraan "suuren yleisön" antamaan rangaistukseen...
Puheenjohtaja Duisenberg hyväksyy jopa sen, että EKP on "vastuussa parlamentille" , niin vilpittömästi, ettei kukaan epäile sitä. Vastaus raha-asioita käsittelevän valiokunnan 19. kysymykseen "Olettakaamme, että Euroopan parlamentti suosittelisi nimittämisenne hylkäämistä, haluaisitteko edelleen tavoitella virkaa?" ei nimittäin voisi olla selkeämpi: "En voi ottaa kantaa tähän kysymykseen." Onko vastuuta todella olemassa, kun vastuussa oleva kieltäytyy selvästi lähtemästä virastaan sen jälkeen, kun hänen vastuunsa on kyseenalaistettu?
Jokainen näkee, että EKP, jota kukaan ei valvo, on toden teolla täysivaltainen. Joten Euroopan taloudellinen ja rahapoliittinen hallitus ei enää kuulu demokratian vaan harvainvallan piiriin.
Euroopan toimielinten historia taantuu tässäkin kohdin.

Papayannakis
Euroopan keskuspankin johtokunnan ehdokkaiden kuulemistilaisuus ja siihen liittyvä Euroopan parlamentin äänestys heidän hyväksymisestään ovat varmasti tärkeitä poliittisia hetkiä EMUn ja euron välttämättömän täytäntöönpanon kannalta. Kuitenkin juuri tämä hetki muistuttaa meitä Euroopan yhdentymisen tähänastisesta poliittisesta vajavaisuudesta. Euroopan parlamentilla on vain lausunnon antava ääni. Kansallisilla parlamenteilla ei ole päätösvaltaa arvioida EKP: n johtokunnan nimitystä, vaikka ne hyväksyvät oman maan keskuspankin johtajan nimityksen, kuten Kreikan parlamentti hiljattain teki. Näin ollen EKP: n johdon nimittävät hallitukset, usein alaarvoisin vaihtokaupoin, ja parlamentaarisen valvonnan tehtävä poistuu kansallisilta parlamenteilta, mutta se ei siirry Euroopan parlamentille. Tässä tulee taas esiin yksi ristiriidoista, jotka johtuvat tähänastisen Euroopan poliittisen yhdentymisen vajavaisuudesta. Tämä ristiriita tulee entistä selvemmäksi sitä mukaa kuin EMU kehittyy. Meidän on pian puututtava tähän ristiriitaan: joko EMU ei johda poliittiseen liittovaltiomuotoon, Euroopan yhdentymiseen, jolloin meidän tulee olla huolissamme sen tulevaisuudesta, tai se käytännössä väistämättä johtaa tähän tavoitteeseen, ja silloin meidän pitää sanoa se selvästi ja valmistautua siihen. Näillä perusteilla katson paremmaksi pidättäytyä äänestämästä, tietenkään asettamatta kyseenalaiseksi esitettyjen henkilöiden sopivuutta ja varsinkaan EMUn ja yhteisen valuutan sinänsä historiallista merkitystä.

Porto
Voimme olla tyytyväisiä äänestystuloksesta, jonka perusteella Euroopan unioni myötävaikutti jälleen merkittävästi euron uskottavuuteen.
Näin tapahtui, kun olimme osallistuneet talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa ehdokkaiden ansioluettelon ja kuulemistilaisuuden arviointiin.
Tuodessamme julki täysin vapaasti myönteisen käsityksen heistä kaikista olemme omalta osaltamme vahvistaneet markkinoiden jo synnyttämää uskottavuutta, joka on saanut meidät unohtamaan Brysselin huippukokouksen onnettoman kulun, eikä tuota uskottavuutta lainkaan vähennä Duisenbergin vapaaehtoinen eroaminen kesken kauden (koska se ei millään tavoin ole perustamissopimuksen vastaista).
Euron uskottavuutta vahvistaa vielä entisestään huippukokouksessa sovittu kierto; jo nyt on sovittu ajankohdasta, jolloin portugalilainen jäsen osallistuu johtokunnan toimintaan, minkä lisäksi Portugalin pankin pääjohtaja on pysyvästi mukana vähintään kymmenen kertaa vuodessa kokoontuvassa pankkineuvostossa, joka tekee keskeisiä ja merkittäviä päätöksiä äänestyksessä, jossa (periaatteessa) yksinkertaisen enemmistön ääni ratkaisee ja kaikilla äänillä on sama painoarvo.

Ribeiro
Nyt kun euro on " pantu alulle" ja sen " alulle panijat" nimitetty, Euroopan keskuspankin ensimmäisen johtokunnan valintaprosessi on valitettavalla suoraviivaisuudellaan ja opportunismillaan ylittänyt pessimistisimmätkin odotukset.
Asiasta järjestetty näytös, jonka tarkoituksena oli tehdä vaikutus yleiseen mielipiteeseen, sai jatkokseen toisen näytöksen, jonka kaikki myönsivät murheelliseksi, mutta jonka vain harvat totesivat paljastavan demokraattisten menettelytapojen ja mekanismien puutteen.
Emme omasta puolestamme keskustele henkilöistä, vaikutusvallan jaosta " suurten välillä" , asetelmista ja " yhdistelmistä" . Miltei jo pelkän mielenterveydenkin takia, sillä haluamme vastaisuudessakin ymmärtää politiikan kasvatustieteenä, äänestimme tyhjää näissä äänestyksissä, jotka eivät ratkaise mitään, jotka vain " kuuluvat asiaan" ja jatkavat samaa " yleisen mielipiteen nähtäväksi" tarkoitettua näytöstä, kunnes lopulta ei enää kyetä kätkemään sitäkään, mitä ei alun perin olisi haluttu näyttää. Ja tuon näytöksen todelliset kasvot on paljastettava, jotta kävisi ilmi, että päätökset tehdään kaukana, yhä kauempana kansalaisista, jotka ovat perillä asioista ja osallistuvat niiden hoitoon vastuunalaisesti.

Wolf
Ryhmämme enemmistö äänesti kaikkia nimitettyjä johtajia vastaan - koska sen mielestä on mahdotonta hyväksyä sitä rahapolitiikkaa ja keskuspankkikäytäntöä, jota nämä ehdokkaat kaikki mukaan luettuina, herra Padoa-Schioppan tuomine pienine vivahteineen, ohjelmallisesti edustavat, ja on sitä mieltä, että ne kaipaavat kiireellistä korjausta. Inflaation torjunta ilman inflaatiota ei ole järkevä rahapoliittinen lähestymistapa, deflaatiota aiheuttavien suuntausten välttäminen kylläkin. Keskuspankkien vetäminen mukaan julkisuuteen ja erityisesti rahamarkkinoiden ammattijulkisuuteen on merkityksetöntä, keskuspankin riippumattomuuden demokraattinen sisällyttäminen rakenteelliseen rahapoliittiseen vuoropuheluun, joka on institutionalisoitava sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla, on sitä vastoin tehtävä, joka on vielä hoidettava.
Ryhmämme huomattava vähemmistö ei pitänyt järkevänä muotoilla kielteistä lausuntoa tässä kärjistyneessä tilanteessa.
Kun Euroopan parlamentin suuri enemmistö on nyt hyväksynyt nimitykset, me vihreät puolustamme - kaikkia parlamentaarisen tahdonmuodostuksen mahdollisuuksia ja institutionaalisen vuoropuhelun muotoja käyttäen - sitä, että näitä poliittisia käsityksiä korjataan tulevaisuudessa. Olemme vakuuttuneita siitä, että erojen tarkka määrittely - kuten sekä (tämän parlamentin enemmistön hylkäämistä) tarkistuksistamme että äänestyskäyttäytymisestämme ilmeni - on oikea lähtökohta EKP: n johtokunnan kanssa tulevina vuosina käytäville ajatustenvaihdoille. Sikäli meidän on nyt panostettava siihen, että vähäiset vuoropuheluvalmiudet, joita ehdokkaat sentään osoittavat, käytetään hyväksi parhaalla mahdollisella tavalla. Emme kuitenkaan vetäydy murjottamaan, vaan pyrimme vielä aktiivisemmin tuomaan esiin kriittiset kantamme ja vaatimuksemme EKP: n ja EP: n välillä tarvittavassa vuoropuhelussa.
Tämä selitys koskee johdonmukaisesti myös seuraavia EKP: n johtajien nimitystä koskevia äänestyksiä.
Cabrolin suositus toiseen käsittelyyn (A4-0150/98)
McKenna
Arvoisa puhemies, parlamentissa tänään tehty päätös merkitsee paljon demokratialle ja kansalaisten terveydelle koko Euroopassa. Vihreät olisivat mitä ilmeisemmin halunneet, että tätä direktiiviä vahvistetaan, mutta me tiedämme, että tupakkateollisuuden eturyhmien taktiikkana oli yrittää saada aikaan muutosta, jotta kun suositus toimitettaisiin takaisin neuvostoon, enemmistö siellä olisi muuttanut sitä etenkin Saksan ylettömän kohtuuttoman painostuksen vuoksi.
Lehdistö ja sanomalehtiteollisuus painostivat Saksan hallitusta, sillä ne saattaisivat menettää valtavan määrän rahaa, jos tupakkatuotteiden mainostaminen kielletään. Ne painostivat monia jäsenvaltioita muuttamaan käsitystään neuvostossa. Mielestäni on aivan kauheaa, että hallitusten ja valtioiden omat edut asetetaan Euroopan kansalaisten terveyden edelle.
On aivan selvää, että tupakkatuotteiden mainonnalla on kauhistuttava vaikutus erityisesti nuoriin. Jos tarkastellaan tupakan ja tupakoimisen terveysvaikutuksia, on aivan selvää, että tupakoinnin seurauksiin kuolevien ihmisten määrä on huomattava. Esimerkiksi Irlannissa sijaitseva järjestö nimeltään ASH arvioi, että tupakkateollisuus ja sen kauheat kampanjat, joilla varmistetaan, että yhä useampi henkilö aloittaa tupakoinnin, aiheuttavat kuusi kertaa enemmän kuolemantapauksia Irlannissa joka vuosi kuin tieliikenneonnettomuudet, työtapaturmat, huumeet, murhat, itsemurhat ja AIDS. On aivan selvää, että tupakoiminen on terveydelle vaarallista.
Kaikkea mainostamista, joka edistää jotakin sellaista, mikä vaarantaa terveyttä, on pidettävä tuomittavana sivistyneessä yhteiskunnassa. Olen iloinen havaittuani tänään, että tupakkateollisuus ei saanut tahtoaan läpi ja että parlamentti asettaa Euroopan kansalaisten terveyden omien etujensa edelle.
Valitettavasti Euroopan parlamentin kahdessa suuressa ryhmässä monet saksalaiset jäsenet antoivat periksi eturyhmille ja asettivat näiden edut kansalaisten ja heidän terveytensä edelle. Olemme kuitenkin iloisia siitä, että tämä suositus hyväksyttiin. Se ei ole täydellinen, mutta ainakin se on jotain.
Vihreät olivat huonossa asemassa yrittäessään olla muuttamatta sitä, sillä me tiesimme, mikä lopputulos olisi. On aivan selvää, että muutamien ihmisten harjoittama taktiikka tässä parlamentissa oli todellakin erittäin synkkä: he yrittivät saada aikaan tarkistuksia; he yrittivät saada terveydestä tietoiset ihmiset äänestämään heidän puolestaan. Kannattaisivatko nämä samat ihmiset näitä tarkistuksia toisessa tilanteessa? Enpä usko.

Lulling
Arvoisa puhemies, en äänestänyt yhteisen kannan puolesta kahdesta syystä. Ensimmäinen koskee oikeudellista perustaa. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta osoitti selvästi, ettei perustamissopimus sisällä mitään sellaista oikeudellista perustaa, joka antaisi mahdollisuuden kieltää muitta mutkitta sellaisia tuotteita koskevan mainonnan - tupakkatuotteiden nyt, tulevaisuudessa esimerkiksi viinin - joiden valmistus perustuu sellaisiin maataloustuotteisiin, joita ei ole kielletty, vaan joita jopa päinvastoin tuetaan laajasti yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti, kuten tupakkatuotteita.
Kyse ei nyt ole siitä, ollaanko tupakoitsijoiden puolella vai heitä vastaan, tai toimitaanko syövän torjunnan puolesta vai sitä vastaan. On täysin jakomielistä, ehkä jopa tekopyhää, luoda ympärilleen terveydenhoidollinen sädekehä äänestämällä kaiken tupakkatuotteiden mainostamisen kieltämisen puolesta. Kukaan ei aloita tupakointia pelkän mainonnan takia eikä kukaan lopeta tupakointia, koska kaikki mainonta on kielletty, kielto, tulkoon se tässä sanotuksi ohimennen, joka hyödyttää niitä valtion monopoleja, jotka tuottavat terveyden kannalta mitä haitallisimpia savukkeita.
Koska mainonnan kieltäminen yhteisössä saattaa nimittäin aiheuttaa tuhansien työpaikkojen katoamisen, varsinkin naisten työpaikkojen ja etenkin omassa maassani, ja koska tämä hyödyttää kolmansien maiden monikansallisia yrityksiä, luovuin tekopyhyydestä ja äänestin kantaa vastaan. Kehotan sitä paitsi komissaari Flynniä osoittamaan naisten työpaikkojen perustamisen puolesta samanlaista intohimoa ja innostusta, joita hän on tässä istuntosalissa osoittanut saadakseen mainonnan kiellettyä ja siten tuhottua työpaikkoja.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, kannatin äänestyksessä Cabrolin mietintöä. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne komissaari Flynnin asenteeseen hänen päättäessään tätä mietintöä koskevan keskustelun. Moitin hänen asennetaan, sillä toivoen suosionosoituksia eräältä tämän parlamentin ryhmältä komissaari Flynn ilmaisi varsin kiihkeässä puheenvuorossaan vastustavansa tupakantuottajille maksettavaa tukea. Tupakantuottajien tukeminen ei kuitenkaan kuulunut tämänpäiväiseen esityslistaan! Mielestäni nämä kaksi asiaa on pidettävä toisistaan erillään, kuten sitä paitsi komissio on tehnytkin päättäessään säilyttää tupakantuottajien tuet, ja asia tulee pian esille parlamentin mietinnössä.
Tämän lisäksi komissaarin olisi mielestäni tässä salissa esiintyessään ilmaistava komission yhteinen kanta, ei henkilökohtaisia mielipiteitään. Tunnen hänen henkilökohtaisen mielipiteensä ja kunnioitan sitä, mutta hänenkin on kunnioitettava Euroopan parlamenttia ja meidän työjärjestystämme. Siksi pyydän teitä, arvoisa puhemies, välittämään kritiikkini komissaari Flynnille ja pyytämään, mikäli mahdollista, häneltä selitystä hänen asenteeseensa.

Alavanos
Äänestin neuvoston tupakkatuotteiden mainostamista ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevan yhteisen kannan puolesta, koska mielestäni meidän ei pidä rohkaista tupakkatuotteiden käyttöä mainosten välityksellä johtuen tupakan terveyshaitoista erityisesti nuorisolle. Tämä on kuitenkin täysin eri asia kuin tupakan asema yhteisessä maatalouspolitiikassa. Mahdollinen tuen lakkauttaminen tupakalta, kuten komissaari Flynn esitti eilen, aiheuttaisi valtavia sosiaalisia ongelmia, se autioittaisi kokonaan laajoja Euroopan unionin ylänköalueita eikä se vähentäisi tupakan kulutusta yhdelläkään savukkeella. Se ainoastaan hyödyttäisi tuontia - erityisesti USA: sta - yhteisön tuotannon kustannuksella.

Barros Moura
Äänestin keskeisissä, juridiseen perustaan liittyvissä kysymyksissä voitolle päässeen kannan vastaisesti.
Eräästä perusluonteisesta syystä: sikäli kuin tupakan tuotanto ja myynti ovat vastedeskin laillista toimintaa, ei ole mitään syytä kieltää sen mainontaa. Mainonnassa on kuitenkin tuotava selkeästi esiin tupakoinnin vaarat ja suosittava valinnanvapautta. Sitä paitsi on olemassa mainontaa myös tupakan haitoista.
Fundamentalismin vastaisesta syystä: olen itse lopettanut tupakoinnin kymmenen vuotta sitten, enkä voi ymmärtää, miksi henkilöt, jotka ilmeisesti haluavat pakottaa toisetkin omaksumaan tietynlaisen moraalin, osoittavat sellaista hyveellistä tupakoitsijoihin kohdistuvaa raivoa. Minusta se on sietämätöntä.
Poliittisesta syystä: komissaari Flynn liitti tämän päätöksen selkeästi Euroopan unionin tupakantuotannon ja tupakanviljelijöille maksettavien tukien vastaisiin toimiin. Kyseessä on epäoikeudenmukainen kanta, koska siinä ei lainkaan oteta huomioon noiden toimien taloudellisesti ja sosiaalisesti vahingollista vaikutusta eikä turvata Euroopan etuja Yhdysvaltoihin nähden, ja koska siihen ei liity minkäänlaista YMP: n syvällistä muutosta erityisesti eteläisten maiden maatalouden ja hedelmä-, vihannes-, öljy- ja viinituotannon tukemiseksi.

Bébéar
Olemme yli viiden vuoden lainsäädännöllisen umpikujan jälkeen saamassa päätökseen yhden hankalimmista asiakokonaisuuksista Euroopan parlamentin historiassa. Tämänpäiväisen äänestyksemme avulla tupakkamainonta pitäisi voida kieltää Euroopan unionissa. Se on kansanterveyden kannalta perustava päätös, ja siinä ilmaistaan selvästi tahtomme torjua kaikkia riippuvuuden lähteitä, olivatpa ne mitä tahansa.
Pääsimme loppujen lopuksi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa professori Cabrolin ponnistelujen ansiosta yksimielisyyteen tupakoinnin hyväksi tapahtuvan kaikenlaisen mainonnan ja sponsoroinnin lakkauttamiseksi. Se on tällä hetkellä paras mahdollinen sovitteluratkaisu, koska suuri enemmistö meistä kannattaa sitä ja koska siinä otetaan huomioon mukana olevien etujen välinen tasapaino. Ajallisesti tärkeitä alakohtaisia muutoksia ja poikkeamia on myönnetty, jotta voitaisiin välttää kaikenlainen maataloudelle, lehdistölle, ja niin edelleen, vaarallinen taloudellinen vahinko.
Tuen siis ehdottomasti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa hyväksyttyä yhteistä kantaa sellaisena kuin se esitettiin Cabrolin mietintöä koskevassa suosituksessa. Kehotan kaikkia kansanterveyden puolesta puhuvia kollegoitani osoittamaan samanlaista mielenlujuutta.
Haluaisin korva-, nenä- ja kurkkusairauksiin erikoistuneena lääkärinä palata joihinkin näkökohtiin, jotka saivat meidät tekemään tämän päätöksen, joka ei ole kansanterveyden haasteisiin nähden mitenkään liiallinen tai suhteeton.
Tupakkamainonta kohdistuu yhä nuorempaan väestönosaan. Tästä väestönosasta on tullut valmistajien tärkein kohderyhmä, koska he haluavat siten varmistua tulevaisuuden markkinoistaan ja korvata ne 500 000 tupakoitsijaa, jotka kuolevat Euroopassa vuosittain. Ilmaisunvapauden verukkeella ei voi suvaita tällaista vaikuttamista sellaisten nuorten käyttäytymiseen, jotka eivät punnitse ottamiaan riskejä. Yhdysvallat on jo vuodesta 1995 lähtien toteuttanut ankaria toimia, joissa otetaan huomioon alaikäiset ja nuoret aikuiset. Älkäämme antako amerikkalaisten valmistajien tehdä nyt Euroopan unionissa sitä, mihin heillä ei ole enää oikeutta kotimaassaan.
Koska tupakkamainonnassa pyritään etenkin kannustamaan tupakan kysyntää ja lisäämään tupakointia, oli tärkeää kyetä rajoittamaan sitä lopullisesti. Tupakointi aiheuttaa joka vuosi välittömästi tai välillisesti enemmän uhreja kuin liikenneonnettomuudet, alkoholismi, huumeet ja itsemurhat yhteensä. Kykenimme yhdistämään voimamme yhtenäisvaluutan toteuttamiseksi. Kyetkäämme nyt saamaan itsemme liikkeelle rajoittaaksemme tämän luonteeltaan vaarallisen tuotteen käyttöä, joka aiheuttaa merkittävän terveysongelman.

Bonde ja Lis Jensen
Cabrolin mietinnön sisältö on monin tavoin järkevä ja voimme helposti yhtyä siihen. Tuimme tänään useita tarkistuksia, joiden hyväksyminen olisi tarkoittanut, että direktiivi olisi muutettu suositukseksi. Teimme näin, koska Cabrolin mietinnöllä ei mielestämme ole oikeusperustaa, mutta koska sisältö on hyvä, haluaisimme, että siitä tehtäisiin suositus.
Sekä neuvoston oma oikeudellinen yksikkö että parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta ovat päätelleet samoin, ja koska meille on hyvin tärkeää puolustaa jäsenvaltioiden oikeutta omaan lainsäädäntötyöhön, voimme vain tukea Cabrolin mietinnön muuttamista suositukseksi.

Cushnahan
Kun tästä asiasta keskusteltiin viimeksi Euroopan parlamentissa, vastustin tupakkatuotteiden mainonnan kieltämistä koskevaa ehdotusta. Tein tämän sensuurin vuoksi. Olin huolestunut siitä, että tupakkatuotteiden mainonnan kieltämisestä seuraisi muiden tuotteiden mainonnan kieltäminen, jota tukisivat ihmiset, joilla on erittäin ahtaita, yltiökonservatiivisia näkemyksiä.
Vaikka teinkin päätöksen aitojen liberaalien syiden pohjalta, olen sittemmin muuttanut mieleni. Suuttumukseni tupakkateollisuuden manipulatiivista käytöstä ylittää reippaasti aikaisemmat varaukseni, sillä tämä teollisuuden ala osoittaa häikäilemätöntä piittaamattomuutta etiikkaa ja kansanterveyteen liittyviä huolenaiheita kohtaan.
Tietyt tupakantuottajat ovat kyynisesti ottaneet kohteekseen nuoret. Tuottajat lisäsivät tiettyjen tuotteiden nikotiinipitoisuuksia, jotta nuoret tulisivat riippuvaisiksi eliniäksi. Ne tekevät nuorille kohdistettuja houkuttelevia mainoksia välittämättä tupakan nuorille aiheuttamista pitkän aikavälin tuhoista. Voitot ovat tärkeämpiä kuin humanitaariset huolenaiheet.
En voi hyväksyä näitä käytäntöjä, ja näillä perusteilla kannatan tupakkatuotteiden mainonnan kieltämistä.

Delcroix
Tupakka on myrkky, se tappaa vuodessa satoja tuhansia ihmisiä ja haittaa tai tekee vakavasti sairaiksi miljoonia muita.
Tiedämme, että ehdoton kielto olisi perusteltu terveyden kannalta mutta että se on mahdoton toteuttaa. Tupakan tuotantoa ja kulutusta ei siis pidä kieltää.
On sietämättömän ristiriitaista ja tekopyhää kieltää pelkkä mainonta samanaikaisesti, kun tuotantoa kannustetaan edelleen avustuksilla, joiden summa on terveydenhoitomenoja suurempi. Yli miljardia ecua vuodessa! Johdonmukaisuus on välttämätöntä päätöksenteossa.
Äänestän tästä valittamastani tekopyhyydestä huolimatta mainonnan kieltämisen puolesta toivoen, että myöhemmin voidaan hyväksyä muita toimia.

Deprez
Neuvosto hyväksyi kuuden vuoden pohdinnan jälkeen äärimmäisen niukasti yhteisen kantansa tupakkamainonnan täydellisen kieltämisen puolesta.
Kannatan henkilökohtaisesti ehdotuksen hyväksymistä sellaisenaan ilman mitään tarkistuksia. Tupakkakysymys on nimittäin yksi niistä prioriteeteistä, jotka ovat välttämättömiä kansanterveyden alalla. Mainonnan kieltäminen on tosin ainoastaan yksi askel, mutta nyt se on mahdollista ottaa. Pysykäämme siis päättäväisinä ja hyväksykäämme Cabrolin mietintö!
Olen lisäksi sitä mieltä, että hyväksymällä tarkistuksia antaisimme kieltämisen periaatetta vastustaville tilaisuuden torjua ehdotuksen kokonaisuudessaan, enkä halua ottaa sellaista riskiä.
Lopuksi, joka tapauksessa on määrätty selvästi, että ne jäsenvaltiot, jotka haluavat hyväksyä sitovia määräyksiä nopeammin, voivat tehdä niin. Jokainen voi näin ollen kantaa vastuunsa, jos on sitä mieltä, että tekstissä ei mennä aikataulun osalta tarpeeksi pitkälle.

Díez de Rivera Icaza
Tänään toimitettu äänestys on historiallinen. Parlamentti, Euroopan kansalaisuuden suora edustuselin, on onnistunut kolmen vuoden taistelun jälkeen saamaan demokraattisesti läpi kriteerinsä, joka on hyväksytty tänään ilman muutoksia neuvoston yhteisellä kannalla.
Tämä päivä on historiallinen kaikkien kansalaisten terveydelle, huolimatta siitä, että Hyvinvointi puolueen espanjalaiset äänestivät tupakan kulutuksen yllyttämisen ja sen terveydelle dramaattisten seurausten puolesta.
Tällaisena päivänä voimme olla tyytyväisiä siitä, että kuulumme tähän parlamenttiin, kuten totesin jo eilisessä keskustelussa sosialistiryhmän puolesta.

Graenitz
Vaikka yhteinen kanta ei selvitä täysin kaikkia alueita ja kysymys oikeudellisesta perustasta on kiistanalainen, en kannattanut yhtäkään tarkistusta, koska olen sitä mieltä, että meidän on annettava unionin tasolla sellainen signaali, että kansalaisten terveys on meille tärkeä asia.

Grossetête
Haluan onnitella hyvin suuresti esittelijää, professori Christian Cabrolia, hänen tekemästään erinomaisesta työstä valmistellakseen tätä tupakkatuotteiden mainonnan kieltämistä Euroopan unionissa koskevan direktiiviehdotuksen toista käsittelyä.
Jaan hänen kanssaan tämän tekstin osalta saman vakaumuksen. Valitessaan taistelun terveyden ensisijaisuuden puolesta ja kaikki muut intressit ohittavan terveyden puolesta hän päätti puolustaa rohkeaa poliittista kantaa.
Neuvosto on kuusi vuotta ensimmäisen käsittelyn jälkeen onnistunut vihdoinkin pääsemään yhteiseen kantaan. Teksti on vaikeiden neuvottelujen tulos. Tämän direktiiviehdotuksen parjaajat ajavat sen oikeudellisen perustan muuttamista. En ole samaa mieltä heidän kannastaan. Jos kyse on nimittäin kansanterveyteen liittyvästä ongelmasta, kyse on myös koko yhteisön alueella tapahtuvaa mainontaa koskevien sääntöjen yhdenmukaistamiseen liittyvästä ongelmasta. 100 a artiklan soveltaminen näyttää minusta tästä syystä olevan täysin paikallaan.
Jos oikeudellinen perusta on todellinen ongelma, eikä ainoastaan veruke joillekin parlamentin jäsenille ja valtioille, asia annetaan yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja se ottaa siihen kantaa.
Parlamentin on omalta osaltaan otettava kantaa poliittisella tasolla. Niin se on tänään tehnyt, juuri sen jälkeen, kun WHO julkisti vuosikertomuksensa, jossa todistetaan, että tupakointi aiheuttaa vuosittain maailmassa 3, 5 miljoonan ihmisen kuoleman, ja jossa arvioidaan kuolleiden määrän nousevan 10 miljoonaan vuoteen 2020 mennessä. Tämä kehitys liittyy suoraan tupakoinnin ennustettavissa olevaan lisääntymiseen, etenkin kehitysmaissa. Tässä kertomuksessa korostetaan lisäksi sitä, että syöpälajien määrä on kokonaisuutena vähenemässä. Kehityksen pitäisi vakiintua vuoteen 2005 mennessä, lukuun ottamatta keuhkosyöpää, joka on ainoa edelleen lisääntyvä syöpälaji.
Olen iloinen tämän äänestyksen tuloksesta, joka osoittaa parlamentin tahdon suojella nuorison ja tulevien sukupolvien terveyttä. Kansanterveyden suojelussa on saavutettu suuri edistysaskel.

Hautala
Euroopan parlamentti voi onnitella itseään siitä, että se on tänään vahvistanut tupakkamainontakiellon syntymisen Euroopan unionissa. Vaikka ratkaisu pitkine siirtymäaikoineen on epätyydyttävä kompromissi, olisi paras tässä hyvän vihollinen. Parlamentti pidättäytyi viisaasti esittämästä yhtään ainoaa muutosesitystä terveysministerien viime joulukuussa vuosien ponnistelujen jälkeen synnyttämään ratkaisuun. Täten se myös torjui lampaan kaapuun pukeutuneen suden eli lähinnä saksalaiset edustajat, jotka pyrkivät terveysargumenttien ja lainopillisen vääristelyn avulla vesittämään koko tupakkamainontakiellon.
Mainontakieltoa vastustavat mahtavaa taloudellista valtaa käyttävät tahot kuten tupakkateollisuus ja suuret lehtitalot. Euroopan unionin lainsäätäjät ovat osoittaneet kestävänsä voimakastakin painostusta.
Nyt on myös viimeinen hetki säätää tupakkamainontakielto. Joidenkin vuosien kuluttua unioniin liittyy Keski- ja ItäEuroopan maita, jotka vastustavat markkinoiden rajoittamista. Unionin tulee osoittaa myös niille, että se pyrkii edistämään tosissaan kansanterveyttä.

Habsburg-Lothringen
Ihmisenä, joka ei milloinkaan ole tupakoinut, en voi tukea tupakan kuluttamista, puhumattakaan siitä, että sivuuttaisin sen aiheuttamat mahdolliset vaarat. Sen vuoksi suhtaudun myös erittäin vakavasti tupakkaan liittyviin epäilyksiin. Olen kuitenkin rehellisen ja suoraviivaisen politiikan kannalla enkä voi sen vuoksi ymmärtää tupakkamainonnan kieltävää direktiiviehdotusta.
Tupakoinnin puolesta tai sitä vastaan tehtävä päätös on periaatteellinen ja on myös ratkaistava sellaisena. On hurskastelevaa puhua tupakkamainontaa vastaan ja hyväksyä samanaikaisesti tupakan tukeminen Euroopan unionissa.
Olemme täällä sivunäyttämöllä, jolla on myös aivan toisenlainen arveluttava tavoite: markkinatalousjärjestelmän alkuperäisimpiin periaatteisiin ja samalla myös sisämarkkinoiden ominaisuuksiin kuuluu se, että tavaroista, joita on laillisesti saatavilla, tiedotetaan vastaavasti. Se vastaa esikuvaa täysi-ikäisestä kuluttajasta, joka osaa myös käyttää tietojaan oikein. Tämä mainonnan kieltäminen avaa vaarallisia ulottuvuuksia vapaaseen markkinatalouteemme. Mihin jää munien mainostamiskielto? Tai automerkkien? Puhumattakaan alkoholista tai kahvista?

Klaß
Euroopan unioni haluaa taata tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkumisen ja toteuttaa sisämarkkinat. Tupakkamainonnan kieltäminen on kuitenkin väärä tapa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Jokaista tuotetta, jota saa myydä vapaasti, pitää myös saada mainostaa. Kuluttajana minulla on oikeus saada tietää, mitä tuotteita markkinoilla on ja mitä nuo tuotteet tarjoavat.
Ei ole oikeudellista perustaa EU: n laajuisen tupakkatuotteiden mainonnan kiellon julistamiseksi. On kiistämätöntä, että tupakointi aiheuttaa terveydellistä haittaa. Tupakoinnin vahingollisuuteen viitataan savukeaskeissa. Rajoitusten pitää kuitenkin olla sopivassa suhteessa saavutettuun tavoitteeseen nähden. Tupakkatuotteiden mainonnan kielto, jota neuvoston yhteinen kanta koskee, ei aivan varmasti ole sitä.
Pelkään myös Domino-efektiä, joka ei pysähdy tupakkatuotteiden mainonnan kieltoon: seurauksena voi olla alkoholijuomien, nopeiden autojen, lääkeaineiden ja lelujen mainonnan kielto. Mihin vedämme rajan?
Hyvät naiset ja herrat, kansalaisten järkevä valistus tupakan käytön vaaroista on paljon parempi ja tehokkaampi ratkaisu Euroopan väestön tupakoinnin vähentämiseksi kuin kilpailua vääristävät mainonnan kiellot. Meidän olisi sen vuoksi keskityttävä enemmän terveydenhoitoalan toimintaohjelmiin, kuten ohjelmaan " Eurooppa syöpää vastaan" .

Lindqvist
Tupakka on suurin yksittäinen syy sellaisiin sairauksiin ja kuolemantapauksiin, jotka voitaisiin estää. EU: n jäsenvaltioissa voidaan joka vuosi pitää yli 500 000 kuolemantapausta tupakan aiheuttamana; niistä 200 000 perustuu sydän- ja verisuonitauteihin.
Tieteelliset tutkimukset osoittavat, että tupakkatuotteiden mainonta lisää tupakointia. Tutkimukset osoittavat myös, että tupakkatuotteiden mainonnan kieltäminen yhdessä muiden ennaltaehkäisevien toimien ja tiedottamisen kanssa vähentävät tupakointia.
Eräs keskustelun aiheena oleva kysymys on, merkitseekö ehdotettu direktiivi sananvapauden ja siten perustuslain rajoittamista. Alan asiantuntijoilta saadut tiedot osoittavat, että näin ei ole. Mitään kestäviä syitä suoran ja epäsuoran tupakkatuotteiden mainonnan sekä tupakkatuotteiden sponsoroinnin kieltämistä koskevan ehdotuksen vastustamiseksi ei ole. Olen sen vuoksi äänestänyt mietinnön puolesta.

Nicholson
Vaikka jokainen meistä haluaa, että tupakkatuotteiden mainontaa vähennetään rajusti, on valitettavaa, että pinnallisesti houkutteleva väite mainonnan yleisestä kieltämisestä jättää varjoonsa tarpeen parantaa nuorten koulutusta. Jos komissio suhtautuu vakavasti tupakan vastaiseen politiikkaansa, keskittyminen koulutusohjelmiin palvelisi paremmin sekä sen että Euroopan väestön tarkoituksia sen sijaan, että komissio hakee julkisuutta huonosti suunniteltujen ja huonosti toteutettujen välineiden kautta.
Asiaa ei ole harkittu perusteellisesti, mikä käy ilmi siitä, että 100 a artikla ei ole oikeudellinen perusta, jolle tupakkamainonnan tulisi perustua. Mielestäni tällainen perustamissopimuksen manipulaatio heikentää EU: n uskottavuutta.
Ei myöskään ole reilua syyttää jäseniä, jotka uskovat vilpittömästi, että tämän ehdotuksen oikeudellinen perusta on väärä, siitä, että he ovat tupakanvalmistajien vallassa. Olen kuunnellut sekä tupakan valmistajien että tupakanvastustajien esittämiä väitteitä ja myös oman vaalipiirini ammattiyhdistyksiä, jotka edustavat asianomaisen teollisuuden työntekijöitä. Olen vakuuttunut siitä, että yleinen kielto ei ole vastaus tupakan kulutusta koskevaan ongelmaan, ja sitä ei ratkaista sellaisen oikeudellisen perustan pohjalta, jota ei voida pitää perusteltuna.

Reding
Lääkärit ovat yksimielisiä: tupakointi vahingoittaa terveyttä ensimmäisestä savukkeesta alkaen. Kohteena on itse polttaja mutta myös lähellä olevat passiiviset tupakoijat.
Asiantuntijat ovat todistaneet: tupakan suora ja epäsuora mainonta vaikuttavat ennen kaikkea nuorisoon, jota se houkuttelee aloittamaan tupakka-nimisen huumeen käytön.
Euroopan parlamentin suuri enemmistö on sen vuoksi Euroopan terveysministerien neuvoston enemmistön tukemana laatinut EU-direktiivin tupakkatuotteiden mainonnan kieltämiseksi.
Järki voitti huolimatta tupakkateollisuuden yhtenäisestä vastustamisesta, joka ei laajassa suhdetoimintakampanjassaan jättänyt mitään keinoja käyttämättä saadakseen poliitikkoja puolelleen. Kolmen vuoden siirtymäajan jälkeen, jonka aikana tapahtuu taloudellisten rakenteiden mukauttaminen, tupakan suora ja epäsuora mainonta sekä sponsorointi ovat siis kiellettyjä Euroopassa.
Euroopassa kuolee vuosittain noin 548 000 henkeä tupakoinnin seurauksiin. Luxemburg edustaa 654 uhreineen hyvin tätä suuntaa. Sen vuoksi on vähennettävä vaarallista tupakan käyttöä ja ennen kaikkea estettävä nuoria - joille monet tupakkamainokset erityisesti on suunnattu! - aloittamasta tätä terveydelle vaarallista tapaa. Koska on todistettu, että vain harvat ihmiset aloittavat tupakoinnin 20 vuoden iän jälkeen, tehokkaampi lasten ja nuorten tupakoinnin aloittamisen ehkäiseminen on poliittisesti järkevä teko paremman kansanterveyden puolesta.
Täysin vakuuttuneena ja luxemburgilaisten lääkärien sekä Fondation luxembourgeoise contre le cancer -yhdistyksen moraalisesti tukemana äänestän tupakkatuotteiden mainonnan kiellon puolesta.

Rovsing
Huolimatta siitä, pidetäänkö tupakan mainostamisen kieltämistä toivottavana vai ei, ehdotettua direktiiviä ei pidä viedä eteenpäin. Sekä parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta että neuvoston oikeudellinen yksikkö ovat päätyneet siihen lopputulokseen, ettei yhteisö ole pätevä asettamaan direktiiviä - olipa oikeudellisena perustana 100 a artikla tai mikä tahansa perustamissopimuksen artikla.
Mikäli direktiivi hyväksytään, on erittäin todennäköistä, että tuomioistuimelle tehdään valitus, jonka perustana on, että oikeustoimi julistetaan pätemättömäksi perustamissopimuksen artiklan 173 ja 174 perusteella. Tämän jälkeen jokaisen yksittäisen jäsenvaltion tehtävänä on päättää kyseisten sääntöjen mahdollisesta käyttöön ottamisesta. Sen vuoksi äänestän herra Nassauerin ja muiden allekirjoittaneiden tekemän ehdotuksen selonteoksi neuvoston yhteisestä kannasta hylkäämisen puolesta.

Rübig
Ihmisenä, joka ei milloinkaan ole tupakoinut, en voi erityisesti tukea tupakan kuluttamista, puhumattakaan siitä, että sivuuttaisin sen aiheuttamat mahdolliset vaarat. Sen vuoksi suhtaudun myös erittäin vakavasti tupakkaan liittyviin epäilyksiin.
Olen kuitenkin rehellisen ja suoraviivaisen politiikan kannalla enkä voi sen vuoksi ymmärtää tupakkamainonnan kieltävää direktiiviehdotusta.
Tupakoinnin puolesta tai sitä vastaan tehtävä päätös on periaatteellinen ja on myös ratkaistava sellaisena - kokonaisuudessaan. En voi ymmärtää sitä, että puhutaan tupakkamainontaa vastaan ja hyväksytään samanaikaisesti tupakan tukeminen Euroopan unionissa.
Olemme täällä sivunäyttämöllä, jolla on myös aivan toisenlainen arveluttava tavoite: markkinatalousjärjestelmän alkuperäisimpiin periaatteisiin ja samalla myös sisämarkkinoiden ominaisuuksiin kuuluu se, että tavaroista, joita on laillisesti saatavilla, tiedotetaan vastaavasti. Se vastaa esikuvaa täysi-ikäisestä kuluttajasta, joka osaa myös käyttää tietojaan oikein. Tämä mainonnan kieltäminen avaa vaarallisia ulottuvuuksia vapaaseen markkinatalouteemme. Mihin jää munien mainonnan kielto? Tai automerkkien? Puhumattakaan alkoholista tai kahvista?
Näistä syistä otan kantaa Euroopan sisämarkkinoiden puolesta ja laillisten tuotteiden mainostamisen rajoittamista vastaan.

Rack
Kyse on paljosta muustakin kuin vain tupakkamainonnan kieltämisestä. Torjun kiellon periaatteellisten pohdiskelujen jälkeen, jotka koskivat ympäristöä käsittelevän valiokunnan menettelytapaa, joka johtaa siihen, että Euroopan parlamentti sulkee itsensä pois tärkeästä eurooppalaisesta lainsäädännöllisestä hankkeesta. Näin otamme nimittäin itseltämme mahdollisuuden keskustella täällä parlamentissa lakiehdotuksesta, jota käsiteltiin tässä parlamentissa yli kuusi vuotta sitten aivan toisessa yhteydessä.
Vielä tärkeämpi kannaltamme on kuitenkin se tosiasia, että Euroopan parlamentti aloittaa valitulla menettelytavalla oikeustoimen, johon sen oikeudellinen toimivalta ei varmasti enää riitä. Mikään Euroopan unionille tällä hetkellä myönnetyistä toimivalloista ei ulotu jonkin tuotteen suoran tai epäsuoran mainonnan näin laajaan kieltoon, kun tuotteen käyttöä ei ole kaiken lisäksi edes kielletty, vaan Euroopan unioni on jopa vuosikymmeniä osallistunut EU-varoin sen valmistukseen, esimerkiksi tupakan ja tupakkatuotteiden osalta.
Tunnemme ennemmin sitoutuneemme toissijaisuusperiaatteeseen, joka ei johda EU-keskeisyyteen, jossa eurooppalainen lainsäätäjä Brysselissä pitää valtuuksitta oikeutenaan puuttua jokaiseen asiaan.
Lopuksi on sanottava, että me tuemme täysin niiden asiaa, jotka suhtautuvat vakavasti tupakoinnin terveydelle aiheuttamiin vaaroihin. Toivomme kuitenkin, että Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti käyttävät muita ja ennen kaikkea laillisia keinoja asianmukaisen merkityksen antamiseksi tälle asialle.

Schlechter
Koska en tupakoi, voisin täysin vaikeuksitta liittyä kaikkien niiden joukkoon, jotka aikovat tänään äänestää erittäin innostuneesti tupakoinnin mainonnan täydellisen kieltämisen puolesta.
En aio seurata esittelijämme, professori Cabrolin, suosituksia, koska en ole vakuuttunut siitä, että tämä kieltäminen tuo mukanaan odotetun tuloksen.
Sen sijaan, että keskitämme kaiken tarmomme yrittääksemme vakuuttaa maanmiehemme lopettamaan tupakoinnin, sen sijaan, että kasvatamme nuorisoamme elämään ja arvostamaan mainontaa tai olemaan arvostamatta sitä, valitsemme helpoimman tien, toisin sanoen kieltämisen, ja osoitamme heille jälleen kerran, että he ovat esimerkiksi tarpeeksi isoja voidakseen äänestää kansanedustajia, mutta että kaiken heitä sen lisäksi koskevan osalta he ovat yhä alaikäisiä.
Tupakoinnin mainonnan kieltäminen on siis helpoin tie. Mutta mihin se johtaa meidät? Aiommeko todellakin säännellä kaikkea, mikä vähänkin kehottaa epäsuorilla mainonnan muodoilla tupakointiin? Olemme mielestäni ryhtyneet tavoittelemaan kunniaa.
Aiommeko johdonmukaisina pysyäksemme karkottaa kuvaruuduista sellaiset elokuvatähdet, jotka tupakoivat elokuvissa, aiommeko kieltää hajuvesien mainonnan, koska niillä on jonkin sikarin nimi, tai jonkin kuuluisan mutta tupakoivan näyttelijän tai urheilijan nimi?
Uskon vilpittömästi, että kansalliset lainsäädäntömme antavat meille tarpeeksi keinoja säännellä minkä tahansa mainontaa, ja olen tässä samaa mieltä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ja neuvoston oikeusasioiden yksikön kanssa, jotka molemmat sanovat, että 100 a artikla ei voi olla oikeudellinen perusta tupakoinnin mainonnan kieltämiselle.
Olen vakuuttunut siitä, että tupakkatuotteiden mainonnan kieltäminen rankaisee pientuottajia ja saa aikaan ainoastaan tupakkaperustaisten tuotteiden suurtuottajien markkinaosuuksien jakamisen, muttei vaikuta välittömään kulutukseen.
Pelkään toisaalta, että tupakkatuotteiden mainonnan kieltäminen on välivaihe kulkiessamme kohti muiden tuotteiden, kuten esimerkiksi alkoholin, tulevaa kieltämistä. Sitäkö haluamme?
Lopuksi, vastustan tekopyhyyttämme, joka merkitsee yhtäältä eurooppalaisten tupakantuottajien tukemista miljardeilla ecuilla ja toisaalta sellaisen mainonnan kieltämistä, jonka avulla tätä samaa tupakkaa voitaisiin myydä.

Schleicher
Olen pahoillani siitä, että Euroopan parlamentin tärkeät tarkistukset Cabrolin mietintöön eivät saaneet enemmistöä puolelleen. Minun mielestäni Euroopan unionin perustamissopimuksessa ei ole oikeudellista perustaa yhteiselle kannalle.

Souchet
Ryhmämme, joka on täysin tietoinen tupakoinnin erittäin kielteisistä seurauksista, voi vain kannattaa tupakkatuotteiden mainonnan ja markkinoinnin tiukkaa sääntelyä.
Ainoastaan mainonnan ja markkinoinnin vähentämisellä saadaan nimittäin vähennettyä tupakointia. Kaikki tietävät, mitä tupakointiin tulee, että tottumukset syntyvät hyvin usein nuoruusvuosien lopulla tai aikuisiän alussa. Hyväksymme juuri tässä mielessä tupakoinnin mainontaa ja markkinointia koskevan sääntelyn. Eurooppalaisen sääntelyn hyödyllisyys johtuu tarpeesta välttää se, että mainonta tavallaan siirtyy niihin jäsenvaltioihin, jotka ovat kaikista sallivimpia. Lukuisia urheilu- ja kulttuuritapahtumia lähetetään nimittäin eri tiedotusvälineissä, joiden yleisö käsittää kaikki jäsenvaltiot. On siis vältettävä sitä, ettei mainoksia, jotka on kielletty joissakin jäsenvaltioissa, lähetetä valvomatta muista valtioista tiedotusvälineiden kautta.
Ryhmämme haluaa kuitenkin palauttaa mieliin eurooppalaista tupakantuotantoa koskevan kantansa. Suuri määrä parlamentin jäseniä, jotka ovat lähtöisin jäsenvaltioista, joissa ei tuoteta tupakkaa, haluavat säännöllisesti lakkauttaa kaiken tupakantuotannolle annettavan tuen. On kuitenkin muistettava, että Euroopan unionin tupakantuotanto on laajasti alijäämäinen ja että unioniin tuodaan paljon enemmän tupakkaa kuin mitä sieltä viedään. Eurooppalaiselle tupakanviljelylle annettavien tukien lakkauttaminen aiheuttaisi sen täydellisen katoamisen. Tuonti kasvaisi, millä olisi kielteisiä seurauksia Euroopan unionin kauppataseelle eikä mitään vaikutusta tupakointiin.
Tupakantuotanto kuuluu niihin tuotannonaloihin, jotka vaativat eniten työvoimaa. Olisi mieletöntä lakkauttaa nämä tuet, sillä se vaikuttaisi tuhoisasti erityisen herkkiin maaseutualueisiin.
Cabrolin mietintö aiheuttaa lopulta merkittävän oikeudellisen ongelman. Vaikka mitä parhaimmat aikomukset innostavat esittelijää varsinaisen asian osalta, hän hyväksyy sen, että komissio laati täysin olemassa olevan oikeusjärjestyksen vastaisen direktiivin, millä ohitetaan kansallinen toimivalta ja loukataan ilmiselvästi toissijaisuusperiaatetta.
Kansanterveyden suojelu kuuluu nimittäin yksinomaan kansalliseen toimivaltaan, se ei kuulu yhteisön toimialaan eikä siitä voida siis laatia minkäänlaista direktiiviä.
Tämä ennakkotapaus on äärimmäisen vaarallinen: se voi avata tien yhteisön aktiiviselle väliintulolle enemmistöpäätösten perusteella käytännöllisesti katsoen kaikilla niillä aloilla, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Se luo siis oikeudellisen epävarmuuden ilmapiirin osoittamalla, että unionin toimielimet eivät anna juurikaan arvoa oikeudelle, jota niihin sovelletaan, että ne ylittävät toimivaltansa ja että niiden mielestä oikeussäännöt ovat vaihtuvien enemmistöjen vapaasti käytettävissä.

Taubira Delannon
Menettelyjen tunnontarkka noudattaminen on demokratian tae, ja on olennaisen tärkeää, ettei valppaus koskaan herpaannu, valppaus, joka valvoo, että tärkeitä päätöksiä, jotka vaikuttavat kansalaisten jokapäiväiseen elämään, tehdään niiden sääntöjen mukaisesti, jotka on hyväksytty vapaaehtoisesti.
Kysymys oikeudellisesta perustasta, johon jokin teksti nojautuu, on siis aina perustava kysymys. Aikomuksen luonne ja tässä tapauksessa se, miten oikeudellista väitettä voidaan käyttää viivytystaktiikassa, eivät ole yhdentekeviä.
Parlamentin poliittisten valintojen johdonmukaisuus liittyy uskottavuuteemme ja tehokkuuteemme, ja välttämättömyyden sanelemalla poliittisella rohkeudella meidän on säilytettävä kansanterveydelle asettamamme vaatimustaso.
Teknologisella ympäristöllä on lisäksi vaikutuksensa kaupallisiin käytäntöihin, ja silloin kun tietoa (ja mainontaa) tukevien tekniikoiden avulla voidaan vapautua rajoista, tätä markkinasääntöjen tosiasiallista yhdenmukaistumista ei voi pitää vaarattomana.
Valinta on nyt tehtävä tämän periaatteellisen johdannon varauksella kahdenlaisen yhteiskunnan välillä, sellaisen, jossa (vahvimpien ja onnekkaimpien) vapaus on opinkappale eikä heikoimpia suojeleva saavutus, ja sellaisen, jossa vastuusta tulee uudelleen poliittinen hyve, vaikka se olisikin uhka joillekin taloudellisille intresseille.
Tämä valinta ei edellytä kulttuurisesti vaikeiden kysymysten poistamista siitä pedagogiikasta, jota on suunniteltava nuorten auttamiseksi, jotta he voisivat rakentaa käyttäytymis- ja kulutussääntönsä, eikä myöskään niiden tavallisesti hankalien ja poliittisesti kieroutuneiden kysymysten poistamista, jotka koskevat valtioiden taloudellisesti tuottoisaa sekaantumista tupakkateollisuuteen ja muihin kansanterveyden vitsauksiin (alkoholiteollisuuteen, prostituutiosta peräisin olevien tulojen verotukseen...).
Mutta 10 vuotta pohdintaa, kypsymistä ja epäröintiä, tässä ajassa lapsesta tulee nuori ja hän löytää nämä hetkelliset ja turmiolliset nautinnot, joita annostelemaan ja hallitsemaan häntä ei ole valmisteltu, aivan kuin edelliset sukupolvet eivät olisi kyenneet avaamaan heille muita haaveen täyttymiseen johtavia väyliä.
Niiden lainsäädäntöjen lähentäminen, joissa pyritään jarruttamaan tämäntyyppisiä kehotuksia, eivät edusta kovinkaan suurta uskaliaisuutta. Kyetkäämme kantamaan siitä ainakin vastuu.
Kenneth D. Collinsin suositus toiseen käsittelyyn (A4-0146/98)
Alavanos
Neuvoston direktiivi ihmisten kulutettavaksi tarkoitetun veden laadusta on hyvin tärkeä, ja sen soveltaminen on taattava käytännössä. Merkittävä asia oli, että toisessa käsittelyssä hyväksyttiin Marinuccin tarkistus, jossa kupari siirretään liitteen b-osiosta c-osioon, kuten tieteelliset todisteet edellyttävät, mutta samaan aikaan annetaan mahdollisuus muuttaa hintoja ja luokitteluperusteita tiedon lisääntyessä.

Buffetaut
Kuka ei kannattaisi ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadun säilyttämistä?
Tämän tavoitteen on saatava valtioiden, paikallisviranomaisten, yritysten ja yksityishenkilöiden tarmon liikkeelle. Asetettujen tavoitteiden toteuttaminen edellyttää kuitenkin käytännössä selvien, asianmukaisten ja arvioitavissa olevien parametrien määrittelemistä.
Tehtyjen valintojen on tässä määrittely- ja luokittelutyössä vielä vastattava todellisuutta, eivätkä ne saa perustua sellaisiin arviointeihin, jotka ovat enemmänkin ideologisia kuin tieteellisiä. Liitteen 1 b osan kuparia koskevat määräykset, jotka sisältyvät yhteiseen kantaan, näyttivät meistä tältä osin sellaisilta, että ne eivät vastaa tieteen tilaa ja sitä varmaa tietoa, jonka voimme saada kuparin vaikutuksesta elimistöön.
Siksi meistä vaikuttaa erityisen sopivalta hyväksyä tarkistukset 31-34, jotka meille oli jätetty käsiteltäviksi. Kollegojemme suuri enemmistö oli kanssamme samaa mieltä, ja voimme olla siitä vain iloisia, varsinkin kun nykyään ei käytännössä ole aineita, joita voitaisiin asettaa helposti ja vaarattomasti kuparin tilalle veden kuljettamiseksi kuluttajille.
Euroopan parlamentti on tänä aamuna osoittanut todellisuudentajua ja vastuuntuntoa kysymyksen osalta, joka on tosin tekninen, mutta taloudellisilta seurauksiltaan merkittävä.

Grossetête
Euroopan parlamentti oli jo ensimmäisessä käsittelyssä joulukuussa 1996 laajalti parantanut tätä direktiiviehdotusta, jota käsiteltiin yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Neuvoston käsittely saatiin päätökseen melko tyydyttävässä ajassa. Tarvittiin vain yksi ainoa vuosi! Tästä on syytä olla iloinen muihin teksteihin verrattuna.
Mutta neuvoston yhteiseen kantaan sisällytettiin erityisesti jotkin parlamentin perustavat tarkistukset, kuten:
vaatimus yhdenmukaistettujen näytteenottomenetelmien kehittämisestä veden lyijypitoisuuden valvomiseksi, vaatimus, jonka olin esittänyt PPE-ryhmän puolesta ensimmäisessä käsittelyssä. Kyse on olennaisesta kohdasta, sillä on välttämätöntä, että meillä on käytössämme valtiosta toiseen vertailukelpoisia tietoja; -vaatimustenmukaisten näytteenottokohtien määrittely: neuvosto suostui ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyyn tarkistukseeni. Jakeluverkossa toimitetun veden osalta vaatimustenmukaisen näytteenottokohdan on nimittäin oltava "yleensä ihmisten käyttöön tarkoitettu hana" , mikä antaa mahdollisuuden välttää vaatimustenmukaisuusvalvonnan puutarhahanojen osalta... Se helpottaa suuresti tämän direktiivin soveltamista.Joitakin yhteisen kannan kohtia voitiin joka tapauksessa vielä parantaa.
Mitä kupariin tulee, Euroopan komissio ja neuvosto eivät suostuneet ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyyn tarkistukseen. Pankaamme merkille, ettei kumpikaan toimittanut parlamentille perustetta, joka voisi oikeuttaa tällaisen päätöksen.
Olen iloinen PPE-ryhmän nimessä siitä, että tänään hyväksyttiin tarkistus, jonka tarkoituksena on siirtää kupari liitteestä b, kemialliset tuotteet, liitteeseen c, joka sisältää raudan ja mangaanin. Tämä liitteen muutos merkitsee sitä, että jos kuparipitoisuus ylittyy, ja tämä koskee kaikkia liitteeseen c sisältyviä muuttujia, sovelletaan 8 artiklan 2 kohtaa. Jäsenvaltioiden on tämän artiklan nojalla toteutettava korjaavia toimia mahdollisimman nopeasti veden laadun palauttamiseksi. Se on juomaveden laadun perustae.
PPE-ryhmä on tyytyväinen myös niiden tarkistusten hyväksymisestä, jotka koskevat:
muuttujien arvoja, jotka koskevat joitakin kemiallisia aineita kuten trihalometaaneja, tai fysikaalisia arvoja, kuten radioaktiivisuutta, joka on tietenkin otettava huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen mukaisesti annetun direktiivin valossa; -tutkimusvaatimusta, joka koskee kemikaaleja, jotka ovat omiaan vaikuttamaan sisäeritykseen. Korostan sitä seikkaa, että on totta, ettei meillä ole vielä tällä hetkellä käytössämme riittävästi tieteellistä tietoa. Toivon kuitenkin, että komission täytäntöönpanemia tutkimusohjelmia nopeutetaan ehdottomasti. Se vastaa sitä ennalta varautumisen periaatetta, jonka unioni on ottanut noudatettavakseen ympäristöä ja kansanterveyttä koskevissa asioissa.Mitä lyijyyn tulee, jäsenvaltioiden on toimitettava selonteko lyijyputkien vaikutuksesta veden laatuun. Niillä on viisi vuotta aikaa laatia suunnitelma, jossa määrätään näiden putkien korvaamisesta. Se on hyvä ratkaisu, jossa annetaan kohtuullisesti aikaa suunnitella, mitä näiden vaikutusten valossa on syytä tehdä. Olisi tietenkin toivottavaa, että nämä suunnitelmat voitaisiin esittää luvuin ja menot suunniteltaisiin etukäteen, mutta se kuuluu jokaisen jäsenvaltion toimivaltaan.
Haluan palauttaa mieliin, että mitä lyijyä koskevaan normiin tulee, niiden jäsenvaltioiden (pääasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan, Espanjan, Italian, Portugalin, Belgian ja Irlannin), joiden vedenjakeluverkko koostuu osittain lyijyputkista, on tehtävä valtava taloudellinen ponnistus (35-50 miljardia ecua koko Euroopan unionin osalta).
Lopuksi, yhteisessä kannassa tarjottuja poikkeamismahdollisuuksia on vähennetty, ja ne on rajattu ajallisesti tarkemmin. Siitä on syytä olla iloinen. Oli kuitenkin paikallaan, että jäsenvaltioille jätettiin poikkeustapauksissa mahdollisuus pyytää Euroopan komissiolta poikkeaman laajentamista.
Onnittelen suuresti esittelijäämme, herra Ken Collinsia, hänen tekemästään työstä ensimmäisen ja tämän toisen käsittelyn aikana.

Lindqvist
Vesihuolto on ensi kädessä kansallinen kysymys. Puute, ympäristöongelmat, luonnonkatastrofit ja vastaavat tekevät siitä eurooppalaisen ja maailmanlaajuisen. Voin sen vuoksi tukea yhteistä vesipolitiikkaa sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot saavat säilyttää korkeammat vaatimukset. Sitä ehdotetaan myös direktiivissä. Olen sen vuoksi äänestänyt mietinnön puolesta.

Nicholson
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että veden laatua suojellaan ja parannetaan kaikkialla Euroopan unionissa. Ihmisillä on oikeus olla odottamatta mitään vähempää.
Vaikka mielestäni on hyödyllistä asettaa normeja, täytäntöönpanon on oltava jäsenvaltioiden asia ja samalla niiden on parannettava ja lisättävä normejaan - ja parantamisen varaa on paljon.
Meidän on tutkittava, miten voimme poistaa parhaiten kaiken yhteyden lyijyputkiin, ja jokaisen jäsenvaltion pitäisi tehdä ehdotuksia, jotka johtavat lyijyn poistamiseen.

Rovsing
Juomavettä koskeva direktiivi on EU: n ympäristöpolitiikan tärkeimpiä lainsäädäntöaloitteita. Direktiivin keskeisimpiin kohtiin kuuluu ennalta varautumisen periaate sekä saastuttaja maksaa - periaate. Ne ovat tärkeitä kriteerejä, joista joudumme pitämään kiinni, jos tulevaisuudessakin haluamme varmistaa, että kansalaiset saavat puhdasta vettä. On ilahduttavaa nähdä, että komission, neuvoston ja parlamentin välinen yhteistyö on toiminut hyvin laadittaessa selkeitä direktiivisäädöksiä, mikä ansaitsee täyden tuen.

Souchet
Ryhmäni äänesti neuvoston yhteisen kannan puolesta, joka koskee ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatua. On kuitenkin välttämätöntä laatia vesipolitiikan painopisteiden hierarkia, jotta voitaisiin samanaikaisesti varmistaa turvattu vedenjakelu, puhdistaa saastuneet vesialueet ja pysäyttää veden laadun huonontumisen jatkuminen. Näitä kolmea vesipolitiikan tavoitetta on hoidettava samanaikaisesti, ja pyrkimyksenä on kuluttajien tarpeiden tyydyttäminen. On siis tärkeää tarkistaa ehdotusten johdonmukaisuus ja taata tehokas auditointi ja säännösten noudattaminen, mikä perustuu luotettaviin tietoihin ja analyysimenetelmiin.
Jäsenvaltioiden olisi tämän johdosta täytettävä vahvistetut puitetavoitteet asianmukaisilla teknologioilla ja tekniikoilla. On välttämätöntä soveltaa vesialalla, kuten monilla ympäristöaloilla, toissijaisuusperiaatetta mahdollisimman paljon, jotta ongelmat voitaisiin ratkaista tehokkaammin. On kuitenkin välttämätöntä, etenkin mitä saastuneiden vesialueiden puhdistamiseen tulee, helpottaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, koska vesialtaat eivät tunne niitä keinotekoisia hallinnollisia rajoja, joita valtioiden väliset rajat ovat. Tiedämme kaikki, että Rein-joki laskee Pohjanmereen virrattuaan Sveitsin, Ranskan, Saksan ja Alankomaiden läpi. Kaikki hyvät aikomukset laatia ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatua koskevia normeja olisivat turhia, jos unohtaisimme tämän valtioiden välisen yhteistyön.
Sen sijaan, että annamme unionin toimielinten kiristää normeja jatkuvasti lisää, on tärkeää suosia tämäntyyppistä yhteistyötä, jotta päätöksiä voitaisiin tehdä mahdollisimman paljon paikallistasolla, soveltamalla tehokkaasti toissijaisuusperiaatetta ja jotta voisimme taata, että sopivimmat toimet ja teknologiat pannaan käytäntöön.

Titley
Olen iloinen voidessani kannattaa kollegani Collinsin suositusta. Veden laatu on epäilemättä erittäin tärkeä asia jokaiselle Euroopan kansalaiselle. Olen tyytyväinen nähdessäni, että EU: n hallitukset ovat hyväksyneet melkein 40 parlamentin ensimmäisen käsittelyn tarkistuksista. Tämä on hyvä esimerkki kansalaisten valitsemien ministereiden ja kansalaisten valitsemien parlamentin jäsenten yhteistyöstä kuluttajia koskevien standardien parantamiseksi.
Kannatan kuitenkin esittelijän tarkistuksia, joiden tarkoituksena on rajoittaa jäsenvaltioiden asettamien poikkeusten määrää veden laatua koskeviin EU: n standardeihin. Hän on oikeassa väittäessään, että vaikka jäsenvaltiot voivatkin asettaa tiukemmat kansalliset standardit kuin EU: n lainsäädäntö edellyttää, niiden tulisi silti soveltaa vähimmäisstandardeja kuluttajien vuoksi.
Parlamentissa me säädämme usein asioista, jotka huolimatta siitä, että ne ovat tärkeitä yhdelle tai kahdelle ryhmälle, eivät aina vaikuta monen ihmisen jokapäiväiseen elämään. Parlamentin tulisi tukea tätä suositusta, jotta jokainen EU: ssa tietäisi, että toimimme myös kansalaisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi - ymmärtääkseni herra Collinsin kotimaassa Skotlannissa viskiä kutsutaan usein elämän vedeksi, mutta tässä suosituksessa osoitetaan, että hän tietää myös, miten tärkeää on varmistaa, että juomavesi, todellinen elämän vesi, on niin turvallista kuin vain mahdollista.

Wibe
Tämän parlamentin ei pidä käsitellä tämäntyyppisiä mietintöjä. Parlamentilla ei ole pätevyyttä säätää suuntaviivoja esimerkiksi juomaveden radioaktiivisuuspitoisuudesta. Parlamentin on päätettävä yleisistä suuntaviivoista ja luovutettava erityisten yksityiskohtien laatiminen asiantuntijaviranomaisille. Tämän parlamentin toiminnan päävirheisiin kuuluukin juuri se, että käytetään aivan liian paljon aikaa yksityiskohtiin (asioissa, joissa parlamentilla ei ole toimivaltaa) ja aivan liian vähän yleisiin suuntaviivoihin.
Parlamentin on asetettava tavoitteita; asiantuntijaviranomaiset päättävät keinoista, joilla kyseisiin tavoitteisiin päästään.
Miranda de Lagen suositus (A4-0156/98)
Alavanos
Kieltäydyin antamasta ääntäni Euroopan unionin ja Meksikon väliselle sopimukselle ihmisoikeustilanteen perusteella, erityisesti Chiapasin alueella. Valitettavasti Meksikon hallitus on omaksunut kovan asenteen, se sallii tilanteen kyseisellä alueella kehittyä kansanmurhaksi ja asettaa esteitä kansainvälisille tarkkailijoille. Tietenkin on sanottava, että on merkittävää, että sopimuksessa on ihmisoikeuslauseke, mutta muista maista saatujen kokemusten perusteella ei olisi ensimmäinen kerta, kun tällainen lauseke sivuutetaan.

Deprez
Iloitsen kanssanne siitä, että väliaikaisen sopimuksen, josta annamme puoltavan lausunnon, hyväksyminen antaa mahdollisuuden aloittaa nopeasti Euroopan unionin ja Meksikon väliset kauppaneuvottelut. Voidaan sanoa, että Meksikon talouden uudenaikaistaminen ja sen sisällyttäminen NAFTAan tekivät välttämättömäksi uudistaa yhteistyötä koskevaa puitesopimusta, joka kuitenkin allekirjoitettiin vuonna 1991 Euroopan yhteisön ja Meksikon välillä ja joka on tällä hetkellä voimassa. Euroopan unioni ei lisäksi voinut olla reagoimatta ihmisoikeus- ja perusvapausloukkausten pahenemiseen, sosiaalisten erojen kasvamiseen ja köyhyyden leviämiseen Meksikossa Chiapasin tapahtumien ja vuoden 1994 joulukuussa tapahtuneen rahoituskriisin jälkeen.
Kuten esittelijämme sanoo, uudessa sopimuksessa määrätään kolmesta yhteistyömuodosta, joiden tavoitteena on edistää Meksikon yhteiskunnan demokratisoitumista ja jotka eivät sisältyneet vuoden 1991 puitesopimukseen. Olemme kaikki siitä iloisia. On kuitenkin todettava ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan tavoin, että kyseisissä poliittisen vuoropuhelun mukaisissa yhteistyömuodoissa ei kaavailla tällä hetkellä kansalaisyhteiskunnan mukaan ottamista. Siinä on aukko, joka on mielestäni syytä täyttää. Yleissopimuksessa on ymmärtääkseni välttämättä täsmennettävä menettelyt, jotka takaavat kansalaisjärjestöjen ja muiden kansalaisyhteiskunnan yhdistysten ja järjestöjen aktiivisen osallistumisen poliittiseen vuoropuheluun. Yleisemmässä mielessä on hyvin tärkeää, että molemmat sopimuspuolet antavat lopullisessa sopimuksessa demokratialausekkeelle todellakin toiminnallisen sisällön.
Lopullisesta sopimuksesta puheen ollen, en voi lopettaa puheenvuoroani sanomatta, kuinka samaa mieltä olenkaan taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunnosta. Euroopan parlamentin on ehdottomasti säilytettävä valta antaa puoltava lausuntonsa koko sopimuksesta sitten, kun kohta alkavien neuvottelujen tulokset ovat selvillä.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Kannatamme kehittynyttä taloudellista, poliittista ja sosiokulttuurista yhteistyötä ja vaihtoa Meksikon kanssa. Siitä huolimatta emme äänestäneet mietinnön puolesta. Mielestämme Meksiko ei nykyisellään täytä ihmisoikeuksien kunnioittamiseen liittyviä vaatimuksia.
Meksikossa, etenkin Chiapasin maakunnassa loukataan pysyvästi ihmisoikeuksia. Suoraan armeijaan sidoksissa olevat puolisotilaalliset järjestöt ovat murhanneet useita ammattiyhdistys- ja ihmisoikeusaktivisteja. Meksiko rikkoo myös useissa tapauksissa ihmisoikeuksia, mitä tulee alkuperäisyhteisöön kuuluvien useiden kansallisten vähemmistöjen kohteluun.

Wurtz
Parlamentin ranskalaiset kommunistijäsenet ja heidän kanssaan vaaliliitossa olevat ottavat kantaa Euroopan unionin ja Meksikon välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen lakkauttamisen puolesta. Suosittelemme tätä poikkeuksellista toimea Chiapasin ja yleisesti ottaen Meksikon lukuisten merkkihenkilöiden pyynnöstä ja syistä, jotka minulla on jo ollut tilaisuus esittää tässä foorumissa 15. tammikuuta heti Actealin kauhistuttavan verilöylyn jälkeen. Emme siis äänestä mietinnön puolesta.
Vakavat ihmisoikeusloukkaukset, alueen sotilaallistuminen ja puolisotilaallisten ryhmien läsnäolo on ollut vuoden alusta lähtien aivan tavallista. Väestö elää väkivallan ja jatkuvien jännitteiden ilmapiirissä. Uusien selkkausten vaara kasvaa, varsinkin kun Actealin verilöylyn todellisia alkuunpanijoita ei ole vielä tälläkään hetkellä rangaistu. Kymmeniä alkuperäväestöön kuuluvia intiaaneja on vangittu, koska he osoittivat mieltään tai koska he osallistuivat autonomisten kunnallisten rakenteiden perustamiseen vuoden 1996 helmikuussa tehtyjen San Andrèsin sopimusten mukaisesti.
Meksikon hallitus näyttää haluavan olla välittämättä perustuslain uudistusehdotuksesta, joka liittyy alkuperäväestön oikeuksiin ja kulttuuriin ja jonka kuitenkin laillisesti toimeksiannon saanut "sovittelu- ja rauhoittamiskomitea" laati.
Tämä asenne ei vastaa San Andrèsin sopimusten henkeä, joissa vastataan haluun etsiä ratkaisuja vuoropuhelun kautta. Meksikon ja Euroopan unionin välinen kumppanuussopimus oli laadittu tässä yhteydessä. Sen hyväksyminen tällä hetkellä tarkoittaisi aivan toisenlaisen politiikan tukemista. Sen täytäntöönpanon lakkauttamisella voidaan myötävaikuttaa siihen, että sitoumuksia jälleen noudatetaan: sitä ehdotamme.
Peijsin mietintö (A4-0149/98)
Reding
Tullikoodeksin uudistus, jota on valmisteltu jo kauan, sattuu sopivaan aikaan, koska juuri on kuohuttavasti ilmoitettu yhteisön talousarvion kohtaamista menetyksistä laajojen petosten takia. Euroopan on mukautettava tätä lainsäädäntökehystä. Yhtenäismarkkinoita ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta ei nimittäin luotu helpottamaan rikollisjärjestöjen harjoittamaa laajaa salakauppaa. Eri tullipetokset ovat arvoltaan noin 2 miljardia ecua vuoden 1997 osalta. Tällaisten menetysten ilmoittaminen vaikuttaa useimmissa jäsenvaltioissa vallitsevassa budjettirajoitusten ilmapiirissä erittäin kielteisesti käsitykseen unionista ja kansallisista hallinnoista.
Tullikoodeksin uudistus, joka on komission tällä alalla tekemien tulevien ehdotusten ja aloitteiden viitekehys, on siis tervetullut ja välttämätön. Tullihallintojen virkamiehet ovat jo kauan vaatineet heidän työtään ohjaavien lainsäädännön ja menettelyjen yksinkertaistamista. Yritykset soveltavat helpommin avoimia ja yksinkertaistettuja tekstejä. Tullikoodeksin määräyksiä on lisäksi voitava mukauttaa helpommin ja nopeammin.
Nämä ehdotetun uudistuksen näkökohdat ovat selvästi oikeansuuntaisia, ja niiden avulla voidaan merkittävästi vähentää petosten mahdollisuutta. Muutamat huomautukset ovat kuitenkin välttämättömiä. Ensinnäkin, demokraattinen valvonta on taattava: on tärkeää, ettei menettelyjen nopeuttamishalu johda tilanteeseen, jossa Euroopan parlamentti menettää kaiken demokraattisen valvonnan mahdollisuuden. Muutosmenettelyjen järkeistäminen ei saa tarkoittaa asianomaisten yritysten kuulemismahdollisuuksien vähentymistä eikä epävarmuutta komission täytäntöönpanoasetusten sisällöstä eikä päätösten tekoa ilman vaaleilla valittujen elinten mukanaoloa. Parantaaksemme reagointiaikaa, jota Euroopan parlamentin kuuleminen venyttää, komission ehdotusten on oltava samanaikaisesti selviä, yksityiskohtaisia ja tarpeeksi joustavia toistuvien muutosten välttämiseksi.
Toiseksi, on vältettävä sekaannusta: menettelyjen yksinkertaistamisen on lyhennettävä hallintojen reagointiaikaa uusissa tilanteissa. Tämä tarkoittaa selväsanaisesti sitä, että yksinkertaistamisen avulla on voitava estää nopeasti verukkeet, joita ei ollut ajateltu, ja siten välttää lainsäädännön harmaista alueista johtuvat petokset. Toistuvat ja toisiaan nopeasti seuraavat muutokset voivat toisaalta herättää sekaannusta hallinnoissa ja rangaista asianomaisia yrityksiä, joiden on jatkuvasti mukautettava työmenetelmiään. Tällainen sekaannuksen ilmapiiri on yhtä otollinen petoksille kuin väliaikaiset harmaat alueet teksteissä. Euroopan parlamentin kuulemisen vaatimalla ylimääräisellä ajalla ei siksi ole välttämättä kielteistä vaikutusta.
Hyväksymällä esittelijän ehdottamat muutokset parlamentti ottaa kultaista keskitietä edustavan kannan menettelyjen järkeistämisen ja demokraattista valvontaa koskevan vaatimuksen välillä lisäten samalla merkittävästi järjestelmän tulevaa tehokkuutta.

Ribeiro
Jos ja kun jonain päivänä kirjoitetaan tämän liberalisoinnin aallon historiikki, siinä varmastikin tunnustetaan tulliviranomaisten ponnistukset heidän yrittäessään hillitä niihin säännöksiin ja mekanismeihin kohdistuvaa raivoa, joilla pyritään puolustamaan kansalliseen alueeseen perustuvia talouksia ja torjumaan petoksia, joiden avulla on kovin nopeasti ja sukkelasti osattu hyödyntää vapauttamiseen tarjottuja " mahdollisuuksia" ja vapauttamisen hätäisyyttä.
Lisäksi he ovat ammattikuntana joutuneet ensimmäisiksi ja suurimmiksi uhreiksi järjestelmässä, johon he olivat sitä paitsi jo valmistautuneet koulutuksella ja teknisellä varustuksella.
Nyt käsiteltävästä tullikoodeksin tarkistuksesta ilmenee jälleen kerran varsin havainnollisesti, mitä yleinen asennoituminen on ollut. Tulliviranomaisten varaukset ja ehdotukset on valtion ylimpien etujen nimissä nähtävästi tyystin sivuutettu ja jätetty huomiotta erityisesti ilmoitusvelvollisten edustukseen liittyvissä menettelytavoissa.
Tullivirkailijat olisi joka tapauksessa pitänyt tunnustaa tullivyöhykkeen keskeisiksi edustajiksi etenkin maksujen perimisen ja petosten torjunnan osalta, mutta asiassa onkin nähtävästi suorastaan pyritty asettamaan vaakalaudulle tullin parissa työskentelevien ihmisten koko toiminta.
Äänellämme halusimme luonnollisestikin puolustaa yleistä etua, ja pidämme edelleenkin tullivirkailijoiden ja kaikkien tullialan työntekijöiden osuutta keskeisenä siinä taistelussa, jonka tarkoituksena on vastustaa tullisäännösten liiallista purkamista ja rajoittamatonta pääsyä tullimenettelyihin, sillä kyse on viime kädessä kiireellisestä taistelusta petosten torjumiseksi ja kaikki rajat ylittävien etujen puolustamiseksi.

Rübig
Tullipetoksia tutkivan parlamentaarisen tutkintavaliokunnan entisenä jäsenenä tuen periaatteessa jokaista aloitetta, joka tekee menetelmästä entistä tehokkaamman ja petoksilta paremmin suojatun.
Käsiteltävänä olevaa tullikoodeksin uudistamista kannatan kuitenkin vain varauksellisesti. Kannatan EU: n tullilainsäädännön järkevää ja hallinnoitavissa olevaa uudistamista. Uusien määräysten on vastattava SLIMin ja vaikutusten eettisen arvioinnin vaatimuksia. Samalla on myös tarpeen sitoa kaikki osalliset - tullitoimipaikat, myyjät ja asiakkaat, kuljettajat sekä pankit ja vakuutusyhtiöt - mielipiteenmuodostusprosessiin.
Pollackin mietintö (A4-0161/98)
Blokland
Arvoisa puhemies, olen vahvasti samaa mieltä kolmesta happamoitumista käsittelevästä mietinnöstä. Olemme iloisia komission ehdotuksista ja parlamentin tarkistuksista. Me voimme olla melko tyytyväisiä tähänastiseen happamoitumisen vastaiseen politiikkaan. Euroopassa on ryhdytty jo 1970-luvulta lähtien toimenpiteisiin rikki- ja typpioksidipäästöjen hallintaan saamiseksi. Tämä politiikka myös toimii. Lisääntyneestä energiankäytöstä huolimatta näiden kahden aineen päästöt ovat vähentyneet merkittävästi. Lasketaanpa, mitä hyvää olemme saaneet aikaan! Yli 50 %: n vähennykset vuoden 1980 jälkeen eivät ole lainkaan poikkeuksellisia monissa jäsenvaltioissa. Jopa vuoteen 2010 mennessä toteutuviksi suunnitellut rikki- ja typpioksidipäästöjen vähennykset voidaan todennäköisesti saavuttaa autojen pakokaasupäästöjä koskevien uusien normien seurauksena. Tämä herättää toivoa.
Emme voi kuitenkaan, ikävä kyllä, suhtautua kaikkeen myönteisesti. Hiukkasten ja ammoniakin aiheuttama saastuminen on hyvin vaikeasti käsiteltävää. Hiukkasepäpuhtaudet ovat huomattava uhka ihmisten terveydelle. Sen vuoksi minusta on mukava kuulla, että nyt ollaan lopultakin asettamassa laadullisia tavoitteita. Minun täytyy kuitenkin sanoa heti, että minusta niillä tavoitellaan liikoja. Kuten tiedetään, hiukkaspäästöjä syntyy pääasiassa liikenteessä. Jos liikenteen kasvu jatkuu samanlaisena kuin menneinä vuosina, hiukkaspäästöt vain kasvavat. Tämä on ikävää, koska tietyt hiukkaset voivat olla hengenvaarallisia tietyille riskiryhmille. Komission esityksessä olevat raja-arvot näyttävät olevan "toivottavia" arvoja.
Ammoniakkipäästöjä esiintyy lähinnä maataloudessa, ja ne vaihtelevat alueittain. Tässä asiassa tarvitaan varmasti laadullisia tavoitteita, mutta päästöjen vähennyksistä täytyy huolehtia tavoitteisiin suuntautuneella politiikalla. Vähemmän voimaperäinen karjankasvatus näyttää olevan ainoa oikea ratkaisu. Kansallinen politiikka on ratkaisu, koska saastumisen määrä vaihtelee niin valtavasti.
Johtopäätökseni on se, että komission strategia happamoitumisen estämiseksi näyttää hyvältä, mutta minun mielestäni sitä täydentävä hiukkasstrategia on välttämätön. Toivon komission toimivan voimakkaasti, koska liikenteen vähentäminen ei ole mikään helppo tehtävä.

Díez de Rivera Icaza
Me, jotka äänestimme Hautalan mietinnön puolesta, puolsimme luonnollisesti uudelleen Pollackin mietintöä, koska hengittämämme ilman laatu on olennainen osa terveyttämme.
Olemme kaikki tietoisia tässä direktiivissä tarkasteltujen saastuttavien aineiden haitallisista vaikutuksista kansanterveyteen ja ympäristöön ja siitä kiireellisyydestä, että raja-arvoista tehdään sitovia. Eräs tämän direktiivin ansioista on nimenomaan Maailman terveysjärjestön laatimien uusien ohjearvojen painottaminen.
Koska minulla on kuitenkin vain vähän aikaa, haluaisin keskittyä nyt kahteen kohtaan, jotka on mielestäni huonosti ratkaistu tänään keskusteltavana olevassa tekstissä. Toinen koskee mittauslaitosten sijoittamisen ja määrän merkitystä unionin pienemmille saarille tai saaristoon kuuluville alueille, koska tämä on varmasti ainoa mittauksen ja siten kansalaisten tiedotuksen lähde. Toinen koskee kysymystä siitä, miten mittaukset järjestetään turistialueilla, joiden asukkaiden määrä vähintäänkin kolminkertaistuu loma-aikana tai alueilla, joilla on vähemmän kuin 250 000 asukasta.
Olemme esittelijän tavoin ehdottaneet useita tarkistuksia tämän lainsäädännöllisen aukon täyttämiseksi, koska kaikilla kansalaisilla on samat oikeudet kaikessa ja siten luonnollisesti myös hengittämänsä ilman laadun osalta.

Titley
Äänestän tänään tämän mietinnön puolesta, sillä ihmisillä, jotka valitsivat meidät edustamaan itseään, on oikeus odottaa, että tuemme toimenpiteitä, joiden tarkoitus on puhdistaa ilmaa, jota me kaikki hengitämme.
Aikaisemmin tällä vuosisadalla oma vaalipiirini Suur-Manchesterissä oli yksi niistä alueista teollistuneessa IsossaBritanniassa, jotka hyötyivät omien hallitustemme säätämstä puhdasta ilmaa koskevasta lainsäädännöstä. Nykyisin ymmärrämme kuitenkin, että ilman epäpuhtaudet eivät vahingoita ainoastaan omia lapsiamme ja omaa aluettamme vaan että yhden valtion saasteet voivat kulkeutua tuulen mukana ja vahingoittaa kansainvälistä ympäristöä.
Tämä kollegani Pollackin mietintö edustaa klassista esimerkkiä periaatteesta "ajattele maailmanlaajuisesti, toimi paikallisesti" . Koko EU: n ilman epäpuhtauksien mittaamisessa tulisi käyttää yhdenmukaisia standardeja, joilla viranomaisille ja paikalliselle väestölle ilmoitetaan päivittäisistä ilman epäpuhtauksista. Tämän kaltainen säännöllinen tieto voi toimia todellisena kannustimena hallituksille ja yrityksille ilman epäpuhtauksien tasojen pienentämisessä.
Sellaisten kansallisten toimenpiteiden lisäksi, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen äskettäin pidetyssä Kioton huippukokouksessa antama sitoumus rajoittaa epäpuhtauksien tasoa, EU: n lainsäädäntö voi olla tehokas ase taistelussa puhtaan ilman puolesta tuleville sukupolville.
Hautalan mietintö (A4-0174/98)
Buffetaut
Direktiiviehdotukset, jotka koskevat tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämistä, ovat osa sitä toimintaa, jota on kaavailtu happamoitumisen torjuntaa koskevassa yhteisön strategiassa.
Rikkidioksidi (SO2 ) on yksi niistä saasteista, jotka edistävät happamoitumista, joka on peräisin kyseessä olevien maa- ja vesialueiden liian suuresta happamoittavien aineiden kuormituksesta. Tämän happolaskeuman vaikutukset voisivat riippua huomattavasti vastaanottajien ominaisuuksista ja herkkyydestä ja tietenkin kuormituksen määrästä.
On pantava sitä paitsi merkille, että kivihiilen polttaminen on suurin SO2 -päästöjen syy.
On hämmästyttävää, että tätä seikkaa ei oteta huomioon. Samalla tavalla on mahdollista pohtia sitä, onko asianmukaista määrätä erittäin matalia yleisrajoja, joihin sisältyy poikkeamismahdollisuus, ja sitä, olisiko järkevämpää toimia päinvastoin määräämällä matalia rajoja herkkien alueiden osalta.
On myös tärkeää korostaa jalostamoissa käytettävien polttoaineiden kysymystä. Jalostamot ovat jo tiukkojen rikkidioksidipäästörajoitusten alaisia. Onko näin ollen järkevää rajoittaa niiden toimintaa lisää?
Yhteenvetona sanoisin, että meille ehdotettu teksti johtaa merkittäviin investointeihin rikinpoistoyksiköissä, ja koska niissä jo on lukuisia SO2 -päästöjä rajoittavia sääntelyitä, olisi parempi ja tehokkaampaa saada aikaan happamoitumisen torjunnan uusi yleisstrategia ja vahvistaa kansallisia ylärajoja, joissa otetaan huomioon happolaskeuman maantieteellinen vaihtelu.

Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Olemme äänestäneet mietinnön puolesta sen asiasisällön perusteella, mutta vastustamme kuitenkin voimakkaasti esittelijän tahdon vastaisesti tehtyä muutosta oikeudellisesta perustasta 130 s artiklasta 100 a artiklaan, koska tämä supistaa jäsenvaltioiden mahdollisuutta ryhtyä tiukempiin ympäristönsuojelutoimiin.

Grossetête
Vaikka en ole aina ollut samaa mieltä rouva Hautalan kannanotoista, haluan onnitella häntä hänen mietinnöstään ja hänen tekemästään työstä.
Olen iloinen, että parlamentti hyväksyi tarkistuksen, jossa pyritään muuttamaan tämän tekstin oikeudellista perustaa. 100 a artikla on mielestäni paljon oikeampi perusta tällaiselle tekstille, jossa säädetään rikkipitoisuuden enimmäisarvoista tietyissä nestemäisissä polttoaineissa tavoitteena yhtäältä torjua happamoitumista, mutta toisaalta välttää kilpailun vääristymiä, joita tällä hetkellä on unionin raskaiden polttoaineiden markkinoilla.
Rikkipitoisuus on nimittäin hyvin erilainen jäsenvaltiosta toiseen: ei ainoastaan ennen näiden polttoaineiden käsittelyä, sillä se riippuu alueesta, josta ne ovat peräisin (Persianlahdelta, Pohjanmereltä...), mutta myös niiden käsittelyn jälkeen, koska normit vaihtelevat merkittävästi valtiosta toiseen.
Haluan muistuttaa tältä osin, että 100 a artiklan 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat soveltaa sitovampia kansallisia normeja, jos ympäristösyyt niin edellyttävät. Toivon, että Euroopan komissio ottaa tämän äänestyksen huomioon ja muuttaa ehdotustaan sen mukaisesti.
Euroopan komission teksti oli pääpiirteissään tasapainoinen eikä siihen tarvinnut tehdä merkittäviä muutoksia. Valitan puolueryhmäni puolesta sitä, että tämän direktiivin soveltamisalaa laajennettiin koskemaan bunkkeripolttoöljyjä ja laivoissa käytettäviä dieselöljyjä ja että Euroopan komission suosittelemaa kaasuöljyjä koskevaa normia tiukennettiin. Nämä tarkistukset eivät ole taloudellisesti realistisia, eikä niihin ole ympäristön kannalta perusteita. Olen kuitenkin tyytyväinen niiden tarkistusten hyväksymisestä, joiden tavoitteena on ottaa Euroopan parlamentti mukaan tiedottamismenettelyihin.
Euroopan komission on lisäksi esitettävä ennen vuoden loppua ehdotuksia, jotka koskevat niitä taloudellisia välineitä, jotka voisivat edistää rikkidioksidipäästöjen vähentämistä. Tällainen lähestymistapa olisi kannattanut ottaa tähän ehdotukseen jo tänään.
Poggiolinin mietintö (A4-0119/98)
Fayot
Eivät kuluttajat eivätkä varmasti myöskään monet tuottajat sopeudu lukuisiin olemassa oleviin ympäristömerkkeihin (niitä kuuluu olevan maailmassa yli 50).
Kansalaisten ympäristötietoisuuden kanssa leikitään monin tavoin häpeämättömästi. Olisi siis jo paikallaan, että ainakin Euroopan sisämarkkinoilla olisi eurooppalainen ympäristömerkki, johon kuluttajat voisivat luottaa.
Ei näytä siltä, että se voitaisiin saada aikaan lähitulevaisuudessa.
EU ei ole nimittäin tekemisissä pelkästään erilaisten kansallisten järjestelmien kanssa, vaan sen on myös taisteltava harhaanjohtavaa "ekologista" mainontaa vastaan.
Tämä selittää myös sen, että kuluttajat eivät juuri tunne eurooppalaista ekotuotemerkkiä ja sitä, että se on ollut olemassa yli viisi vuotta: tähtien muodostamassa kentässä olevaa kukkaa ei tunne juuri kukaan. Syypäitä ovat myös jäsenvaltiot, jotka eivät onnistuneet ensimmäisen asetuksen täytäntöönpanossa.
Nyt tapahtuvan uuden aloituksen on tarkoitus olla "Euroopan ympäristömerkkijärjestön" luomisen myötä vakavampi. Kuluttajien edun vuoksi tätä voi vain toivoa. Ennen kaikkea on pystyttävä sovittamaan yhteen kansalliset merkit ja eurooppalainen merkki. Maat, joissa on tiukat ympäristönormit, eivät luonnollisestikaan halua luopua omista ekomerkeistään ottaakseen käyttöön heikomman merkin.
Luxemburg, jolla ei ole omaa kansallista ympäristömerkkiä ja joka tuo monet tavaransa ulkomailta, pitäisi erittäin myönteisenä sitä, että tämä asetus lopultakin toteutettaisiin.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet ympäristömerkkijärjestelmän tarkistuksen puolesta. On pitkän aikavälin tavoite laatia EU: lle yksi yhteinen merkki, joka perustuu samoihin tiukkoihin kriteereihin, jotka nykyään koskevat hyvin toimivia kansallisia merkkejä. Kunnes EU: n ympäristömerkki toimii tarkoituksenmukaisesti ja kunnes sitä ylipäänsä myönnetään, kansallisia merkkejä on voitava käyttää sen sijaan. Valinta useiden kukkien ja yhden kukan välillä ei ole tarkoituksenmukaista. Sen sijaan kannatamme, että kuluttaja saa enemmän tietoa siitä, miksi kukka on myönnetty kyseiselle tuotteelle.

Lindqvist, Ryynänen ja Virrankoski (ELDR), Eriksson, Ojala, Sjöstedt, Seppänen ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Lindholm (V)
Olemme äänestäneet sen puolesta, ettei nykyisiä toimivia kansallisia ympäristömerkkejä, kuten "Pohjoismainen joutsen" , "Muuttohaukka" ja "Bra Miljöval" kiellettäisi siinä yhteydessä, kun ne korvataan EU: n ympäristökukalla.
Mielestämme olemassa olevat ympäristömerkkijärjestelmät on säilytettävä rinnakkaisina. Olisi väärin päättää yhteisestä EU-ympäristömerkistä, joka johtaisi jo hyvin toimivien ja arvostettujen merkintäjärjestelmien kieltoon.
"Pohjoismainen joutsen" on hyvä esimerkki merkinnästä, joka nykyään toimii useissa maissa ja joka on saatu aikaan valtioiden välisellä yhteistyöllä. Tällainen merkintä tarvitsee yleisön luottamuksen sekä kytkennän ympäristöliikkeeseen. Näissä kahdessa kohdassa onnistuneita ympäristömerkkijärjestelmiä ei saisi poistaa EU: n ympäristökukan tieltä. Kuluttajan näkökulmasta ehdotus on tuomittava. Erilaiset ympäristömerkkijärjestelmät voivat olla olemassa samanaikaisesti. Tässä tapauksessa kilpailu on parempi kuin monopoli.

Rovsing
Haluaisin ottaa esiin kaksi mielestäni erittäin myönteistä aloitetta ehdotuksesta Euroopan ympäristömerkin myöntämisjärjestelmän tarkistukseksi:
Komission ehdotus sisältää tärkeitä aloitteita, jotka koskevat menettelyn byrokratian vähentämistä siten, että ympäristömerkin myöntäminen nopeutuisi. Vain täten voidaan eurooppalaisen merkin avulla varmistaa parempi kilpailukyky tuotteille, jotka ovat ansainneet ympäristömerkin. Parlamentin mietinnössä ehdotetaan, että asetuksen soveltamisalue laajennettaisiin kattamaan myös palvelujen tarjoaminen. Se on erittäin olennainen aloite, josta muun muassa käsityöalan yritykset voivat hyötyä - esimerkiksi silloin, kun pienempi yritys ponnistelee erityisesti käyttääkseen ympäristöystävällisiä tuotteita.
Whiteheadin mietintö (A4-0153/98)
Seillier
Arvoisa puhemies, kollegamme mietinnössä käsitellään välttämätöntä täydennystä sille, minkä hyväksyimme noin kaksi vuotta sitten Televisio ilman rajoja -direktiivin yhteydessä. Nyt aiheena on alaikäisten ja ihmisarvon suojelu uusissa audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa. Jos täysi yksimielisyys vallitsee siitä, mitä tulee väkivaltaan ja välttämättömyyteen säännellä sitä joidenkin menetelmien välityksellä, rohkenen mennä pornografian alalla pitemmälle kuin mitä kollegamme tai jopa kaikki kollegamme sanoivat.
Jotkut sanoivat, että pornografiaa on pohdittava perusteellisemmin. Vaikka pornografian, jossa on alaikäisiä mukana tai jota alaikäiset mahdollisesti katselevat, kieltämisestä ja sen vastaisten syytteiden nostamisesta vallitseekin täysi yksimielisyys, pornografian itsensä osalta ei vielä olla yksimielisesti sitä mieltä, että kaikenlainen pornografia, sellainen, jossa on aikuisia mukana ja jota aikuiset katselevat, loukkaa ihmisarvoa. Mietinnön aiheena on kuitenkin alaikäisten ja ihmisarvon suojelu. En puutu tässä erotiikkaa koskevaan kysymykseen, jolla voi olla jotakin tekemistä taiteen kanssa. Mitä pornografiaan tulee, hyvät kollegat, kyse ei ole sananvapaudesta eikä taiteesta vaan kaupankäynnistä, joka on skandaalimaisen tuottavaa kaikissa yhteiskunnissa ja koko maailmassa.
Odotan siis sitä hetkeä, jolloin kaikenlaista pornografiaa pidetään kaikissa yhteiskunnissa ihmisarvoa loukkaavana, ja sitä hetkeä, jolloin vaadimme, ei ainoastaan Euroopan tasolla vaan myös maailmanlaajuisesti ja YK: n ihmisoikeuksien tasolla, sellaisten eettisten normien laatimista, joissa tämä pornografian käsite tuomitaan koko maailmassa.

Caudron
Vihreän kirjan laatiminen alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta oli itsessään erinomainen asia, ja olin todella tyytyväinen tutustuessani kollega Whiteheadin mietintöön. Haluan onnitella häntä, sillä hänen tekstinsä ei ole ainoastaan johdonmukainen, vaan siinä osoitetaan esitettyjen pohdintojen osalta myös pitäytymistä tosiasioihin.
On yksi asia voida harjoittaa valvontaa kaikenlaisten lähetysten osalta audiovisuaalisella alalla, on toinen asia toivoa hallitsevansa Internetin laajenemista. Tämän jälkimmäisen osalta emme voi muuta kuin ottaa avuksemme maailmanlaajuisessa verkossa toimivien majapaikan tarjoajien ja isäntien yhteistyön.
Meidän on kuitenkin pidettävä ajatuksemme selkeinä. Tämä lähestymistapa, jonka avulla on voitava suojella yksilöitä tietojenkäsittelyyn nähden, on vaikea ja epävarma. Useat esimerkit tukevat valitettavasti tätä toteamusta.
Ollaksemme tehokkaita meidän on saatava liikkeelle kaikki toimijat, joita tämä ihmisarvonloukkausten ongelma koskettaa, alaikäisten kannalta, totta kai, mutta myös kaikkien ihmisten kannalta. Joka päivä syntyy uusia www-sivuja, joilla viha ja väkivalta ovat ainoita johtoaiheita.
Torjuaksemme tätä vitsausta, joka on uusi ilmiö, ei muodoltaan vaan lähetyskeinoiltaan, meidän on syytä, kuten aikaisemmin sanoin, aloittaa kampanja lähetystoimintaa ammatikseen harjoittavien keskuudessa, mutta myös saada Internetin käyttäjät tajuamaan tilanteen, jotta he lähtisivät liikkeelle ryhtyäkseen tähän välttämättömään taisteluun, jonka tarkoituksena on säilyttää vapaus ja suvaitsevaisuus.

Cushnahan
Herra Whiteheadin laatima mietintö on ajankohtainen ja juuri oikeaan aikaan tehty.
On tärkeää tunnistaa, että tietoyhteiskunnan, erityisesti Internetin, nopea laajentuminen synnyttää vakavia kysymyksiä, joista mainittakoon erityisesti piittaamattomien ryhmien harjoittama järjestelmän väärinkäyttö. Meidän on yhdyttävä toimenpiteisiin erityisesti lasten suojelemiseksi ja ihmisarvon korostamiseksi.
Kannatan herra Whiteheadin ehdotuksia teollisuuden sekä käyttöoikeuksien ja palvelujen tarjoajien itsesääntelystä.
Pelkkä itsesääntely ei kuitenkaan ole riittävää. Sitä on täydennettävä kansallisella ja EU: n lainsäädännöllä, joilla helpotetaan niiden rankaisemista, jotka väärinkäyttävät Internetiä moraalittomiin ja ei-hyväksyttäviin tarkoituksiin.

Darras
Kiitän tässä esittelijää hänen järjestelmällisestä ja hyvin tehdystä työstään enkä voi muuta kuin yhtyä hänen mielipiteeseensä. Kuten hän huomauttaa meille, "uudet palvelut ovat liian moninaisia ja liian uusia kyetäkseen omaksumaan sellaisen ylhäältä alaspäin ohjatun sääntelyn, joka on tullut tutuksi Euroopan yleisradiolähetystoiminnan kehityksessä" .
Meidän on siis pohdittava jotakin muuta. Komissio ehdottaa meille itsesääntelyä kehottamalla teollisuutta tekemään yhteistyötä käytännesääntöjen laatimiseksi ja arvioimaan niiden tehokkuutta kansallisella tasolla. Komissio puolestaan sitoutuu tukemaan ja ylläpitämään tällaisten kansallisten itsesääntelykehysten verkottamista ja kannustamaan yhteistyötä ja kokemuksen jakamista jäsenvaltioiden poliisi- ja oikeusviranomaisten ja muiden vastaavien tahojen välillä. Komissio kehottaa lisäksi jäsenvaltioita toimimaan aktiivisesti tehokkaan itsesääntelyn edistämiseksi palvelujen tarjoajien keskuudessa.
Tätä ehdotusta on varmasti tuettava, ja se on pantava käytäntöön; se pakottaa kuitenkin myös olemaan erittäin valppaana. Tuen siksi täysin esittelijää hänen pannessaan merkille, että kansalliset käytännöt vaihtelevat jokaisen maan kulttuurin mukaan, mikä tekee välttämättömäksi määrätä tietystä käytännesääntöjen lähentymisestä.
Näitä kansallisia itsesääntelyjärjestelmiä on samoin säännöllisesti tarkistettava, arvioitava niiden tehokkuutta ja tarkasteltava sitä, onko tulevaisuudessa mahdollisesti syytä harkita sääntelyä.

Fayot
Äänestän tosin kollegani Whiteheadin mietinnön puolesta, mutta olen samanaikaisesti tietoinen siitä, että se on vain niin sanotusti pisara meressä.
Tiedämme kaikki, että lapset ja nuoret joutuvat nykyään Internetissä ja muissa audiovisuaalisissa palveluissa alttiiksi kaikenlaisten väkivaltaesitysten ja muiden törkytuotteiden aiheuttamalle valtavalle moraaliselle ja henkiselle kuormitukselle ja saasteelle.
Tiedämme, että se aiheuttaa monissa heistä vakavia moraalisia käyttäytymishäiriöitä ja älyllistä jälkeenjääneisyyttä, jotka leimaavat heitä koko elämän ajan.
Tiedämme kuitenkin myös, että siihen ei ole vapaamielisessä järjestelmässä niin sanotusti vastalääkettä, kun otetaan huomioon viestintävälineiden maailmanlaajuinen leviäminen ja verkottuminen. Kukaan ei kuitenkaan halua rajoittaa viestinnän vapautta, eikä sitä voi kukaan tehdä, vaikka haluaisi.
Ei ole siis mitään tiukkaa keinoa, jolla nuorisoa ja lapsia voidaan suojella.
Olisi kuitenkin tuhoisaa nykyajalle, jos meidän olisi luovutettava puolustautumatta.
Komission asetus, samoin kuin Philip Whiteheadin mietintö, sisältävät sen vuoksi valmiuden lähteä noudattamaan vaikeaa, moraalia käsittelevää pitkän aikavälin strategiaa, joka ei samalla vaikuta vapauteen.
On nimittäin korkeintaan pienten askelten pitkän aikavälin strategia: sellainen lähentyminen, kuten perusteluissa sanotaan, jossa käytetään kansainvälisesti hyväksyttyjä standardeja, luokittelujärjestelmiä, tärkeiden tuottajien itsesääntelyä mutta myös aktiivista oikeuspolitiikkaa ja poliisin toimintaa Euroopan tasolla.
Olemme tietoiseksi tulemisen alussa. Viestinnän maailmanlaajuista herruutta vastaan on asetettava yhteinen kansainvälinen tahto itsesääntelyyn ja valvontaan.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit äänestävät Whiteheadin mietinnön puolesta. Komission ehdotus neuvoston suositukseksi on hyvä aloite. On myös ilahduttavaa, että itsesääntelyn periaatteeseen keskitytään niin suuresti.
Tämä asia on hyvä esimerkki ongelmasta, jota kansallisella tasolla ei voida tyydyttävästi ratkaista. Uudet valtioiden rajat ylittävät mediat tekevät kansainvälisistä ratkaisuista välttämättömiä. Olemme iloisia siitä, että neuvosto on tässä asiassa ottanut oikeusperustaan liittyvän problematiikan tosissaan ja muuttanut alkuperäistä ehdotusta, jotta se sopisi paremmin 130 artiklan 3 kohdan alaisuuteen.

Rovsing
Olen erittäin iloinen siitä, että komissio on esittänyt ehdotuksen, jossa kehotetaan jäsenvaltioita kansalliseen itsesääntelyyn, jonka tavoitteena on varmistaa alaikäisten perusoikeudet audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa.
Alaikäiset ovat hyvin haavoittuvainen ryhmä, jota on erityisesti suojeltava tässä vaikeasti säädettävässä asiassa. Sen vuoksi kansallisen itsesääntelyn kiirehtiminen onkin paras keino. Jotta toimet kuitenkin olisivat tehokkaita, Euroopan tasolla on tapahduttava koordinointia. Etenkin on valvottava, että toimilla on toivottu vaikutus ja sen vuoksi olenkin tyytyväinen ehdotuksiin, jotka mietinnössä on asiasta esitetty. Se ansaitsee täyden tuen ja äänestän sen vuoksi mietinnön puolesta.

Titley
Arvoisa puhemies, olen iloinen äänestäessäni tänään kollegani Whiteheadin mietinnön puolesta. Epäsiveellisten kuvien ja vastaavien levittäminen Internetissä altistaa lapsemme vaaroille, mikä tunnustetaan nyt laajasti. Toimenpiteet, joilla estetään tällaisten materiaalien esittäminen lapsille sähköisten tiedotusvälineiden kautta, ovat oleellinen osa Britannian ohjelmia, joiden tarkoitus on lisätä Internetin käyttöä kouluissa.
Kun otetaan huomioon tällaisten uusien sähköisten tiedotusvälineiden määrä ja moninaisuus, mietinnössä väitetään aivan oikein, että tällä hetkellä ylhäältä alaspäin ohjattu EU-sääntely ei toimi. Sen sijaan meidän tulisi antaa uusien tekniikoiden parissa työskenteleville yrityksille mahdollisuus osoittaa, että he ottavat kuluttajien epäsiveellisiä materiaaleja koskevat huolenaiheet tosissaan. Internetin palvelujen taustalla oleva terävä äly tulisi valjastaa siihen, että lapset eivät saisi käsiinsä tällaista materiaalia.
Tuen myös ajatusta laatia yleiset suuntaviivat, joiden avulla on mahdollista tunnistaa ja merkitä laiton ja haitallinen sisältö. Meidän tulisi kuitenkin pidättää itsellemme oikeus harkita lainsäädännöllisiä toimia, kuten herra Whitehead sanoi, siltä varalta, että meillä on ongelmia näiden suuntaviivojen kanssa kahden vuoden päästä.
Teollisuuden tulisi tietää, että vaikka tuemmekin siirtymistä tietoyhteiskuntaan, jossa teknologia on kaikkien saatavilla, tarkkailemme tilannetta varmistaaksemme, että häikäilemättömät toimijat eivät altista lapsiamme epäsiveellisille materiaaleille.
Hulthénin mietintö (A4-0162/98)
Des Places
Hautalan, Pollackin ja Hulthénin mietinnöt koskevat kaikki ilman saastumisen ongelmaa. Hyväksyimme edellisessä täysistunnossa rajoittavia normeja, joilla parannetaan polttoaineiden laatua vähentämällä saastuttavien aineiden päästöjä. Ryhmämme äänesti juuri tällä samalla linjalla näiden kolmen mietinnön puolesta.
Nykyään on olemassa mukautettuja ratkaisuja, joiden avulla voidaan vähentää saastuttavien aineiden päästöjä: näitä ovat muun muassa biopolttoaineet.
Käytän tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni jälleen kerran joistakin epäröinneistäni, jotka koskevat komission Agenda 2000 -ehdotusta. Mitä suurviljelyyn tulee, mitään ei ole nimittäin kaavailtu edistämään maataloustuotteiden käyttöä muissa kuin ravintotarkoituksissa. Biopolttoaineet avaavat maataloudelle markkinoita, ne ovat ympäristölle suotuisia, eikä niiden pidä kadota, koska komissio on "unohtanut" ne.
Euroopan maatalous on kehittänyt biopolttoaineiden tuotannonhaaran, eikä mielivaltaisilla päätöksillä pitäisi tehdä sen ponnisteluja tyhjiksi.
Lopuksi, haluan muistuttaa teknisellä tasolla, että eurooppalaiset autonvalmistajat korostavat sitä, että polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentäminen on teknisesti välttämätöntä autoihin asennettujen uusien saastumista ehkäisevien järjestelmien toiminnalle: katalyyttipuhdistimien ja hiukkassuodattimien, ja niin edelleen...
Bensiinien sisältämien aromaattisten yhdisteiden vähentäminen vaikuttaa välttämättömältä. Bensiinin sisältämät aromaattiset yhdisteet hajoavat palamisen yhteydessä, etenkin bentseeniksi, joka aiheuttaa syöpää. On siis välttämätöntä vähentää teknisesti hyväksyttävissä rajoissa aromaattisten yhdisteiden pitoisuutta ja sitä kautta bentseenipäästöjä.
Koska biopolttoaineet eivät sisällä rikkiä eikä aromaattisia yhdisteitä, niiden avulla voidaan vähentää polttoaineiden yleistä saastepitoisuutta, mikä vastaa niitä teknisiä vaatimuksia, joita eurooppalaiset autonvalmistajat toivovat.
Perryn mietintö (A4-0166/98)
Seillier
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä esitetään komission asiakirjaan nähden hyviä kysymyksiä aikaisempien ohjelmien ja käynnissä olevien ohjelmien arvioinnista, mutta siinä ei mielestäni mennä riittävän pitkälle. Pelkästään määrällinen lähestymistapa ei ole riittävä. On tiedettävä, kuka on näiden ohjelmien todellinen edunsaaja. Esittelijä ylläpitää komission tavoin, mielestäni hieman liiallisesti, harhakuvitelmaa, että uuden tietotekniikan laaja käyttöönotto olisi omiaan helpottamaan monia kouluvaikeuksia.
En suoraan sanoen usko siihen. Mielestäni meidän olisi tutkittava äärimmäisen huolellisesti ja päättäväisesti huonoa koulumenestystä, joka on vakava ongelma kaikissa jäsenmaissamme, pohdittava sitä, mistä tämä huono koulumenestys johtuu ja kuinka parantaa asiaa. En tarkoita sitä, etteikö uusilla tekniikoilla löydetä mitään uutta, mutta luulen, että on vaarallista harhaluuloa odottaa pelastusta näiltä tekniikoilta.
Toisaalta on aivan selvää, että unionissa tapahtuvat kaikenikäisten oppilaiden väliset vaihto-ohjelmat, jotka ovat toivottavia, voivat olla hedelmällisiä ainoastaan, jos asianomaiset nuoret hallitsevat äidinkielensä. Miksi niin monet vaihdot tai ohjelmat eivät kuitenkaan tuota odotettuja tuloksia? Koska aloitamme tässäkin asiassa työn väärästä päästä. Meidän olisi ensiksi taattavat ne olot, joiden vallitessa vaihto-ohjelmien tarkoitus tulee esiin.
Kaikissa näissä mietinnöissä ilmenee lisäksi sekaannusta opetuksen, koulutuksen, tietojen ja taitojen Euroopan ja muiden samanlaisten käsitteiden välillä, ja yksi sana näyttää minusta puuttuvan aivan liian usein. Se sana on sivistys, ja etenkin tämä paljon puhuttu yleissivistys, jonka pohjalta meidän olisi voitava vaihtaa kokemuksia maittemme välillä, jotta voisimme antaa uudelleen monille nuorille, eikä ainoastaan epäedullisista oloista lähtöisin oleville nuorille, mahdollisuuden saada yleissivistystä, joka ainoana antaa pohjimmiltaan mahdollisuuden saada vaihto-ohjelmat todella tuottamaan niitä tuloksia, joita niiltä voidaan odottaa.
Opetusalaa koskevan eurooppalaisen ulottuvuuden osalta pahoittelen kovasti sitä, ettei joidenkin tapaamisten ja tutkimusten toteuttamiseen tai nykyaikaisen audiovisuaalisen materiaalin ostamiseen osoiteta varoja. Kaikki Euroopan historian suuret ilmiöt ovat olleet samanaikaisesti toisiaan muistuttavia eri maissamme ja toisistaan eroavia, esimerkiksi munkkielämä, yliopistot ja niin edelleen. Olisi erittäin mielenkiintoista sisällyttää eurooppalainen ulottuvuus tälle sivistyksen tasolle.

Bernardini
Yhteisön kolme koulutusta, ammattikoulutusta ja nuorisoa koskevaa ohjelmaa päättyvät vuonna 1999.
Euroopan komissio esittelee meille tiedonannollaan suuntaviivansa tulevia toimia varten näillä aloilla kaudeksi 2000-2006. Se ehdottaa meille rajoitetun määrän tavoitteita (edistää kansalaisten mahdollisuuksia hyödyntää koulutusta, toteuttaa koehankkeita, levittää hyviksi osoittautuneita koulutuskäytäntöjä).
Voimme tunnustaa, että aikomukset ovat hyvät, vaikka ne onkin ilmaistu kiertelevästi. En ole omalta osaltani sitä mieltä, että komissio on todella ottanut huomioon parlamentin useaan otteeseen puolustamat kannat.
Mitä voikaan sanoa epäedullisessa asemassa olevien ryhmien tarpeista, joista tekstissä vaietaan? Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on lisättävä mahdollisuuksia osallistua ohjelmiin. Ehdokkaat törmäävät liian usein sekavaan hallintoon ja "taloudelliseen" valintaan. Komissio ei esitä mitään ratkaisuja. Ja tässä on kuitenkin kyse parlamentin perinteisestä vaatimuksesta.
Mitä tämän tietojen ja taitojen Euroopan budjettivaroihin tulee, vaadimme yhä niiden merkittävää lisäämistä. Luvuista ei kuitenkaan mainita mitään.
Olkaamme kuitenkin loogisia, annamme tehokkaalla koulutuspolitiikalla nuorille mahdollisuuden päästä työmarkkinoille. Meidän on siis annettava sysäys tälle koulutuspolitiikalle ja tuettava sitä suurilla varoilla.

Cushnahan
Komission vuoden 2000 jälkeisten EU: n koulutusohjelmien äskettäinen julkaiseminen on antanut hyödyllisen pohjan keskusteluille. Kannatan näissä ohjelmissa korostettua elinikäisen oppimisen kannustamista ja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen tukemista. Kannatan myös niissä esitettyä sitoumusta kehittää yleisiin perusarvoihin perustuvaa kansalaisuuden käsitettä ja kielitaidon edistämistä ja ehdotuksia koulutusyhteistyön lisäämisestä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa.
Toivon kuitenkin, että komissio kiinnittää huomiota parlamentin ehdotuksiin, jotka koskevat eurooppalaisen ulottuvuuden sisällyttämistä opetussuunnitelmaan, erillistä nuoriso-ohjelmaa, jonka laajana tavoitteena on estää syrjäytymistä ja rasismia, ja EU: n johtavaa asemaa uuden teknologian ja tietoyhteiskunnan kehittämisessä.
EU: n koulutusohjelmien merkitys Euroopan yhdentymisen edistämisessä valkeni todella minulle, kun minulla oli kunnia osallistua Comenius-hankkeeseen yhdessä vaalipiirini koulussa. Tämä koulu oli St Paul's, Dooradoyle, Limerickissä ja sen ystävyyskoulut olivat Grumbachista, Itävallasta ja Triestestä, Italiasta. Tämän koulun opettajat ja oppilaat osoittivat olevansa erittäin sitoutuneita, taitavia, energisiä ja innostuneita edistämään eurooppalaista yhteistyötä ja molemminpuolsita kulttuurien ymmärtämistä. Oli todellinen ilo osallistua tähän tapahtumaan, ja se vahvisti tukeani EU: n koulutusohjelmien jatkamista ja laajentamista kohtaan.

Darras
Tämän tiedonannon tavoitteena on käynnistää keskustelu opetusta, koulutusta ja nuorisoa koskevien tulevien yhteisötoimien suuntaviivoista vuosiksi 2000-2006. Kyse on itse asiassa uuden sukupolven ohjelmista tai toimista, jotka korvaavat nykyisen Sokrates-ohjelman (koulutus), Leonardo-ohjelman (ammattikoulutus) ja Nuorten Eurooppa III -ohjelman.
Esittelijämme on tehnyt erinomaista työtä, jonka voin vain hyväksyä. Aihe on laaja ja merkittävä, ja pahoittelen sitä, ettei komissio jättänyt meille enempää aikaa, ja varsinkin, että sillä ei ole tarkempaa tulevaisuudennäkemystä tällä alalla. Jatkavatko nämä kolme ohjelmaa olemassaoloaan erillään vai muokataanko niitä uudelleen yleisemmässä kehyksessä? Minkälaisia analyyseja menneisyyden tutkiminen antaa meille? Voidaanko budjettivaroja kasvattaa vai onko meidän tyydyttävä toimimaan nykyisen rahoituksen rajallisissa puitteissa? Yhtä paljon vastauksia, jotka säätelevät ehdotuksiamme.
Nämä koulutusohjelmat tunnetaan nykyisin jo hyvin eri maissamme; on pidettävä niistä saadut kokemukset mielessä ja vahvistettava niiden seurauksia. Liikkuvuutta on kannustettava ja uusia teknologioita omaksuttava. Kokemus Netdays aloitteesta oli hyvin myönteinen, ja puhun siitä täällä Pas-de-Calais'n edustajana, jossa pystyimme tämän aloitteen ansiosta auttamaan peruskoulun ala- ja yläasteen kouluja hankkimaan tietotekniikkaan liittyvää materiaalia. Tällaiset menestykset on otettava huomioon uusissa ohjelmissa ja/tai uusissa toimissa.
Olisi lisäksi syytä ottaa työmarkkinaosapuolet enemmän mukaan, kehottaa heitä tekemään tiiviimpää yhteistyötä koulutusmaailman kanssa (ja päinvastoin), jotta koulutuksen ja ammattikoulutuksen välisiä suhteita voitaisiin helpottaa ja jotta ne olisivat osallistujille antoisampia. On pantava täytäntöön Luxemburgin nuoria ja työllisyyttä käsitelleen huippukokouksen päätelmät. Meidän on myös käsiteltävä nuorisoa kokonaisuutena, mikä edellyttää toimia tai ohjelmaa koulutuksen ja ammattikoulutuksen näkökohtien ulkopuolella.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme pidättäytyneet äänestämästä äänestyksessä, koska pidämme komission tekstiä parempana.
Olemme kuitenkin samaa mieltä tarkistuksen 2 näkemyksestä, jossa ollaan huolissaan opinto-ohjelmiin valitsemisen sosiaalisesta vinoutumasta. Mielestämme budjettimäärärahojen kaksinkertaistaminen ei ratkaise tätä vinoutunutta oppilasvalintaa.

Hawlicek
Yhteisön tähänastiset ohjelmat yleisen ammatillisen koulutuksen ja nuorisopolitiikan alalla päättyvät viisi vuotta kestettyään vuoden 1999 lopussa.
Tiedonannon " Tietojen ja taitojen Eurooppaan" on sen vuoksi tarkoitus " esitellä koulutusta ja nuorisoa koskevien yhteisötoimien suuntaviivat vuosiksi 2000-2006" .
Pidän oikeana sitä, että keskeisenä aihepiirinä ei ole pelkästään työllisyyden edistäminen vaan samanarvoisesti tietopolitiikka. Koulutus ei ole nimittäin ainoastaan työmarkkinapolitiikan väline, vaan koulutus on enemmän, ja sen vuoksi laaja koulutuksen käsite, jota käytetään jo valkoisessa kirjassa, on myös ohjelmien ohjesääntö.
Tarkoituksena on rakentaa näiden kolmen ohjelman menestykselle, sillä jatkuvuus on tärkeää juuri koulutuksen alueella. Katsominen tulevaisuuteen ja uusiin ajatuksiin on tärkeää, mutta Sokrates ja Erasmus sekä " Nuorten Eurooppa" on viime vuosina arvioitu myönteisiksi ohjelmiksi Euroopassa ja niin on oltava jatkossakin. Suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen tavoitteiden ja toimien määrittämisestä selkeästi ja ennen kaikkea hallinnon yksinkertaistamisesta. Lisäksi on kuitenkin tarpeen säilyttää tähänastisten ohjelmien kansalliset koordinointiyksiköt, jotta eurooppalaisten yhteisötoimien jatkuvuus olisi taattu.
Pääsyä liikkuvuutta edistäviin ohjelmiin on helpotettava; sitä varten ei ole pelkästään korotettava sopivasti budjettimäärärahoja, kuten komission ehdotuksessa esitetään. Minun mielestäni ne pitäisi kaksinkertaistaa, jotta ohjelmien hyötykäyttö lisääntyisi ja saavutettaisiin ainakin 10 %: n käyttöaste, joka on myös komissaari Cressonin tavoitteena.
Vain niin voimme saavuttaa tavoitteemme tietojen ja taitojen Euroopasta ja kaikkien tietojen parantamisesta. Komissio antaa ehdotuksensa uusista ohjelmista neuvostolle jo 4. kesäkuuta, samanaikaisesti voi alkaa ripeä keskustelu Euroopan parlamentissa ja koulutusasioita käsittelevässä valiokunnassa. Minua ilahduttaisi erityisesti, jos yhteinen kanta uusiin ohjelmiin voisi olla valmiina jo Itävallan puheenjohtajakaudella eli vuoden 1998 loppupuoliskolla.

Wibe
Mietintöehdotuksen N kohdassa lukee seuraavasti: "Muiden kulttuurien ymmärtämistä voidaan edistää sisällyttämällä eurooppalainen ulottuvuus kansallisiin opetussuunnitelmiin" .
On mahdotonta, että luku eurooppalaisesta ulottuvuudesta sisällytetään näin keinotekoisesti EU: n käskystä jäsenvaltioiden opetussuunnitelmiin. Esimerkiksi meillä Ruotsissa on kouluissamme aina ollut eurooppalainen ulottuvuus. Niin yhteiskuntaopissa kuin historiassakin oppilaamme tutustuvat Kaarle Suureen, Napoleoniin, Pariisin kommuuniin, eurooppalaisen imperialismin kehitykseen, työväenliikkeen ja demokratian esille nousuun ja niin edelleen.
EU-valtioiden opetuksessa on nykyään eurooppalainen ja maailmanlaajuinen ulottuvuus. Olen varma siitä, että jäsenvaltiot vastaavat itse parhaiten yhteiskuntansa jäsenten koulutuksesta ilman Euroopan unionin ohjausta.
(Istunto keskeytettiin klo 13.50 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies
Tahtoisin muistuttaa kaikkia kollegoita ja puhujia siitä, että meillä on käytettävissämme hyvin rajoitetusti aikaa. Jo tänä aamuna kävi niin, ettei kaikkia puheenvuoroja voitu kuulla kokonaisuudessaan, koska sovitut puheajat ylitettiin. Jotta ehtisimme neuvoston täällä ollessa keskustella ennen kyselytunnin alkua esityslistan kolmesta ensimmäisestä kohdasta eli Tindemansin mietinnöstä, Intian ydinkokeita koskevasta neuvoston julkilausumasta sekä Kosovoa koskevasta komission julkilausumasta, muistutan kaikkia kollegoita siitä, että sovittuja puheaikoja on tarkasti noudatettava.

Yhteinen puolustuspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Tindemansin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0171/98) Euroopan unionin yhteisen puolustuspolitiikan asteittaisesta luomisesta.

Tindemans
Arvoisa puhemies, arvoisa kollegat, on merkille pantavaa, kuinka kysymys puolustuksesta ja turvallisuudesta on tullut Euroopassa toistuvasti esiin vuodesta 1945 lähtien ja kuinka se oli enimmäkseen syy kahtiajakoon. Suokaa anteeksi, että esittän nyt vain yhteenvedon: Ison-Britannian ja Ranskan välinen Dunkerquen sopimus vuonna 1947, Brysselin sopimus ja Benelux-maiden välinen Dunkerquen sopimus vuonna 1948 ja NATOn perustaminen vuonna 1949. Vuonna 1951 perustettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö, ja vuonna 1954 yritettiin perustaa Euroopan puolustusyhteisö, missä kuitenkin epäonnistuttiin. Vuonna 1954 Brysselin sopimuksessa mukana olevat maat perustivat Länsi-Euroopan unionin, mikä antoi Saksan liittotasavallalle tilaisuuden perustaa Saksan armeijan (Bundeswehr). 1960-luvulla valmistuivat Fouchet-suunnitelman kolme versiota. Vuonna 1970 aloitettiin poliittinen yhteistyö. Vuonna 1976 julkistettiin neuvoston pyytämä raportti, joka kantaa minun nimeäni ja jossa mainitaan, että Euroopan unionia ei voi ajatella ilman yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Sitten tuli Maastrichtin sopimus, jossa päätettiin antaa yhteinen ulkoja turvallisuuspolitiikka Euroopan unionin tehtäväksi. Vuonna 1994 mukana oli jo 15 jäsenmaata. Nyt neuvotteluja käydään viiden plus yhden maan kanssa, ja paineet turvallisuutta kohtaan todennäköisesti vielä kasvavat. Vuoden 1996 hallitusten välisessä konferenssissa ei saatu ratkaistua institutionaalisia ongelmia, vaikka ehdotuksia odotettiin. Näin ei käynyt myöskään Amsterdamin huippukokouksessa vuonna 1997. Tämä on tilanne nykyisin.
Päätimme ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa keskittyä yhdessä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä turvallisuuteen ja puolustukseen. Parlamentin puhemiehistö oli asiasta samaa mieltä. Maailma on luonnollisesti muuttunut Neuvostoliiton hajoamisen ja Keski-Euroopan tapahtumien myötä. Meillä on Maastrichtin päätökset, mutta institutionaalisella tasolla on vielä paljon ratkaistavaa, ja me olemme yrittäneet päästä asioista sopimukseen valiokunnassa. Valiokunnan jäsenet muistavat, että tästä syntyi hyviä keskusteluja mutta myös vaikeuksia, joiden seurauksena mietintö jaettiin kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa keskitytään turvallisuuteen ja toisessa osassa puolustukseen. Ensimmäinen osa on hyväksytty jo yli vuosi sitten. Nyt me käsittelemme toista osaa eli puolustusta, ja parlamenttia on pyydetty ottamaan huomenna kantaa asiaan.
Maastrichtissa sanottiin, että siitä lähtien Länsi-Euroopan unioni muodostaa NATOn eurooppalaisen pilarin. Sen vuoksi me olemme kohdanneet suuria ongelmia. Toisella puolella meillä on talous- ja rahaliitto. Se on suurenmoinen aloite. Sallinette minun sanoa sen ääneen. Sen avulla saamme vaikutusta maailmantalouteen, ja pääsemme samaan asemaan kuin dollari- ja jenivyöhykkeet. EMU on valtavan merkittävä asia. Ei ole myöskään ajateltavissa, että sellainen taloudellinen yksikkö voisi olla välittämättä etenkään sellaisista maailman tapahtumista, jotka vaikuttavat Euroopan suhdanteisiin. Asia on niin yksinkertainen, että välittämättä jättäminen olisi mahdotonta eikä lainkaan ajateltavissa. Euroopan unionin tulevan laajentumisen myötä meidän täytyy pohtia näitä asioita vielä tarkemmin. Kuinka rauha Euroopassa voidaan taata sortumatta vanhoihin vastakkainasetteluihin tai liittoihin ja samalla saada aikaan ulkopoliittinen uskottavuus, jota tuetaan turvallisuusja puolustuspolitiikalla? Tämä on tärkeä kysymys.
Amsterdamissa ei saatu aikaan toivottua selkeytymistä. Me yritämme nyt tuoda esille jotain ja pyrimme välittämään ajatuksiamme ennen kaikkea neuvostolle mutta tietenkin myös komissiolle. Mietintö on laadittu, ja olemme jo hyväksyneet sen valiokunnassa. Mietinnössä esitetään mielestäni keskitie nykyisen tilanteen ja eurooppalaisuuden kehittämispyrkimysten välillä. Mietintö selkeyttää tilannetta, ja parantaa NATOn, Euroopan unionin ja Länsi-Euroopan unionin suhteen avoimuutta. Mietintö osoittaa, millaisina suoraan valittu parlamentti näkee vastuullisen puolustuksen tavoitteet ja minkä suuntaista järkevän kehityksen on oltava, jos Eurooppa haluaa välttää tai ratkaista kriisitilanteita, kun on kysymys alueellisesta eheydestä tai oikeutettujen etujen puolustamisesta. Eurooppalainen käsitys rauhasta kattaa myös naapurimaat ja loppujen lopuksi koko maailman. Mietinnössä ehdotetaan, että puolustuksesta laadittaisiin valkoinen kirja vuosittain. Mietinnössä suositellaan, että perustettaisiin eurooppalaiset poliisijoukot yhteistyössä oikeus- ja sisäasiainministeriöiden ja pysyvän mutta resursseiltaan rajallisen Euroopan unionin suunnitteluyksikön kanssa. Mietinnössä vedotaan myös Euroopan unionin ja Länsi-Euroopan unionin lähentymisen puolesta, kuten myös sopimuksissa on suositeltu tai ehdotettu. Tämän pitäisi tapahtua ministerien, parlamenttien, yleiskokousten ja virkamiesten tasolla sekä ulkopolitiikan suunnitteluelimessä, jonka avulla yhteistyö pitäisi aikaisempien päätösten mukaisesti saada käyntiin.
Tämä mietintö ei ole ratkaisu kaikkiin ongelmiin, mikä on selvää, mutta siinä annetaan perusta uskottavuudelle, luotettavuudelle ja itsetietoisuudelle Euroopassa. Uskallan sanoa tämän lyhyen johdantoni lopuksi, arvoisa puhemies, että jos joku vastustaa tätä - uskottavuutta, luotettavuutta ja itsetietoisuutta turvallisuus- ja puolustusasioissa - hän itse asiassa vastustaa eurooppalaista ajattelua eikä halua saada aikaan eurooppalaisuutta myöskään tässä asiassa.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta on ottanut hyvin kiinnostuneena vastaan herra Tindemansin mietinnön. Vaikka olemme tässä asiassa vasta aivan alussa ja vaikka monet Tindemansin mietintöön sisältyneet asiat toteutetaan ehkä vasta tulevaisuudessa, on tärkeää, että parlamentilla on jo nyt selkeä kuva siitä, mitä tämä kaikki merkitsee varainhoidon ja talousarvion kannalta.
On tärkeää, että Amsterdamin sopimuksen mukaisesti toiseen pilariin sisältyviä asioita rahoitetaan unionin varoista. Meidän on pitänyt ponnistella kovasti asian hyväksi, mutta se on saatu toteutetuksi. Kun on kysymys Petersbergin tehtävistä, Euroopan asehankintavirastosta tai uusien toimintojen integroinnista, on välittömästi selvää, että unionin talousarviossa ei ole niihin riittävästi varoja.
Mielestämme tehtävämme on ennen kaikkea puhua sen puolesta, että Euroopan parlamentti on alusta lähtien täysin mukana suunnitelmien valmistelussa ja kehittelyssä, kuten Euroopan keskuspankkia perustettaessa. Tarkoitus on siis luoda parlamentille mahdollisuudet vaikuttaa alusta lähtien, aivan kuten muillakin aloilla, parlamentille kuuluvalla tavalla.
Olemme herra Tindemansin kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan talous- ja rahaliiton perustamisen jälkeen keskustelu Euroopan poliittisesta kehityksestä ei luonnollisestikaan saa jäädä paikoilleen. Tässä asiassa budjettivaliokunta on tehnyt muutamia huomautuksia. Olemme hyvin iloisia siitä, että herra Tindemans on ollut valmis ottamaan mietintöönsä kaksi erityistä tarkistusta, jotka olen budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana esittänyt.
Arvoisa puhemies, tämä oli budjettivaliokunnan näkemys asiasta.

Titley
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla herra Tindemansia siitä, että hän on saattanut päätökseen erittäin vaikean tehtävän, ja kiittämällä häntä erittäin joustavasta lähestymistavasta tähän keskusteluun ja siitä, että hän on ollut valmis ottamaan esille valiokunnan muiden jäsenten näkemykset.
Tämä mietintö on selvästikin tärkeä osa tätä keskustelua. Se on tärkeä, koska se ei ole mielikuvituksen tuote, vaan perustuu vankasti sellaisiin olemassa oleviin elimiin, erityisesti Euroopan yhteisöjen tilastotoimistoon (EYTT) ja NATOon, jotka ovat vastuussa Euroopan turvallisuudesta ja puolustuksesta. Siinä kunnioitetaan nykyisten jäsenten velvollisuuksia PohjoisAtlantin sopimusta kohtaan. Se perustuu myös vankasti Amsterdamin sopimukseen sekä Petersbergin, Berliinin ja Madridin julistuksiin.
Siinä on myös mainittu joitakin tämän alan ongelmia, jotka meidän on ratkaistava tulevaisuudessa: WEU: n ja EU: n suhteissa ilmenevät ongelmat, puhumattakaan näiden kahden elimen mahdollisesta yhdentymisestä aiheutuvista ongelmista.
Siinä on myös osoitettu Euroopan puolustusidentiteettiin liittyviä ongelmia, jos aiomme joskus suunnitella jonkinlaista itsenäistä toimintaa Berliinin julistuksen kontekstissa: se tosiseikka, että meillä ei ole strategista lentokapasiteettia, satelliittiviestintää ja tietämystä.
Siinä korostetaan myös yhteisen asevarustelupolitiikan luomisen tärkeyttä, sillä ilman tehokasta teknologista pohjaa meillä ei voi koskaan olla tehokasta eurooppalaista puolustusidentiteettiä, ja samalla siinä tunnustetaan, että olemme huolissamme aseidenriisunnasta.
Mitä tärkeintä, siinä tunnustetaan uuden turvallisuustilanteet erot: se seikka, että rauhanturvaaminen on nyt tärkeää konfliktien estämisessä.
Meidän päähuolenaiheemme on, että Tindemansin mietinnössä näitä asioita ei aseteta tarkoituksenmukaiseen tasapainoon. Meidän on korostettava enemmän rauhanturvaamista ja konfliktien ehkäisemistä; meidän on korostettava enemmän sitä, että luomme yhteydet Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin.
On usein sanottu, että politiikka tarkoittaa sitä, että tarjoamme eilisiä ratkaisuja huomisiin ongelmiin. Tietyssä mielessä olemme syyllistyneet tähän tässä mietinnössä. Meidän on ratkaistava joitakin rauhanturvaamisesta syntyviä ongelmia. Esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan armeija on tällä hetkellä sitoutuneempi kuin koskaan aikaisemmin toisen maailmansodan jälkeen. Miten me suhtaudumme tähän ongelmaan, kun puhumme rauhanturvaamisjoukkojen laajentamisesta?
Tindemansin mietinnössä oletetaan virheellisesti, että WEU ja EU ovat yhdentyneet, vaikka perustamissopimuksessa ainoastaan mainitaan tästä mahdollisuudesta. Maininta itsenäisestä toiminnasta on hieman liian väljä. Meidän on selkeästi juurrutettava tämä Berliinin päätöksiin.
Lopuksi meidän on pidettävä mielessä, että meidän ei pitäisi huolehtia liikaa yhdenmukaisesta prosessista vaan tehokkaista tuloksista.
Puolustuksesta toteaisin, että meidän on ensin varmistettava, että osaamme kävellä ennen kuin osaamme juosta. Meidän on otettava esille Amsterdamin sopimuksessa esitetyt seikat ennen kuin voimme viedä tätä keskustelua eteenpäin.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Tindemansin mietinnöstä keskustellaan Euroopan unionin erittäin mielenkiintoisessa kehitysvaiheessa. Saatoimme talous- ja rahapoliittisen yhdentymisen pääosin loppuun toukokuun 2. päivän päätöksellämme. Meidän on ymmärrettävä, että Euroopan unioni on muuttunut sisäisen yhdentymisen ansiosta rauhan yhteisöksi, jollaisella ei ole esikuvaa historiassa. Se ei kuitenkaan ole kehittänyt samanlaista kykyä varmistaa sisäisen rauhan omien rajojensa ulkopuolella.
Kansalaistemme kanssa käytävissä keskusteluissa on kuitenkin usein havaittavissa melkoista pettymystä siitä, että Euroopan unioni ei kykene - sanon ei kykene, koska sillä ei ole vielä keinoja siihen - huolehtimaan rauhasta omien rajojensa ulkopuolella. Uskon, että tämänkaltaisessa ratkaisevassa vaiheessa on oikein, että Leo Tindemansin kaltainen mies on taas tehnyt aloitteen sellaisesta keskustelusta, jonka hän käynnisti jo 70-luvulla mietinnöllään Euroopan unionin kehityksestä. Meidän olisi tosiaan nähtävä asia tällaisessa yhteydessä.
Kommunistisen järjestelmän romahtamisen ja Euroopan kahtiajaon poistumisen myötä paikalliset, perinteiset sodat ovat taas tulleet mahdollisiksi. Me emme kuitenkaan ole keksineet siihen mitään vastausta. Me olemme vain toivoneet, että NATO, jota ei oikeastaan ole suunniteltu siihen tarkoitukseen, hoitaisi asiat puolestamme. Bosniassa saatiin aikaan rauhan mahdollisuus, kun uskottava sotilasmahti eli Yhdysvallat asettui rauhanaloitteiden taakse. Emme voi odottaa, että amerikkalaiset tekevät sen tulevaisuudessa aina puolestamme.
On suurta hurskastelua syyttää amerikkalaisia aina maailman poliiseiksi ja esiintyä itse suurina diplomaatteina. Euroopan taakan jakamisen ja Atlantin liiton koossa pysymisen uskottavuuden vuoksi meidän on itse kehitettävä vastaavia kykyjä. Tarkoitan sitä, että Amsterdamin sopimuksen tarjoamat mahdollisuudet on sen vuoksi käytettävä todella hyväksi, vaikka epäilen, riittääkö vielä se, mitä Amsterdamin sopimuksessa on määrätty.
Leo Tindemans viittaa siihen, että esimerkiksi strategia- ja suunnitteluryhmä on ratkaisevan tärkeä. Onnistummeko lopultakin saamaan - kuten yhteisön sisäpolitiikkaankin - toimielimen, joka tekee ehdotuksia yhteisön näkökulmasta? Ministerineuvosto voi sitten torjua ne, mutta sen pitää keskustella niistä yhteisölliseltä kannalta. Tämä Amsterdamin sopimuksen strategia- ja suunnitteluyksikkö on lisäksi suunniteltava siten, ettei siitä tule COREPER-3-tilaisuutta tai uutta poliittisten johtajien ja heidän edustajiensa tilaisuutta. Se on muotoiltava komissio mukaan lukien siten, ettei siitä synny kansallisten näkökantojen kokoamispaikkaa, vaan että se edustaa yhteisön kantaa.
Voimme nähdä sen joukosta muitakin esimerkkejä. Mitä merkitsee esimerkiksi strategia, josta Eurooppa-neuvoston on päätettävä yksimielisesti? Jos on kyse jostain periaatteellisesta, josta voidaan päättää yksimielisesti, asia hoituu hyvin. Jos joudutaan menemään yksityiskohtiin, syntyy vaikeuksia eikä edistytä. On siis tehtävä pelkästään yleisiä päätöksiä, joista neuvosto voi kehitellä toimia komission kanssa enemmistöpäätöksillä. Mahdollisuudet ovat siis olemassa, niitä on vain käytettävä hyväksi käytännössä.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen herra Tindemansia hänen erinomaisesta ja erittäin merkittävästä mietinnöstään Euroopan unionin yhteisen puolustuspolitiikan asteittaisesta luomisesta.
Hetkellä, jolloin unioni laajentuu kokonaisen maanosan laajuiseksi ja jolloin yhtenäisvaluutta perustetaan, miten ei voisi olla tiedostamatta sen kyvyttömyyttä esittää kansainvälisesti sellaista poliittista osaa, joka olisi sen taloudellisen vallan mittainen ja joka vastaisi etenkin niiden maiden lukuisiin odotuksiin, jotka historia ja kulttuuri liittävät Eurooppaan Afrikassa, Amerikassa ja Aasiassa. Nämä maat odottavat paljon siltä Euroopalta, joka kaikesta hegemonian tavoittelusta luovuttuaan haluaa esittää täysimääräisesti tasapainottajan ja rauhantekijän osaansa kansainvälisissä suhteissa.
Euroopan unioni ei pysty huolehtimaan tästä osastaan, jos se ei kykene hankkimaan itselleen asteittain sellaista yhteistä puolustuspolitiikkaa, joka takaisi sen alueellisen koskemattomuuden, sen elintärkeät intressit ja sen kyvyn osallistua ristiriitojen ennalta ehkäisyyn tai rauhan ylläpitämiseen. Tähän haasteeseen vastatakseen kollega Tindemans ehdottaa LänsiEuroopan unionin rakenteiden ja Euroopan unionin rakenteiden välistä lähentämistä molempien järjestöjen lopulta tapahtuvaa sulautumista silmällä pitäen, jossa WEU: sta tulee jonkinlainen Euroopan unionin neljäs pilari.
Tämän lähestymistavan ansiona on sen pragmaattisuus ja asteittaisuus. Se voi kuitenkin onnistua ainoastaan, jos Euroopan unioni ilmaisee poliittisen tahtonsa varustautua puolustusinfrastruktuureilla, joista sillä on tällä hetkellä huutava pula ja jotka valitettavasti tekevät siitä liian riippuvaisen Atlantin liiton logistiikasta. Jos Yhdysvallat suostuu tietyin ehdoin siihen, että WEU: n joukkoja voidaan sitoa toimiin ilman amerikkalaisten mukanaoloa käyttämällä Atlantin liiton infrastruktuureja, kyse on ainoastaan myönteisen pidättäytymisen osoituksesta, josta he päättävät mielensä mukaan.
Onko niillä jäsenvaltioilla, jotka tällä hetkellä muodostavat Euroopan unionin, halua mennä pidemmälle todella itsenäisen yhteisen puolustuspolitiikan perustamisessa? Kulkea kohti eurooppalaista Eurooppaa, josta kenraali de Gaulle puhui? Onko niillä halua hankkia itselleen välineitä, muun muassa infrastruktuuria, etenkin satelliittiviestinnän ja tutkasuojan välineitä, jotka ovat välttämättömiä tämän itsenäisyyden käytölle? Onko niillä etenkin halua hankkia itselleen sellaiset oikeutetut ja demokraattiset poliittiset instituutiot, joiden avulla tätä yhteistä puolustuspolitiikkaa voidaan suunnitella ja toteuttaa?
WEU: n vahvistamisen ja sen asteittaisen Euroopan unioniin sulauttamisen ehdotuksista, joita kollega Tindemans esitti, on keskusteltava juuri tämän pitkän aikavälin tavoitteen mukaan, koska lyhyellä aikavälillä sitä ei varmasti voi saavuttaa. Ryhmämme enemmistö tukee tätä menettelytapaa korostaen kuitenkin, että niitä unionin jäsenvaltioita, jotka eivät halua tällä hetkellä tulla siihen mukaan, ei voi pakottaa hyväksymään sitä.
Yhteisen puolustuspolitiikan asteittaisen perustamisen on löydettävä paikkansa vahvistettujen yhteistyömuotojen puitteissa, kuten Amsterdamin sopimusluonnoksessa ehdotetaan. Herra Tindemansin esittämät konkreettiset ehdotukset ovat erinomainen pohja keskustelulle edetäksemme tällä tiellä. Kiittäkäämme niiden laatijaa!

Goerens
Arvoisa puhemies, minulla oli kunnia, WEU: n edustajakokouksen entisenä puhemiehenä, tavata esittelijä Leo Tindemans 1980-luvun lopulla, silloin kun hän oli Belgian ulkoministeri.
Hän on sen jälkeen antanut kymmenen vuotta elämästään Euroopalle, mutta hänen päättäväisyytensä, hänen samanaikaisesti tulevaisuutta ennustava ja käytännöllinen puolensa leimaavat yhä edelleen hänen persoonallisuuttaan. Uskon sitä paitsi, että se on ainoa tapa saada Eurooppa etenemään turvallisuuden ja puolustuksen alalla, jolla yhtäältä on ilmeisiä puutteita ja jollaisiksi ne paljastuvat kriiseissä, kuten entisen Jugoslavian kriisissä, ja jossa toisaalta niistä keinoista, joilla kyseiset puutteet voitaisiin korvata, on huutava pula.
Välimatka, joka erottaa meidät tällä alalla Maastrichtin sopimukseen kirjatuista tavoitteista, on huomattava, ja on myönnettävä, että sen paremmin unionin kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset kuin kansojemme ajatustapakaan eivät ole valmiit kantamaan vastuuta niistä tehtävistä, jotka on tärkeää viedä kunnialla päätökseen, jotta voisimme varmistaa Euroopan alueellisen puolustuksen ja ennaltaehkäistä syrjäisten seutujen ristiriidat.
Tässä mietinnössä käsitellään hyvin niitä suuria haasteita, joita ovat ristiriitojen ennalta ehkäiseminen, Euroopan välttämätön vapautuminen transatlanttisessa liitossa purkamatta siteitä, jotka yhdistävät meidät Yhdysvaltoihin, Euroopan puolustuksen asteittainen yhdentäminen ja Länsi-Euroopan unionin asteittainen yhdentäminen Euroopan unionin toimielinrakenteeseen.
Tämän keskustelun suurena ansiona on korostaa lisääntynyttä turvallisuutta tavoittelevan lähestymistavan poliittisuutta asettamalla eurooppalaiset, poliittisista viranomaisista alkaen, kantamaan vastuunsa, joka tarkoittaa sitä, että Euroopan unionia pidetään tästä lähtien kohtalon yhteisönä. Jos tästä toteamuksesta oltaisiin yksiselitteisesti samaa mieltä, Leo Tindemansin esittämillä ajatuksilla olisi suurempi mahdollisuus tuottaa tulosta vieläkin nopeammin.

Carnero González
Arvoisa puhemies, kaikille on täysin selvää se, että kaksinapaisen vastakkainasettelun loppuminen on tuonut esille tarpeen uuden paneurooppalaisen turvallisuusmallin määrittämisestä. Sellaisen mallin, jonka avulla voidaan taata rauha, lujittaa vakautta, ehkäistä riskejä ennakolta ja hallinnoida mahdollisesti syntyviä kriisejä.
Euroopan unioni on objektiivisesti kiinnostunut tämän uuden turvallisuusmallin luomisesta mantereellamme. Sen olisi kuitenkin oltava samalla tietoinen siitä, että tämän mallin rakentaminen on mahdollista vain, jos unioni toimii sen puolesta hyvin päättäväisesti ja asettaa peliin koko painoarvonsa harjoittamalla todellista ulkopolitiikkaa ja yhteistä turvallisuuspolitiikkaa.
Jotta tämä ulkopolitiikka olisi sitten tehokasta, on myös välttämätöntä, että sen alaan sisältyy myös puolustuspolitiikka. On selvää, että Maastrichtin sopimuksessa ja sen jälkeen Amsterdamin sopimuksessa saavutetut tämänsuuntaiset edistysaskeleet ovat myönteisiä, mutta riittämättömiä.
Puhumme puolustuspolitiikasta, joka ei perustu perinteiseen näkemykseen vaan uudistettuun määritelmään, joka noudattaa Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjaan, Helsingin päätösasiakirjaan ja Pariisin peruskirjaan sisältyviä periaatteita.
Lyhyesti sanottuna sellainen puolustuspolitiikka, jolla ei olisi hyökkävää luonnetta, joka olisi yhteistoiminnallinen ja kaikille yhteinen. Sellainen puolustuspolitiikka, joka ei aiheuta uusia kustannuksia, vaan maksimoi olemassa olevien hyödyn ja edistää joka tapauksessa niiden vähentämistä. Sellainen puolustuspolitiikka, josta olisi kaiken lisäksi hyötyä olemassa olevien aseteollisuuksien yhteensovittamisessa, vähentämällä riippumattomuutta kolmansista maista ja valvomalla mahdollista unionin ulkopuolista myyntiä.
Tässä suhteessa mielestäni olisi välttämätöntä sovittaa yhteen jäsenvaltioiden asevoimat, jotta niin sanotut Petersbergin tehtävät voidaan suorittaa loppuun asti. Siksi kannatan Länsi-Euroopan unionin integrointia Euroopan unioniin.
Tässä kehyksessä ja ilman epäilyksen häivääkään, mielestäni on tarkasteltava suhdetta Atlantin liittoon. Kuten kaikki tiedämme, tämä yhteisö on tällä hetkellä läsnä Euroopan turvallisuuskehyksessä. Sen ei kuitenkaan pitäisi olla tämän turvallisuuden ainoa yhteisö.
Toisaalta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä suhteessa olisi myös kehiteltävä tämänsuuntaista turvallisuuden ja puolustuksen uutta tasapainoa.

Schroedter
Arvoisa puhemies, mietinnössä sivuutetaan se tosiasia, että Euroopassa on useita näkemyksiä sopivista turvallisuuskäsityksistä. On lisäksi karkea harha-askel, jos Euroopan parlamentti nostaa Amsterdamin ratifiointiprosessin aikana esiin vanhoja käsityksiä, jotka Amsterdamin huippukokouskin hylkäsi. Näkemys, jonka mukaan EU voisi yhteisen puolustuspolitiikan avulla taata Euroopan turvallisuuden, juontuu kylmän sodan ajoilta, ja senhän me olemme jo voittaneet.
EU: lla on valtavia etuja kylmän sodan toimielimiin verrattuna. Miksi emme oikeastaan halua käyttää niitä? EU: lla on välineitä, joilla voidaan lujittaa hyviä naapuruussuhteita. Se voi lievittää, rakentaa erittäin läheiset taloudelliset suhteet ja voi tältä pohjalta tarjota naapureille todella voimakasta taloudellista yhteistyötä ja rahoitustukea. Nämä ovat välineitä, joiden ansiosta EU: kin kykenee ottamaan maailmassa tarvittavan vastuun varmistaakseen yhteisen eloonjäämisen tässä maailmassa.
Eurooppa, jolla on puolustukseen perustuva identiteetti, sen sijaan elää vaarallisesti, koska nykypäivän maailman ongelmat eivät ratkea enää yhteenottojen, uhkausten ja provokaatioiden avulla. Saimme juuri joitakin päiviä sitten kokea provokaation, kun Intia aloitti ydinkokeillaan uuden kilpajuoksun kohti tehokkaita tuhoaseita.
Me vihreät torjumme päättäväisesti tällaiset EU-maiden varusteluteollisuuden työpaikkojen luomistoimet ja korostamme sen sijaan aseriisunnan ja varusteluteollisuuden siviiliteollisuudeksi muuttamiseen liittyvien projektien voimistamista.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, herra Tindemansin ei tarvinnut osoittaa meille olevansa näkyjen näkijä, hänen ei tarvinnut osoittaa meille olevansa itsepintainen. Luulen, että hän ei halunnut osoittaa meille olevansa hieman pettynyt, mutta luulen, että hänen päätelmänsä antoivat niin ymmärtää niille, jotka halusivat ymmärtää.
Mietintö, jonka hän meille tänään esittää, ei varmasti ole sellainen mietintö, jonka hän halusi: se ei varmasti ole sellainen mietintö, jonka minä halusin ja ryhmäni halusi; se on mietintö, joka kohtasi paljon vaikeuksia yltääkseen tämänpäiväiseen täysistuntokäsittelyyn, ja rohkenen panna merkille, hurmaavan brittikollegani herra Titleyn puolelta, hieman ironiaa hänen puheenvuorossaan.
Mitä WEU: n ja Euroopan unionin väliseen suhteeseen tulee, näiden kahden instituution nopea yhteensulautuminen oli tosin asia, jota herra Tindemans halusi ja jota luullakseni enemmistö parlamentin kollegoista halusi, sosialistikollegat eivät sitä varmasti halunneet - sen he osoittivat kaikkia tarkistuksia käsiteltäessä - samoin kuin enemmistö parlamentin kollegoista, siitä olen varma, halusi saada unionin käyttöön nopeasti eurooppalaisen iskuryhmän rauhan palauttamiseksi ja ylläpitämiseksi, mutta sosialistiryhmän jäsenet ja vihreän ryhmän jäsenet eivät sitä halunneet, minkä he osoittivat hylkäämällä tämänsuuntaiset tarkistukset.
Haluaisin siis todella onnitella herra Tindemansia siitä, että hän teki vastarintaa niin pitkään kuin pystyi, ja vetoan häneen, kuten kaikkiin kollegoihin, että yrittäisimme toimia niin hyväksymällä joitakin tähän mietintöön vielä sisältyviä tarkistuksia, että voisimme vahvistaa mietintöä viime hetkellä.
Luulen, että meidän on oltava tietoisia siitä, että britit eivät ole tällä hetkellä mukana rahaliitossa, koska he toivoivat - luulen heidän erehtyvän - voivansa liittyä siihen sellaisen Englannin punnan kanssa, jonka arvo olisi noussut euroon nähden. Näin ei tule käymään. Heille ei ole mitään hyötyä liittyä nyt Euroopan puolustus- ja turvallisuusunioniin, koska he eivät ole vielä ymmärtäneet niitä etuja, joita he voisivat siitä saada. Uskon kuitenkin, että eurooppalaisten enemmistö ja kollegoiden enemmistö ymmärsivät sen jo kauan sitten. Emme halua nähdä uudelleen tulevina kuukausina, että eurooppalaisten on pakko sietää, kuten he sietivät kolmen vuoden ajan, voimatonta Eurooppaa, häpeän Eurooppaa Bosnian tilanteeseen nähden - emme toivo sitä, mutta emme halua nähdä sitä uudelleen, jos asiat kehittyisivät traagisella tavalla. Meidän on kyettävä tulevina kuukausina reagoimaan ja etenkin estämään se, että Belgradissa yhä vallassa oleva diktaattori voisi järjestämiensä Kroatian ja Bosnian murhenäytelmien jälkeen järjestää vielä kolmannenkin murhenäytelmän Kosovossa.
Meillä on Amsterdamin sopimuksen ja Petersbergin tehtävien myötä velvollisuus eikä ainoastaan mahdollisuus hankkia itsellemme nopeasti välineitä puuttua tilanteeseen rauhan palauttamis- ja turvaamistoimissa. Se ei ole toivomus, se ei ole näynomainen asia, se on asia, joka meidän on tehtävä heti.

Bonde
Arvoisa puhemies, 1970-luvulla Belgian pää- ja ulkoministeri antoi nimen Tindemansin mietinnölle, jossa käsiteltiin suoraa valintaa Euroopan parlamenttiin ja poliittista unionia. Suunnitelmat hylättiin silloin Tanskassa. Sanottiin, että ne olivat vailla mahdollisuuksia. Nyt Tindemansin mietinnön lähes kaikki ehdotukset on hyväksytty. Ja nyt belgialainen valtiomies antaa sitten nimensä mietinnölle, jossa käsitellään yhteistä EU: n puolustusministeriötä, yhteisten sotilaslaitteiden tuotantoa ja yhteistä sotilaallista puolustuspolitiikkaa. Tanskan ulkoministeri Neils Helveg Petersen sanoo: "Se on tuulahdus menneisyydestä" . Samainen Neils Helveg on yhdessä useimpien Tanskan poliitikkojen kanssa vastustanut Tindemansin mietinnön jokaista askelta, ja he äänestivät jokaisen "menneisyyden tuulahduksen" puolesta silloin, kun äänestämisen aika oli.
Samalla tavalla Tanskan hallitus äänestää aikanaan yhteisen puolustuspolitiikan puolesta, jos Tanska äänestää Amsterdamin sopimuksen puolesta - muutoin olisi ensimmäinen kerta, kun joku hallitus asettuisi poikkiteloin. Tindemansin mietintö yhteisestä puolustuspolitiikasta on vakava ja vaarallinen. Siinä ehdotetaan sen asteittaista luomista yhteisymmärryksessä Amsterdamin sopimuksen kanssa. Mikäli yhteen EU-valtioon hyökättäisiin, NATO hoitaisi puolustuksen, mutta kaikki muut sodat olisivat EU: n asioita. Unioni voi missä tahansa ja milloin tahansa lähettää joukkoja mihin tahansa tarkoitukseen. Rajoitukset eivät ole oikeudellisia eivätkä maantieteellisiä. On olemassa vain yksi poliittinen rajoitus, nimittäin joukkojen lähettämiseen vaadittava yksimielisyys.
Tanskan parlamentti voi yksinkertaisella enemmistöllä luopua Tanskan erivapaudesta sotilaallista yhteistyötä kohtaan ja osallistua sotilaallisiin toimiin selvällä päätöksellä, jonka hyväksymiseen tarvitaan niin ikään parlamentin yksinkertainen enemmistö. Tanskaa koskeva poikkeus antaa nimenomaan muillekin valtioille luvan viedä eteenpäin yhteistä puolustuspolitiikkaa. Tanskasta tulee siten ainoa valtio, jolla ei ole veto-oikeutta unionin nimissä tehtäviä sotilaallisia operaatioita vastaan. Kuten näemme, Tindemansin mietintö ei ole pelkästään paperi, joka selvittää, mitä on tapahtumassa. Tindemansin mietintö aikoo toistaa toimen Länsi-Euroopan unionin yhteydessä. Toivon, että Tindemans tulisi Tanskaan ennen kansanäänestystä selvittämään, onko hän vain - Neils Helvegin sanoin - "tuulahdus menneisyydestä" . Minusta Tidemansin mietintö vaikuttaa pikemminkin kuvaukselta siitä tulevaisuudesta, joka luodaan, mikäli äänestämme Amsterdamin sopimuksen puolesta.

Lang, Carl
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, samalla hetkellä, jolloin Intia on juuri tehnyt kolme ydinkoetta, jolloin Kiina jatkaa kokeilujaan, jolloin jotkin muut maat tekevät työtä hankkiakseen itselleen ydinaseen tai kehittääkseen sitä, esittelijämme tekee uroteon puhumalla Euroopan puolustuksesta ilman, että tässä mietinnössä missään kohdassa näkyisi ydinpelotteen tai ydinaseen käsitteitä. Ja kuitenkin tässä on hyvinkin kyse Euroopan turvallisuuden kannalta ratkaisevasta alasta, sillä hyvät ajatukset tai hyvä tahto eivät valitettavasti takaa tulevaisuudessa maidemme sisäistä ja ulkoista turvallisuutta.
Pahoittelen myös sitä, ettei mietinnössä ilmene todellista tahtoa vapauttaa Eurooppa Amerikan Yhdysvalloista ja siis NATOsta. Ranska osoitti päinvastoin alistumisen, riippuvuuden ja heikkouden hengessä julkisesti kuuliaisuutta palaamalla NATOn sodanjohtoon, vaikka Neuvostoliiton uhka oli kadonnut.
Mielestämme Länsi-Euroopan unionista olisi tultava vapautumisen väline eikä sellainen väline, joka on uuden maailmanjärjestyksen ja Yhdysvaltain hallinnon ylivaltapyrkimyksien palveluksessa. Meidän olisi sitä varten kuitenkin saatava budjettivaroja sekä teknologisia ja inhimillisiä voimavaroja ja saatava asevoimiemme purkaminen ja moraalinen heikentyminen loppumaan. Joitakin periaatteita olisi vahvistettava uudelleen: luoda uusi niin sanottu "Euroopan liiton" sopimus, jossa koottaisiin Euroopan unionin jäsenvaltioiden lisäksi suvereenien ja itsenäisten eurooppalaisten valtioiden liitto - itsenäisten tietenkin ensinnäkin Amerikan Yhdysvaltoihin nähden ja sitten NATOn rakenteisiin nähden - soveltaa Euroopan etuuskohtelusääntöä kaikilla aseistuksen aloilla, laatia sellainen budjettipolitiikka, jonka avulla Eurooppa voi saada takaisin turvallisuutensa, itsenäisyytensä ja vapautensa, ottaa huomioon uudet uhat, kuten terrorismi tai bakteriologiset uhat, kehittää koulutusrakenteita, järjestö- ja väestönsuojelurakenteita, ja lopuksi määritellä sääntöjä, joiden avulla Ranskan ydinpelotetta voidaan käyttää Euroopan liiton yhteiseksi hyväksi.
Pahoittelemme, ettei näillä pohdinnoilla ollut tilaisuutta tulla esiin tässä mietinnössä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella hyvin sydämellisesti kollega Tindemansia hänen mietinnöstään. Herra Tindemans opettaa juuri kollega Bondea, joka ei - uskoakseni - ole ollenkaan lukenut mietintöä. Muuten hän ei olisi voinut puhua niin kuin yksittäisiä maita pakotettaisiin johonkin. Kun herra Tindemans nyt antaa tukiopetustaan, Bonden ei enää tarvitsekaan kuunnella minua, koska hän tietää muutenkin saman kuin minä.
Eurooppalainen turvallisuuspolitiikka käsittää kolme pilaria. Ensimmäisen pilarin muodostaa ennalta ehkäisevä turvallisuuspolitiikka, kriisien välttäminen ja estäminen. Toisen pilarin muodostaa yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, jota on minun mielestäni - siinä olen täysin samaa mieltä kollega Tindemansin kanssa - tuettava yhteisellä puolustuspolitiikalla. Kolmas pilari muodostuu minun mielestäni aseriisunnasta. Aseiden vähentäminen Euroopastamme on tärkeä turvallisuuteen vaikuttava tekijä.
Kaikki kolme pilaria ovat varsin heikkoja, ja ehkä kollega Tindemansin ja minun välilläni on ero siinä, että hän korostaa liian vähän pilareita A ja B eli ehkäisemistä ja aseriisuntaa. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että toinen pilari ei olisi tärkeä. Meidän on kehitettävä tätä yhteistä turvallisuuspolitiikkaa EU: n sisäpuolella, mutta myös Yhdysvaltojen, Venäjän ja Ukrainan sekä Välimeren valtioiden kanssa.
Miksi tällainen yhteinen, yhteisen puolustuspolitiikan tukema ulko- ja turvallisuuspolitiikka on tärkeä ja järkevä? Ensiksikin uskottavuuskysymys: jos olemme tekemisissä herra Miloseviin kaltaisten kanssa - ja rouva Schroedter, mehän olemme jatkuvasti tekemisissä sellaisten tyyppien kanssa - pelkkä puhuminen ja hyvän tahdon osoittaminen ei riitä, koska hän ei osoita hyvää tahtoa, ennen kuin hän voi olettaa, että puheen takana ovat viimeisenä keinona aseet.
Toiseksi tarvitsemme yhtenäisemmän äänen. Meillä on liikaa järjestöjä, jotka toimivat koordinoimattomasti. EU, WEU, jos ajattelen vain Kosovoa ja Jugoslaviaa, yhteysryhmä, NATO, erilaiset muut järjestöt, liian monet järjestöt ja liian monet erilaiset jäsenyydet, mikä tekee mahdottomaksi puhua yhtenäisellä äänellä.
Kolmanneksi minusta eurooppalaistaminen on erittäin tärkeää. Eurooppalaistaminen, joka ei ole Yhdysvaltoja vastaan, mutta joka kuitenkin antaa enemmän merkitystä liittoutuman eurooppalaisille maille, kaikille Euroopan maille, jotka haluavat olla mukana. Meidän on ennen kaikkea itse otettava hallintaamme tämä eurooppalaistaminen, erityisesti niin sanotun matalakynnyksellisen puolustuspolitiikan alueella - sen vuoksi kollega Tindemansin poliisia koskeva ehdotus ja sovitteluratkaisu ovat erittäin, erittäin tärkeitä - emmekä me voi luottaa muihin. Toinen kohta: demokratian lisääminen. Yhteistyö ja lopulta jonakin epämääräisenä ajankohtana myös EU: n ja WEU: n yhdistyminen tarkoittaa myös demokratian lisääntymistä, jos parlamentti saa lisäoikeuksia ja lisää vaikutusvaltaa siinä asiassa.
Viimeinen kohta: kollega Titley oli oikeutetusti sitä mieltä, että meidän on opeteltava kävelemään ennen kuin opettelemme juoksemaan. Siinä olen aivan samaa mieltä hänen kanssaan. On kuitenkin olemassa paljon kriisejä, joissa meidän opittava juoksemaan nopeasti, jotta voimme auttaa. Sen vuoksi sanon: oppikaamme - mutta nopeasti!
(Suosionosoituksia )

Piha
Arvoisa puhemies, kiitän herra Tindemansia tämän erinomaisen mietinnön laatimisesta. Mietintö on vaikean tasapainoilun tulos, joka muodostaa loogisen jatkon yhteistä turvallisuuspolitiikkaa koskevalle keskustelulle.
Euroopan unionilla on selkeä turvallisuuspoliittinen ulottuvuus riippumatta siitä, onko unionin tulevaisuuden toiminnassa suoria sotilaallisen turvallisuuden elementtejä. Turvallisuuden ja puolustuksen käsitteet menevätkin osittain päällekkäin. On selvää, että jo pelkästään riippuvuuksien luominen eri toimijoiden kesken lisää turvallisuutta ja vakautta maanosassamme. Pitää muistaa, että Euroopan integraatio on pohjimmiltaan, luonteeltaan ja tavoitteiltaan laaja-alainen turvallisuusprojekti, johon jo Maastrichtin sopimuksen periaatteiden mukaisesti liittyy puolustuksellisia näkökohtia.
Länsi-Euroopan unionin roolin määrittäminen yhteisen puolustuksen osana liittyy keskeisesti sekä NATOn että EU: n osittain samanaikaisiin laajentumisprosesseihin. NATOn ottaessa seuraavia uusia jäseniä KIE-maiden joukosta sen jäsenistö heterogenisoituu, mutta samalla järjestön niin sanottu eurooppalainen pilari vahvistuu. Vaikka voidaan väittää, että KIEmaiden intressit NATO-jäsenyydessä ovat keskittyneet pitkälti sotilaalliseen turvallisuuteen, on samalla myös todettava, että keski- ja itäeurooppalaisten maiden liittyessä NATOon järjestön rooli alueellisena, kollektiivisen turvallisuuden järjestönä korostuu. On välttämätöntä, että myös unioni pohtii tällöin omaa rooliaan.
WEU: n tulevan statuksen selkeyttämiseksi ja toiminnan tehostamiseksi on järjestön liitännäis- ja tarkkailijajäsenten status arvioitava uudelleen. Jos tulevaisuuden sotilaallisten operaatioiden täytäntöönpano annetaan nimenomaisesti WEU: n tehtäväksi, aktiiviseen osallistumiseen pyrkivien tarkkailijajäsenten rooli jäisi auttamatta epäselväksi. Näen, että lähitulevaisuudessa kaikkien toimijoiden, siis myös kotimaani Suomen, on osallistuttava WEU: n toimintaan yhtäläisen jäsenyysratkaisun, täysjäsenyyden, kautta. Sama koskee tietysti unionin tulevia jäsenmaita.
Suomen ja Ruotsin aloitteesta Amsterdamin sopimukseen kirjatut niin sanotut Petersbergin tehtävät, jotka antavat kaikille unionin jäsenmaille mahdollisuuden osallistua alueellisiin kriisinhallintaoperaatioihin, luovat tukijalan yhteisen puolustuksen kehittämiselle. Toimivan kriisinhallintakyvyn kehittäminen on edellytys yhteisen puolustuksen kehittämiselle, vaikkakaan kriisinhallinta ei aina ole suoraan puolustukseen liittyvää. Se on myös nähtävä askeleena kohti yhtenäisempää eurooppalaista turvallisuuspoliittista identiteettiä.

Caccavale
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää kollega Tindemansia ja minustakin hän on tehnyt poikkeuksellisen hyvää työtä, ottaen huomioon hänen kohtaamansa suuren vastustuksen. Minäkin uskon, että hän olisi halunnut ja oli aikonut tehdä paljon enemmän kuin mitä hänen lopulta onnistui tehdä, ja uskon, että hänelle sen vuoksi oli tuskallista esitellä täällä työnsä tulokset, jotka, totta puhuen, olivat vaatimattomia niiden näkökulmasta, jotka pitävät tätä aihetta - yhteistä puolustuspolitiikkaa - keskeisenä seikkana, mikäli ei ajatella että Eurooppa on ainoastaan yhtenäisvaluutan Eurooppa.
WEU on yhdistettävä Euroopan unioniin: tämä on ensimmäinen askel, ja tämän mielestäni kollega Tindemans ilmaisi erittäin selvästi. Meillä on silmiemme edessä häpeä Bosnian tapahtumista, missä amerikkalaisten väliintulo oli välttämätöntä. Sitä meidän ei pidä koskaan unohtaa! On tekopyhyyttä väittää, että amerikkalaiset ovat maailman poliiseja, koska eurooppalaiset omistautuvat diplomatialle. Tämä on merkki ainoastaan Euroopan voimattomuudesta ja poliittisesti kääpiömäisten ja egoistisesti itseensä käpertyvien Euroopan valtioiden tekopyhyydestä. Myös ne, jotka ovat arvostelleet Tindemansin mietintöä siitä, että siinä pitäisi keskittyä enemmän ongelmien ennaltaehkäisyyn ja vähemmän interventioihin liittyviin kysymyksiin, ovat omaksuneet tekopyhän asenteen, sillä vaikkakin on totta, että ennaltaehkäisy on tärkeintä - mikä on selvää - on totta myös se, että Euroopan valtioiden on pakko lörpötellä joutavia, sillä niillä ei ole mahdollisuutta puuttua alueellisiin selkkauksiin, kuten Bosniassa tai Albaniassa muutama kuukausi sitten.
Euroopan kohtalo on nyt yhteinen: Euroopan valtiot eivät enää voi olla sitä ymmärtämättä. Joka yhä kuvittelee, että on olemassa brittiläinen imperiumi, tai ranskalaisia tai saksalaisia mahteja, elää harhakuvien vallassa. Voimme osallistua, ja meidän täytyy osallistua Euroopan rauhallisen ja vakaan tulevaisuuden rakentamiseen.

Bertens
Arvoisa puhemies, uskottavan visioiden luojan täytyy olla realisti, ja tämän vuoksi herra Tindemans on ollut erittäin hyvän mietinnön loistava esittelijä.
Unionin täytyy periaatteessa pystyä esiintymään sotilaallisesti yksin. Tämä ei tarkoita korvaamista vaan esimerkiksi NATOn täydentämistä. Valmiin Euroopan unionin täytyy voida käyttää ulkopolitiikassaan apuna sotilaallisia keinoja myös silloin, kun Yhdysvallat ei kannata toimintaa.
Esittelijä on tehnyt mietinnössään selväksi, että yhteinen puolustuspolitiikka on hyödytöntä ilman yhteistä ulkopolitiikkaa. Monet jäsenvaltiot pyrkivät vieläkin jarruttamaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tehokasta kehittämistä, ja sen vuoksi puolustusasioissa tarvitaan realismia. Mahdollisimman monien jäsenvaltioiden täytyy voida halutessaan käyttää hyväkseen NATOn Joint task forces -joukkoja. Unionin kannattaa kehittää mahdollisimman vähän rinnakkaisia sotilaallisia rakenteita. Euroopan kansalaiset eivät halua suurempia puolustusbudjetteja.
Täällä on vedottu oikeutetusti konkreettisten toimenpiteiden puolesta. Puolustusministerien täytyy voida kokoontua käsittelemään asioita myös unionissa, ja turvallisuudesta ja puolustuksesta vastaavia komission yksiköitä täytyy vahvistaa. Euroopan parlamentin täytyy neuvotella WEU: n pääsihteerin, puheenjohtajan ja yleiskokouksen kanssa säännöllisemmin kuin tähän asti.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kannatan asianosaisen alivaliokunnan puheenjohtajana mietintöön sisältyvää ehdotusta siitä, että alivaliokunnan nykyinen nimi, turvallisuusasiain ja aseidenriisunnan alivaliokunta, muutettaisiin turvallisuusasiain ja puolustuspolitiikan alivaliokunnaksi. Luonnollisesti aseidenriisunta on periaatteessa osa kyseistä toimintaa.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni esittelijä herra Tindemans on tehnyt merkittävän työn, vaikka asia on sen luonteinen, että se vastaa lähtöä tuntemattomille vesille. Siellä missä hallitusten ja neuvoston poliittiset päätökset loppuvat, on tilaa monille kehityskuluille, monille ideoille. Ehkä tämä on parlamentin rooli, ehkä näin teimme toisena aikana poliittisen, talous- ja rahaliiton kanssa. Ainakin minun mielestäni meidän pitää yrittää pitää huolta siitä, mitä tähän asti on saatu aikaan, siitä, missä me olemme tähän mennessä onnistuneet, ennen kuin avaamme tien asioihin, jotka ovat erityisen hankalia, kuten on puolustuspolitiikka.
Mielestäni entisessä Jugoslaviassa esiintyvät ongelmat eivät liity siihen, että Euroopan unionilla ei ole omaa puolustuspolitiikkaa, vaan kykenemättömyyteen tehdä konkreettisia valintoja, tai vääriin valintoihin, joita tehtiin Bosnian kysymyksessä. Tässä mielessä, että korostetaan jo saavutettujen asioiden merkitystä, haluaisin esittää kysymyksen komissaari van den Broekille, joka kärsivällisesti seuraa tätä keskustelua. Sekä Amsterdamin sopimuksessa että perustamissopimuksessa on käytössä on ulkorajojen, Euroopan alueellisen loukkaamattomuuden ja vastavuoroisen poliittisen solidaarisuuden käsitteet.
Haluaisin kysyä herra van den Broekilta: ovatko rajat olemassa idän suuntaan vai pelkästään länteen, pohjoiseen ja etelään? Onko unioni alueellisesti loukkaamaton? Jos kaikki tämä pitää paikkansa, mistä johtuu tämä saamattomuus? Kenties tämä asia kuuluu enemmän neuvostolle, mutta haluaisin kuulla sen mielipiteen. Miksi unionin korkeimmat elimet ovat niin saamattomia, nyt kun Turkki on useaan otteeseen kyseenalaistanut, kelle kuuluvat saaret, joista kaikki tietävät, että ne kuuluvat yhdelle jäsenvaltioista sekä koko Euroopan unionille? Haluaisin saada herra van den Broekilta tähän vastauksen.

McKenna
Arvoisa puhemies, ensinnäkin mielestäni on aivan uskomatonta, että Tindemansia pidetään täällä kaukokatseisena. En tiedä, miten henkilöä, joka elää keskiajalla, joka uskoo sotilaallisiin blokkeihin, maailmanlaajuiseen militarismiin ja imperialismiin, voidaan pitää kaukokatseisena. Tämä on naurettava ajatus.
Imperialismi voidaan selvästi todeta tämän asiakirjan 4 kohdan perusteella, jossa todetaan, että " yhteisen puolustuspolitiikan tavoitteena on varmistaa unionin etujen suojelu kaikessa suhteessa, mukaan lukien huoltovarmuus" . Tämä on häpeällistä. Siinä sanotaan, että haluatte puolustuspolitiikan ja puolustusjärjestelmän suojellaksenne perustavia itsekkäitä etuja, eikä sen takia, että suojaudutte mahdollisia hyökkääjiä vastaan. Se, että täällä parlamentissa esitetään tällaista, on täysin häpeällistä.
Irlanti järjestää kansanäänestyksen Amsterdamin sopimuksesta. Hallituksemme ja tärkeimmät poliittiset puolueet sanovat, että Amsterdamin sopimuksella ei ole mitään tekemistä puolustuksen kanssa. Herra Tindemans kuitenkin toteaa, että Amsterdamin sopimuksessa yhteinen puolustuspolitiikka tehdään uskottavammaksi, kun otetaan huomioon, että se vahvistaa Maastrichtin sopimuksessa luotua Euroopan unionin ja Länsi-Euroopan unionin välistä erottamatonta yhteyttä. Länsi-Euroopan unioni on sotilaallinen liittouma, joka on sitoutunut ydinvoimalla pelotteluun.
Lisäksi Amsterdamin sopimuksen J.7 artikla, sopimuksen liitteenä oleva pöytäkirja, oli irlantilaisten lisäys, ja sen tarkoituksena oli estää Irlannin väestöä saamasta tietoonsa Amsterdamin sopimuksen todellisia seurauksia. Siinä sanotaan, että Euroopan unioni laatii yhdessä WEU: n kanssa järjestelyjä keskinäisen yhteistyön vahvistamiseksi vuoden kuluessa kyseisen sopimuksen voimaantulosta tarkoituksena antaa " Euroopan unionin kehitykseen erottamattomana osana" kuuluvalle WEU: lle organisatoriset puitteet. On aivan selvää, että EU: ta militarisoidaan, se muutetaan sotilaalliseksi liittoumaksi, jonka päätarkoituksena on suojella sen itsekkäitä etuja ja helpottaa pääsyä maailmanlaajuisiin resurssieihin.
(Suosionosoituksia V-ryhmältä )

Souchet
Arvoisa puhemies, kaiken Euroopan puolustusta koskevan pohdinnan välttämätön alkutoteamus on, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteinen puolustus ei kuulu unionin vaan jäsenvaltioiden ja niiden puolustusliittojen toimivaltaan, joiden jäseniä jotkut unionin jäsenvaltiot ovat.
Pahoittelen sen vuoksi sitä, miten Tindemansin mietinnössä käytetään joitakin epäselviä ja sopimattomia käsitteitä, esimerkiksi Euroopan unionin laillisen puolustuksen käsitettä.
Tämän sanottuani, Euroopan puolustuksen pohtiminen nykyään tarkoittaa lukuisten kysymysten esittämistä. Kysymys siitä, muodostaako viidentoista jäsenvaltion Euroopan unioni todellakin sopivimmat puitteet maanosamme nykyisten puolustusongelmien todellisuuden ymmärtämiselle, kun vastassa on uusia uhkia, jotka ovat tulleet Neuvostoliiton uhan tilalle. Kysymys siitä, onko eurooppalaisen puolustuspolitiikan pyrittävä saamaan kaikki kuin joustamattoman korsetin piiriin, vai onko sen pyrittävä järjestäytymään vaihtelevan geometrian käsitteen ympärille ottamalla huomioon jäsenvaltioiden erittäin epäyhtenäiset pyrkimykset puolustuksen alalla. Kysymys Euroopan unionin ja WEU: n välisistä suhteista. Amsterdamin sopimuksessa ei määrätä jälkimmäisen sulauttamisesta edelliseen, ja siinä säilytetään pääpiirteissään ennallaan nykyiset suhteet. Se sisältää ainoastaan kaksi uutuutta: aseistusta koskevan yhteistyön ja Petersbergin tehtävien sisällyttäminen yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan.
On tietenkin itsestään selvää, että asepolitiikka kuuluu hallitusten väliseen toimintaan. Puolustusteollisuuden alalla ja sen erityispiirteiden takia on tärkeää saattaa selvästi suvereeniteetin logiikka etusijalle markkinalogiikkaan nähden. Euroopan asehankintaviraston tavoitteena on oltava säilyttää Euroopassa korkeimman mahdollisen teknologisen tason itsenäinen tutkimus- ja tuotantokapasiteetti, etenkin kun vastassa on erityisen aggressiivista kilpailua Yhdysvalloista.
Tindemansin mietinnössä mainitaan myös strateginen ilmatilankäyttö, avaruustiedustelu ja satelliittiviestintä. Ne ovat juuri aloja, joissa sellaisten eurooppalaista toimivaltaa käyttävien keskusten muodostaminen, jotka järjestetään niin haluavien valtioiden välillä, antaisi mahdollisuuden oppia hallitsemaan etenkin tietoa ja tehdä lopun riippuvuudestamme Yhdysvalloista.
Nämä ovat kaikki aloja, joilla hankkeiden aiheuttamien kustannusten laajuus on peruste sille, että hyväksymme toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisiä ohjelmia, joiden rahoituksesta niiden jäsenvaltioiden, jotka päättävät vapaasti osallistua niihin, on tehtävä pysyvää.
Vaikka puolueettomuusperinteeseensä kiintyneet jäsenvaltiot, joita on viidestätoista jäsenvaltiosta kolmannes, ovatkin hyväksyneet kaikkien Petersbergin tehtävien sisällyttämisen perustamissopimukseen, ne ovat kuitenkin selvästi torjuneet takuun yhteisestä puolustuksesta, joka perustettiin Brysselin sopimuksella WEU: n jäsenien välille.
Amsterdamin sopimuksen 17 artikla heijastelee sitä paitsi niitä perustavia mielipide-eroja, jotka jakavat jäsenvaltioita puolustuspolitiikassa. Siinä ilmoitetaan puolueettomuuteensa kiintyneitä valtioita koskevasta varsinaisesta kysymyksestä riippumatta, että yhteistä puolustusta on etsittävä WEU: n Euroopan unioniin sulauttamisen kautta, ja samanaikaisesti, että tämä yhteinen puolustus on jo toteutettu NATOn puitteissa. Nämä oikeutetut eroavuudet ovat juuri Euroopan ajatuksen pääsisältö, ja on välttämätöntä kunnioittaa kansojen ja valtioiden tahtoa, etenkin niin merkittävällä alalla kuin puolustus.
Tindemansin mietinnössä korostetaan aivan oikein, että kaikenlainen yhteinen puolustuspolitiikka riippuu yhteisten etujen selvästä tunnistamisesta, ja siinä ehdotetaan, että neuvoston valkoisessa kirjassa yritettäisiin tuoda ne esiin. Siinä korostetaan myös välttämättömyyttä lujittaa Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteettiä, josta Berliinin huippukokous kaavaili...
(Puhemies kehotti puhujaa päättämään puheenvuoronsa.) Nämä kaksi suuntausta vaikuttavat meistä tärkeiltä ja saavat tukemme.

Tatarella
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, onnittelen kollega Tindemansia työstä, jonka hän on tehnyt ja hänen laatimansa mietinnön muotoilusta. Ryhmämme kannattaa tämän mietinnön sisältöä. Olisi varmasti ollut mahdollista tehdä enemmän, vaatia nopeampaa yhteisen puolustuksen kehittämistä, mutta esittelijä on halunnut tavoittaa mahdollisimman laajan yksimielisyyden. Kenties, kokeneena hallitusmiehenä, hän teki oikein. Yhteinen puolustuspolitiikkaa ei voi viedä eteenpäin enemmistöpäätöksin, jota hän kuitenkin olisi voinut tavoitella ja saavuttaa.
On kuitenkin tavattoman merkittävää, että tämä keskustelu käydään juuri tänään, samana päivänä jona parlamentti on täysistunnossa ilmaissut tukensa neuvoston ehdottamille Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenille. Tämä on kenties parlamentin paras tapa vastata niille, jotka oikeutetusti ovat moittineet Euroopan unionia ainoastaan yhteisten taloudellisten etujen yhteenliittymäksi. Meidän on jälleen kerran todettava, että rahaliitto ilman poliittista liittoa on järjettömyys, turha ponnistus Euroopan kansoille. Poliittisen unionin välttämätön luonnollinen seuraus on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ja viime mainittuun liittyen, yhteinen sota- ja asestrategia.
Eurooppa on tällä hetkellä tärkeässä ja onnellisessa tilanteessa. Yhtenäisvaluuttaa on pian seurattava yhteinen puolustuspolitiikka, jotta Eurooppa voisi taata rauhan myös rajojensa ulkopuolella.
Kollega Tindemansin vaivannäkö muistuttaa minua edesmenneen edustaja Spinellin väsymättömästä työskentelystä tässä parlamentissa. Tässä samassa salissa, jossa tällä hetkellä pyritään toisinaan vaikeasti ymmärrettävistä syistä jarruttamaan kehitystä, hän piti puheita ja taisteli sen puolesta, että Euroopasta tulisi poliittinen kokonaisuus, jolla olisi yhteinen ulko- ja puolustuspolitiikka.
Alleanza Nazionalen, Italian maltillisen demokraattipuolueen valtuuskunta äänestää mietinnön puolesta kannattaen valitsemaansa eurooppalaista yhteyttä ja korostaa, että näiden päätösten noudattaminen on Euroopan poliittiselle ja kansainväliselle arvokkuudelle välttämätöntä.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea suhtautua myönteisesti kollega Tindemansin antamaan esimerkkiin, koska häntä on täällä syytetty haaveilijaksi ja mielestäni hän on esimerkkinä sitkeydestä ja toiveikkuudesta. Hän on ehkä meistä kaikkein kokenein sekä neuvostossa että parlamentissa ja mielestäni on kohteliasta todeta, että hänellä on vielä tulevaisuudenhaaveita. Hän on todellakin taistellut ei vain poliittisesti yhdistyneen ja yhtenäisvaluutan Euroopan vaan myös turvallisuuden ja puolustuksen Euroopan puolesta.
Haluan erityisesti tähän mietintöön liittyen ilmoittaa espanjalaisten sosialistien puolesta, että olemme aina puoltaneet tätä asiaa. Laatiessamme turvallisuutta ja puolustusta koskevia määräyksiä hetkellä, jolloin kutsuimme koolle NATOa koskevan kansanäänestyksen ennen yhteisöön liittymistä, olemme aina todenneet, että WEU on herätettävä uudelleen henkiin ja vahvistettava eurooppalaista puolustusidentiteettiä. Maastrichtin sopimus herätti myönteisiä toiveita siinä mielessä, että siinä muoltoiltiin ulko- ja turvallisuuspolitiikka - siinä mainittiin, että puolustuspolitiikka toteutuu aikanaan - ja Amsterdamin sopimuksessa edettiin jälleen varovainen askel niin sanottujen Petersbergin tehtävien ja sen osalta, että WEU voidaan sisällyttää perustamissopimuksia uudistamatta. Kyse ei ole kuitenkaan vain perustamissopimuksista vaan todellisuudesta. Todellisuutta on se, että olemme valittaneet tässä parlamentissa sitä, mitä tapahtuu joissakin osissa Eurooppaa - koskien erityisesti entisen Jugoslavian ja Balkanin niemimaan hajoamista. Mielestäni tästä todellisuudenkoulusta on seurattava jotain hyvin konkreettista. Olemme nyt kaikki ponnistelleet erikseen ja tämä jakautuneisuus on osoittanut kyvyttömyytemme. En vieläkään ymmärrä sitä, että jos kerran emme pysty ratkaisemaan ongelmiamme ja kantamaan vastuutamme, meidän on arvosteltava muita. Tällä hetkellä maassani juhlitaan Espanjan ja Pohjois-Amerikan välisen sodan historiallista satavuotispäivää ja mielestämme meidän ei pitäisi järjestelmällisesti syyttää pohjoisamerikkalaisia omista epäonnistumisistamme. Meidän on ensin pystyttävä ratkaisemaan omat ongelmamme ja määritettävä oma puolustuspolitiikkamme.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olemme siinä vaiheessa, jolloin olemme ottaneet päättäväisen askeleen tällä samalla viikolla talous- ja rahaliiton luomiseksi. Miksi emme ajattelisi niin, että tämä on myös Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa mainittu hetki turvallisuus- ja puolustuspolitiikan merkittäväksi edistämiseksi, ei vain omamme suojelemiseksi ja puolustamiseksi, vaan myös vastuumme kantamiseksi mantereemme vakauttamisessa ja rauhoittamisessa sekä myös koko muun ihmiskunnan osalta? Tämän takia puollamme Tindemansin mietintöä.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, tämä mietintö antaa meille jälleen kerran aiheen arvostaa suuresti Tindemansin asiantuntemusta ja sitoutumista. Turvallisuuspolitiikan ja puolustuspolitiikan välinen ero on muuttunut vähemmän ilmeiseksi sen myötä, että uhka aseellisesta hyökkäyksestä EU: n jäseniä vastaan on vähentynyt vaiheessa, jossa nyt olemme, samaan aikaan kun lähialueitamme koskevien kriisien uhka on kasvanut. Kriisit voivat kuitenkin kärjistyä laajoiksi vihamielisyyksiksi. Emme saa sulkea silmiämme siltä, että selkkaukset esimerkiksi Venäjällä voivat nopeasti aiheuttaa turvallisuuspoliittisesti vakavan tilanteen. Eurooppa tarvitsee sekä pelkoa herättävän rajavalvonnan että voimakkaan kriisienhallintaan tarvittavan kapasiteetin.
NATO on Euroopan puolustusyhteistyön perusta. EU: ssa tapahtuvaa aktiivista puolustusyhteistyötä ei kehitettäisi NATOn korvaamiseksi vaan sen täydentämiseksi. Tätä täydentämistä tarvitaan. Kuitenkin WEU: ssa tapahtuvalta Euroopan puolustusyhteistyöltä on puuttunut voimia. Estettä ei aiheuta niinkään se, että uudet, sotilasliittojen ulkopuoliset valtiot olisivat toimineet jarruna kuin se, että EU: n ytimeltä on puuttunut voimakas tahto. Ei ole ollut mitään vastaavaa voimaa kuin se, joka on luonut EMUn. Toimivan puolustusyhteistyön lähtökohtana on oltava myös yhteinen ulkopolitiikka, mutta niin pitkälle EU ei ole vielä päässyt.
Tindemansin mietintö antaa aiheen tarkastella asiaa. Kyse on siitä, voiko Eurooppa luottaa yksinomaan NATOon ja siten siihen, että USA sitoutuu puolustamaan Eurooppaa. On realistista ajatella, että voi syntyä kriisejä, joissa USA: n käsitykset ovat yhteensopivia EU: n käsitysten kanssa, mutta myös sellaisia, joissa USA ei halua toimia siten kuin me Euroopassa haluaisimme sen tekevän. EU: n mittava laajentuminen vähentää luultavasti EU: n ja NATOn välistä yhdenmukaisuutta, mikä vahvistaa EU: n sisäisen puolustusyhteistyön tarvetta.
Euroopan unioni pyrkii edistämään rauhaa Euroopassa. Siinä EU on menestynyt täydellisesti. Rauhantyötä viedään eteenpäin itälaajentumisen myötä. Tästä orastavasta yhteistyöstä on jo saatu merkittäviä tuloksia. Päästäkseen Euroopan unionin jäseneksi hakijamaat ponnistelevat ihmisoikeuksien parantamiseksi, sisäisten riitojen ja konfliktien sopimiseksi niin keskenään kuin toisten valtioidenkin kanssa. Tämä on tärkeää. Balkan ei ole ainoa alue, jossa etninen mosaiikki saattaisi johtaa vakaviin seurauksiin. Siinä on nykyaikainen ajankohtainen versio EU: n rauhanpyrkimysten motiivista. Mielipiteen vuoksi, esimerkiksi omassa maassani, on täysi syy viitata siihen, miten suuri jatkuva merkitys EU: lla on Euroopan rauhan kehittämisessä. Murhenäytelmät Balkanilla, toisin sanoen EU: n ulkopuolella ja hakijamaiden ulkopuolella osoittavat, miten huonosti voi muuten käydä.

Kaklamanis
Hyvä herra Tindemans, luin ja kuulin, mitä sanoitte, ja haluan onnitella teitä lämpimästi. Ei ole mitään epäilystä, etteikö Euroopan unioni hyväksyisi mietintöänne. On kuitenkin valitettavaa teidän kannaltanne, joka ahkeroitte niin kovin, valitettavaa Euroopan unionin kannalta sekä valitettavaa Euroopan kansojen kannalta, että herrat neuvostossa heittävät sen roskakoriin.
Neuvoston herrat eivät onnistuneet sopimaan Euroopan keskuspankin johtajasta, ja tekivät eurosta naurunalaisen jo ennen sen voimaantuloa. Uskotteko todellakin, että he pääsevät yksimielisyteen tässä niin tärkeässä asiassa? Heitä ei kiinnosta Euroopan yhteinen ulko- ja puolustuspolitiikka. Heitä ei kiinnosta Euroopan etu. Heitä eivät kiinnosta Euroopan kansat. Heitä kiinnostavat vain pankkien ja pankkiirien edut. Näitte, mitä Daytonissa tapahtui. Amerikkalaiset tekivät päätöksen, ja herra van den Broek yrityksistään huolimatta ei tee muuta kuin maksaa kulut komission kassasta. Kyproksella, Lähi-idässä, Kosovossa ja Aigeianmerellä neuvottelevat ja tekevät päätöksiä herrat Holbrooke ja Miller, ja Eurooppa vain toteuttaa heidän päätöksiään. En halua tuottaa teille pettymystä. Toivon mietinnöllenne hyvää menestystä, mutta pelkään, että toisin käy.

Caligaris
Arvoisa puhemies, onnittelen edustaja Tindemansia hänen kyvykkyytensä ja ennen kaikkea sinnikkyytensä ja kärsivällisyytensä johdosta, joita hän on osoittanut laatiessaan tämän erinomaisen mietinnön: mietinnön, joka on ristiriitainen ei sisältönsä takia, vaan koska Euroopan on yhä vaikeampi käsitellä rauhallisesti ja vakavasti sellaisia aiheita kuten turvallisuus ja puolustus, vaikka se tietää, että sen ratkaisuista riippuu, varmasti ja suurelta osin, Euroopan poliittisen kehityksen onnistuminen.
Euroopan häkeltyneisyyttä osoittaa myös niiden toimielinten lisääntyminen, joille se siirtää aiheen, jota ei itse kykene käsittelemään. Kuten jo muut kollegat ovat huomauttaneet, toimielimiä on ainakin neljä: Euroopan unioni, WEU, ETYJ ja NATO, joiden teoriassa pitäisi tehdä yhteistyötä mutta joilla tosiasiassa on keskinäisiä erimielisyyksiä ja jotka puuttuvat toinen toistensa toimintaan. Ikään kuin tämäkään ei vielä riittäisi, WEU - josta pitäisi tulla Euroopan unionin sotilaallinen osa - odottaa tulevansa liitetyksi Euroopan unioniin sinä tärkeänä hetkenä jona, hallitukset päättävät, jos ja kun ne tekevät tämän päätöksen, että tämä liitos on mahdolllinen. Toivoisin, ettei tässä kävisi kuten Manzonin "Kihlautuneissa" missä jotkut, tai oikeastaan monet olivat sitä mieltä, että "tämä avioliitto ei saa tapahtua" .
Sitä paitsi kuusi vuotta sitten, melkein kuin vain yleisen mielipiteen vakuuttamiseksi siitä, että paremminkin olisi voinut toimia, laadittiin Petersbergin sopimus rauhanoperaatioiden johtamisesta: näitä ei kuudessa vuodessa ole tehty ainuttakaan, ja kysynkin, milloin niihin aiotaan ryhtyä.
Lopetan puheenvuoroni toteamalla, että Tindemansin mietintö on poliittisen toimettomuuden lammikkoon rohkeasti heitetty kivi. Toivon, että se viimein aloittaa keskustelun, jota toistaiseksi ei ole saatu käytyä.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen muiden kollegoiden tavoin herra Tindemansia, sillä hän on hyvin taidokkain sanakääntein, jotka hänen monivuotinen poliittinen kokemuksensa mahdollistaa, onnistunut tuomaan esiin sen, mitä hän haluaa, eli Euroopan unionin kehittymisen sotilaspoliittiseksi poliisiterrorijärjestöksi. Hänen lähtökohtiaan eivät ole henkilökohtaiset vaan luokkapohjaiset kriteerit. Niitä hän edustaa. Pankkipääoman, monopolistisen suurpääoman ja monikansallisten yritysten pitää saada sulatella - ilman häiriötekijöitä - kaikki, mitä ne onnistuivat rahaliitossa saamaan ja kaikki muut asiat, mitä unionin nykyiseen politiikkaan sisältyy. Tähän tähtäävät laajennetun väliintulon joukkojen, varusteluohjelmien, aseteollisuuden, ilmavalvontakeskuksien ym. luominen - kirjainsekoitus NATOWEU-CFSP - eurooppalaisten veronmaksajien rahoilla. Tästä herää luonnollisesti kysymys: eikö sitten tällä Euroopan unionilla ole puolustuspolitiikkaa? Ei kuitenkaan sanota selvästi, kuka on vihollinen ja ketä vastaan. Ei ole olemassa Neuvostoliiton ja Varsovan liiton tekosyitä, ja annetaan ymmärtää vihollisen olevan kansa, kansannousu tätä sortopolitiikkaa vastaan. Sen te haluatte tukahduttaa ja sitä varten haluatte vapauden puuttua asioihin kaikkialla EU: n alueen sisä- ja ulkopuolella, missä - kuulemma - loukataan Euroopan unionin eli monikansallisen pääoman etuja.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, koska niin paljon puhutaan herra Milo&#x015D;eviista...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Féret
Arvoisa puhemies, käsitellessämme viime vuonna Tindemansin ensimmäistä mietintöä Euroopan yhteisestä puolustuspolitiikasta esitin toivomuksen, ettei Euroopan unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan maihin tapahtuisi rinnakkain NATOn samanlaisen laajentumisen kanssa, koska olin sitä mieltä, että Euroopan ja Yhdysvaltain intressit ovat yhä useammin erilaiset ja että Euroopan kansojen on korkea aika huolehtia kohtalostaan.
Toiveeni toteutui, mistä kiitän esittelijää, joka puhuu WEU: n Euroopan unioniin sulauttamisen puolesta ja unionin tulevien jäsenvaltioiden WEU: hun liittymisen puolesta, mikä on tehtävä läheisessä yhteistyössä IVY: n kanssa, vaikka ja koska se juuri harmittaakin vihreiden ryhmää, jotka on palkattu lisäämään Euroopan kansakuntien alamaisuutta Yhdysvaltain jättiläiseen nähden niin talouden alalla - heidän asenteensa, joka oli muuten irvokas, bioteknologisten keksintöjen patentoimista koskeneen äänestyksen osalta, oli siitä mitä selkein osoitus - kuin sotilaallisella alallakin, mistä todistavat heidän tarkistuksensa valtiomies Tindemansin erinomaiseen mietintöön.
Eurooppa saa pian oman rahansa. Se tarvitsee myös armeijan. Itsenäisyytemme riippuu siitä.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, pelkään, että minulle jää kollega Kaklamanisin Euroopan pankkeja koskeneen marxilaisen analyysin ja kollega Ephremidisin luokkatietoisen kannanoton jälkeen kalpea rooli, koska saan puhua vain kollega Tindemansin mietinnöstä.
Minäkin haluaisin onnitella kollega Tindemansia siitä, että hän otti vastaan tämän erittäin vaikean tehtävän. Tehtävä on vaikea, ja tiedän sen, hyvä kollega, yhteistyöstämme valiokunnassa. 15 vapaalle, itsenäiselle valtiolle ja 75-80 puolueelle on muotoiltava yhteinen puolustuspolitiikka - en tiedä tarkasti, kuinka monta puoluetta tässä parlamentissa on, mutta ne edustavat kuitenkin kovin erilaisia mielipiteitä. Nämä mielipiteet ovat peräisin erilaisista puolustuspoliittisista perinteistä, ja olen sitä mieltä, että yhteinen puolustuspolitiikka voi olla menestys vain, jos olemme politiikkaamme muotoillessamme valmiita hyväksymään nämä erilaiset perinteet ja kunnioittamaan niitä.
Haluaisin mainita kolme periaatetta, jotka ovat tärkeitä minulle ja jotka ylittävät sen, mitä te kirjoititte ja mihin haluamme esittää erilaisia tarkistuksia. Ensinnäkin: meidän pitäisi yrittää määritellä uusi puolustuspolitiikka, joka sisältyy uuteen turvallisuuspolitiikkaan ja suuntautuu enemmän yhteisiin, Etyj: n kaltaisiin turvallisuusmalleihin, kuin kylmän sodan aikaisiin malleihin, kuten NATOon ja WEU: hun.
Toiseksi: ennalta ehkäisevä konfliktien ratkaiseminen ja uudelleen alkava aseriisuntakierre - ei varustelu- vaan aseriisuntakierre - voivat olla nykyaikana tehokkaampi puolustuskeino kuin mikään kehitteillä oleva monitoimiase.
Kolmanneksi: jos kehitämme oman puolustuspolitiikan, emme tee sitä Yhdysvaltojen talousarvioon kohdistuvan rasituksen keventämiseksi vaan oman identiteettimme vuoksi.

Brok
Arvoisa puhemies, tekisin työjärjestyksen puheaikaa koskevaan artiklaan liittyvän huomautuksen. Haluaisin pyytää teitä olemaan tulevaisuudessa paljon suurpiirteisempi kollega Ephremidisin puheajan osalta, sillä nykyään ei voi juuri huvitella vanhoja stalinistisia puheita kuuntelemalla.

Puhemies
Nähdäkseni äskeinen puheenvuoro oli hieman asiaton, mutta koska huumoriakin tarvitaan silloin tällöin, annettakoon se anteeksi.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, olenko herra Brokille jotain velkaa? Maksan velkani. Jos olen jotain velkaa, kirjoitan hänelle sekin. Euroissa, sitten kun se on käytössä...

Puhemies
Olin juuri sanomassa, että voin antaa teille puheenvuoron keskustelun lopussa henkilökohtaisen lausuman antamiseksi. Koska kuitenkin jo ryhdyitte puhumaan, teille ei ole enää syytä antaa puheenvuoroa keskustelun lopussa.

Lambrias
Arvoisa puhemies, näinä päivinä, kun 56 ulko- ja puolustusministeriä - 56! - 28: sta Euroopan maasta, joista 10 kuuluu unioniin, osallistuivat Länsi-Euroopan unionin juhlakokoukseen kauniilla Rhodoksen saarella Kreikan toimiessa puheenjohtajana, amerikkalaiset lähettiläät Holbrooke ja Gelbard kulkivat Belgradin ja Pristinan väliä yrittäen epätoivoisesti löytää Serbian ja Albanian välillä lääkitystä Kosovon verta vuotaviin haavoihin.
WEU: n monilukuinen ministerijoukko julkaisi eilen monisivuisen loppuasiakirjan, jossa he monien muiden epäselvien asioiden lisäksi ilmaisivat huolestuneisuutensa ja valmiutensa kehittää realistinen ja selkeä lähestymistapa ongelman hoitamiseksi.
Ero näiden kahden rinnakkaisen kansainvälisen diplomatian osoitusten välillä on kuitenkin kuvaava: Rhodoksella oltiin leppoisia, hienostuneita ja seremoniallisen hitaita. Sieltä puuttui ajan tunne ja ennen kaikkea sitovat konkreettiset ratkaisut. Amerikkalaisten lähettiläiden pikavisiitit paikan päälle olivat tämän vastakohta. Usein hakiessaan käytännön ratkaisuja he eivät kiireen vuoksi pysty välttämään vaarallisen sotkuisten ja epäoikeudenmukaisten tilanteiden syntymistä. On kiitettävä herra Tindemansia, joka lähetyssaarnaajan innolla vaatii Eurooppaa aloittamaan yhteisen puolustuspolitiikan rakentamisen. Jo vuodesta 1975 hän on kamppaillut tämän asian puolesta ja on alusta alkaen julistanut, että vain tällä tavoin Eurooppa voi puolustaa omia arvojaan ja saada poliittista substanssia. Juuri nyt, kun iloitsemme EMUn alkamisesta ja euron käyttöönotosta, pitkällinen ja mutkikas tie kohti yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä epäselvyys WEU: n liittämisestä EU: hun sen puolustuspilariksi, mitä Maastrichtin sopimuksessa toivotaan ja mikä Amsterdamin sopimuksessa puolittain sanotaan, muodostavat raskaan taakan, joka estää Euroopan integraation. Nykyisessä nopeiden muutosten maailmassa viivyttely on hirvittävän vaarallista. Tästä olemme saaneet jo katkeria kokemuksia.
Henkilökohtaisesti en löydä kuin yhden ainoan erimielisyyden, jonka voin esittää Tindemansin mietinnöstä: yhteisen puolustuspolitiikan muodostamisen ei pidä olla asteittaisen varovainen, kuten tekstissä sanotaan. Se on ensisijaisen kiireellinen asia.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kollegamme Tindemansin mietintö antaa erittäin myönteisen signaalin, koska lopultakin on käsiteltävänä asiakirja, joka selvästi korostaa Euroopan unionin vastuuta sen omasta turvallisuudesta. Mistä on sitten kyse? Teoriassa meillä on Maastrichtista alkaen ollut yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Käytäntö on murhenäytelmä, kuten kaikki tiedämme. Mistä on kyse? Mikä on tavoite? Että emme pelkästään tuomitse väkivallan väärinkäyttöä politiikassa, vaan teemme sen mahdottomaksi! Voimme saada sen aikaan, jos lopultakin luovumme Euroopan unionissa kansallisista turvallisuuspolitiikoista ja sidomme sen sijaan unionin poliittisen, taloudellisen ja loppujen lopuksi sotilaallisenkin kapasiteetin kriisien hallitsemiseen ja rauhan säilyttämiseen. Se on yksi asia.
Toinen asia, jota haluaisin aivan selkeästi korostaa: tavoitteenamme on Maastrichtin jälkeen ollut yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ja olemme sanoneet, että haluamme tehdä Länsi-Euroopan unionista Euroopan unionin välineen. Meidän on lakattava vain puhumasta siitä ja tehtävä se lopultakin!
Viimeinen kohta: monet haluavat tallettaa Euroopan unionin turvallisuuden mieluiten Washingtoniin ja siirtää vastuun sinne. Se on mielestäni vahinko! Yhdysvaltain turvallisuuspolitiikka on nimittäin lain mukaan tarkoitettu ennen kaikkea sen omien etujen ajamiseen. Toiseksi Yhdysvaltain turvallisuuspolitiikka riippuu erittäin, erittäin usein senhetkisestä sisäpoliittisesta tilanteesta. Se voi usein olla jopa turvallisuusriski Euroopalle. Sen vuoksi meidän on edelleen pyrittävä siihen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteeseen, joka tarkoittaa EU: n ja Länsi-Euroopan unionin sulauttamista yhteen kriisien hallitsemiseksi ja rauhan säilyttämiseksi, ei pelkästään Euroopassa vaan maailman laajuisesti.

Seppänen
Arvoisa puhemies, herra Tindemansin mietintö on tämän parlamentin militaristien sodanjulistus eurooppalaista rauhanpolitiikkaa vastaan. Sen on kirjoittanut joku aseteollisuuden agentti, jonka kotimaa ei ole koskaan ensimmäisten joukossa uhattuna. Herrat Tindemans ja Titley haluavat tuottaa kaukana kaikkien rintamien takana aseita niille, joiden pitää taistella etulinjassa silloin, kun mietinnön mukaan EU: n perusarvot muka joutuvat naurunalaiseksi. Täystyöllisyys ei kuulu EU: n perusarvoihin.
Minun maatani ei ole koskaan miehitetty. Moniko teistä voi sanoa samaa, teistä, jotka nyt suunnittelette yhteistä varusteluteollisuutta, aseistusta ja sotilasdoktriinia? Onko teistä kotirintaman asetehtailijoista tosipaikan tullen mitään apua niille, jotka ovat teidän kanssanne liitossa, mutta vastoin omaa tahtoaan saattavat joutua aseelliseen konfliktiin? Kaikille miehityksestä tai Falklandin sodasta trauman saaneille sotahulluille sanon, että älkää yrittäkö painostaa meitä puolueettomia maita sotaliittoon EU: n yhteisen puolustuksen avulla. Te olette liian huonoja sotilaita antamaan muille opastusta siitä, mitä on turvallisuus.
Työjärjestyspuheenvuorona haluan sanoa herra Brokille, että hän, joka on Bertelsman-yhtiön palveluksessa, ei ole oikeutettu antamaan vapaille euroedustajille neuvoja siitä, miten näiden pitää puhua.

Theorin
Arvoisa puhemies, mietinnön nimi on "Euroopan unionin yhteisen puolustuspolitiikan asteittainen luominen" , mutta sen sisältö henkii kylmän sodan aikaista ajattelua ja retoriikkaa. Mietinnön lähtökohtana on se, että konfliktit ja ongelmat ratkaistaan sotilaallisin keinoin.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka koostuu eri osista: ulkopolitiikasta, kehitysavusta, kaupasta, rauhaan ja konflikteihin liittyvien ongelmien ratkaisusta, aseidenriisuntapolitiikasta, pakolaispolitiikasta ja sotilaallisesta puoluspolitiikasta. Turvallisuuspolitiikka ei siis ole sama asia kuin sotilaallinen puolustuspolitiikka.
Minusta se, että kirjoittaa sisällöltään tällaisen mietinnön, kuten Tindemans on tehnyt, antaa vaikutelman puutteellisesta todellisuudentajusta. Useiden arvioijien mukaan, mukaan lukien WEU: n poliittinen edustajakokous, yhteisen puolustuspolitiikan toteuttaminen on siirretty Amsterdamin sopimuksen myötä pitkäksi aikaa eteenpäin pois päiväjärjestyksestä. Minusta on erittäin kummallista, että parlamentti, jolla ei ole päätösvaltaa yhteisestä puolustuksesta, esittää uudestaan ehdotuksen asiasta, päinvastoin kuin ministerineuvosto. Yhteinen puolustus on kuitenkin mantra: jos se toistetaan tarpeeksi usein, se saattaa toteutua.
Nykyaikaisessa turvallisuusperspektiivissä ihmisen turvallisuus on etusijalla. Ihmistä voi uhata kaikki ympäristökatastrofeista sosiaaliseen syrjäytymiseen. Nykyaikana valtioiden väliset konfliktit ovat yhä harvinaisempia. Valtioiden sisäiset konfliktit ovat sen sijaan yleistyneet. Nämä konfliktit perustuvat ennen kaikkea sosiaalisiin vastakkainasetteluihin, joilla on etnisiä ja/tai uskonnollisia etumerkintöjä. Sellaisia konflikteja ei voi ratkaista sotilaallisin keinoin tai kuulilla ja ruudilla.
Federatiivisessa voitonhuumassa ei saa unohtaa, että Englanti, Tanska, Irlanti, Itävalta ja Ruotsi eivät hyväksy Tindemansin ehdottamaa yhteistä puolustusta. Ruotsissa 70 % kansalaisista suhtautuu edelleen kielteisesti yhteiseen puolustukseen.

Stenzel
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on tärkeä vain, jos se kasvaa vielä siitä, mitä se on tähän mennessä saavuttanut. Ensimmäisen kerran meillä on tilaisuus, ilman äärimmäistä ulkopuolista painostusta - jota kylmän sodan aikana esiintyi tuhoavalla ydinaseiskulla uhkaamalla - vapaaehtoisesti nostaa unioni kolmelle jalalle, nimittäin perinteisen Euroopan yhteisön, talous- ja rahaliiton mutta myös poliittisen unionin muodostamille jaloille.
Tähän kuuluu myös tahto, jota Amsterdamin sopimuksessa luonnosteltiin, luoda yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ja vaiheittain myös yhteinen puolustuspolitiikka. Se sisältyy Amsterdamin sopimukseen, jonka Itävallan parlamentti aikoo ensi tilassa ratifioida tietoisena neuvoston tulevan puheenjohtajuuden tuomasta vastuusta. Tällä hetkellä ei yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa eikä yhteistä puolustuspolitiikkaa ole vielä, se on jäänyt kehittymättömäksi ja epäselväksi. Tätä ei voi pitää tyydyttävänä tilana, kun otetaan huomioon Euroopan paikalliset konfliktit. Haluaisin sanoa edelläni puhuneelle, että valitettavasti turvallisuusongelmia ei esiinny Euroopassa vain luonnonkatastrofien yhteydessä.
Se, että olemme riippuvaisia USA: n tahdosta toimia NATOn puitteissa poliisina eurooppalaisilla kriisialueilla, ei pelkästään osoita Euroopan tähänastisen aseman heikkoutta, vaan se on myös jatkuvasti lähes kestämätön rasitus USA: lle. Suuntauksena on se, että USA vetäytyy Euroopan kriisipesäkkeistä ja EU ottaa suuremman vastuun. Tindemansin mietintö näyttää sen vuoksi tien Euroopan itsenäisyyteen myös ahtaammassa puolustuspoliittisessa mielessä.
Sen vuoksi myös Itävallan on loogista edistää Länsi-Euroopan unionin täydellistä yhdistämistä EU: hun ja myötävaikuttaa yhteisen eurooppalaisen puolustuspolitiikan toteuttamiseen. Se ei voi, eikä sen pidä kuitenkaan tapahtua NATOn vastakohtana. 14: stä EU-kumppanistamme 11 haluaa toteuttaa eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa NATOssa. WEU on monessa suhteessa riippuvainen NATOn suorituskyvystä ja logistiikasta. WEU: n ja NATOn rauhankumppanuuden tehtäväkentät ovat pääosin samat. Tarpeetonta olemassa olevien mekanismien kaksinkertaistamista tulisi sen vuoksi välttää.
Meidän mielestämme on oleellista solidaarinen yhteistyö yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan rakentamiseksi. EU: n ja NATOn laajentumisprosessit on nähtävä tässä valossa. Tindemansin mietintö on hyvä perusta myös neuvostolle ja komissiolle, kun ne muotoilevat politiikkaa sen suuntaan.

Ojala
Arvoisa puhemies, on kolme seikkaa, joiden vuoksi en voi hyväksyä herra Tindemansin mietinnön lähtökohtia. Ensinnäkin sen edustama turvallisuusnäkemys on mielestäni pääosin vanhanaikainen ja perustuu oletukseen valtioidenvälisistä konflikteista ja voimankäytöstä niiden ratkaisuna. Vuonna 1996 käynnissä olleista kahdestakymmenestäseitsemästä sodasta tai konfliktista vain yksi, eli Intian ja Pakistanin välinen kiista Kashmirin alueesta, oli valtioidenvälinen. Varsinkin eurooppalaiset konfliktit vaativat kriisinhallinnan ja rauhanturvan kehittämistä. Tässä suhteessa Suomen ja Ruotsin ulkoministereiden aloite on mielestäni hyvä.
Toiseksi mietintö ei pureudu riittävästi yleiseurooppalaiseen turvallisuuteen ja erityisesti EU-maiden ja Venäjän välisen turvallisuuden kehittämiseen. Tätä yhteistyötä tarvitaan muun muassa Itämeren alueen kehityksessä sekä pohjoisilla merialueilla.
Kolmanneksi ajatus kehittää Euroopan unionia puolustusliittona ei myöskään palvele pyrkimystä EU: n laajenemiseen. EU: n sotilaallisten pyrkimysten korostaminen tulee mielestäni vaikeuttamaan laajenemista niin Venäjän naapurimaissa kuin Kyproksenkin osalta.

Imbeni
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muistatteko erään vastauksen, jonka Ranskan presidentti Chirac antoi ydinkokeiden vastustajille? "Ne hyödyttävät teitäkin, turvallisuuttanne ja puolustustanne!" hän sanoi. Olen pahoillani siitä, että muut hallituksen johtajat eivät tuolloin ottaneet Ranskan tasavallan presidentin sanoja kirjaimellisesti eivätkä pyrkineet Amsterdamin kokouksessa todella uudenlaiseen ratkaisuun yhteisen puolustuspolitiikan järjestämiseksi. Näin ei tapahtunut ja kokouksen tulos oli pettymys.
Pohjimmiltaan Tindemansin päätöslauselmaehdotuksen todellinen merkitys on mielestäni seuraava: Euroopan parlamentti ilmoittaa Euroopan neuvostolle ja ministerineuvostolle, että "on tullut hetki käsitellä tätä vaikeaa aihetta" . Älkää kääntäkö selkäänne, älkää vältelkö, älkäämme enää jatkako häpeällistä näytöstä, jonka esitimme Bosnian tragedian tapahtuessa. Jäsenvaltioiden määrä kasvaa 15: stä 26: een, mutta se on mahdotonta, ellemme siirry uudelle tasolle, kohti Euroopan unionin kansainvälistä identiteettiä ja yhteistä puolustuspolitiikkaa. Se on vaikeaa, varmasti erittäin vaikeaa, mutta vaihtoehtoja ei ole. Minä ainakin olen vakuuttunut tästä.
Herra Tindemansia on sanottu haihattelijaksi, mutta minun mielestäni hän on realisti. Haihattelijoita, ja vaarallisiakin, ovat ne, jotka tuijottavat menneisyyteen eivätkä osaa tehdä muuta kuin luoda uudelleen tilanteita, jotka jo tunnemme. Menneisyydestä säilytämme kielten ja kulttuurien erilaisuuden, joka on Euroopan unionin suunnaton rikkaus, mutta jätämme taaksemme menneisyyden pahimmat ilmiöt, diktatuurit, sodat, rasistiset ideologiat ja nationalismin. Katsokaamme rohkeasti eteenpäin. Äskettäin erään ennenaikaisesti kuolleen Länsi-Euroopan unionin toimihenkilön hautajaisiin oli toimitettu muistoseppele edesmenneen henkilön työtovereilta. Rakkaalle vainajalle osoitetun liikuttavan tervehdyksen rinnalla nähtiin melko erikoinen tervehdys: " Gli amici dell'Unione europea accidentale " . Tässä on pieni virhe, joka muuttaa merkityksen "Läntisen Euroopan unionin ystävistä" "sattumanvaraisen Euroopan unionin ystäviksi" . Kuitenkin tarvitsemme todellista kansojen ja valtioiden liittoa, emme yhteensattumaa historian kulussa.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, WEU kehittää operationaalista toimintakykyään sisäisen optimoinnin avulla. WEU on tällä tavalla kehittymässä vuonna 1992 tapahtuneen tehtäviensä laajentamisen mukaiseksi tehokkaaksi eurooppalaiseksi kriisienhallintavälineeksi. Sen vuoksi on tärkeää, että seuraamme tätä prosessia parlamentaarisesti, kuten tänään teemme.
WEU: lla on minun mielestäni kaksi tehtävää, yhtäältä opastaa Itä-Euroopan uusia jäseniä yhdentymisessä ja toisaalta vahvistaa euro-atlanttisen liiton eurooppalaista pilaria. Tätä taustaa vasten on erittäin tärkeää muotoilla sekä WEU: n ja EU: n että WEU: n ja NATOn välisiä suhteita tarvittavan herkästi.
Herkkyyttä tarvitaan Euroopan ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden vuoksi, mutta myös EU: n joidenkin jäsenvaltioiden, kuten Ison-Britannian, Tanskan, Irlannin, Itävallan ja Ruotsin vuoksi, joissa suhtaudutaan mitä erilaisimmista syistä vähintäänkin pidättyväisesti Euroopan unionin sotilaallisen ulottuvuuden kehittämiseen. Emme halua kuitenkaan, hyvä tanskalainen kollega Bonde, tällä keskustelulla missään tapauksessa vaikuttaa Tanskan 28. toukokuuta pidettävään kansanäänestykseen. Tanskalla on, kuten millä tahansa muullakin maalla, Amsterdamin sopimuksen mukaan mahdollisuus jättäytyä ulkopuolelle, kun kysymyksessä ovat sotilaalliset toimet. Toimisimme mielestäni kuitenkin väärin, jos emme suhtautuisi vakavasti juuri puolueettomien maiden kansalaisten huoliin.
Ymmärrän muuten hyvin myös Yhdysvaltojen suhtautumista, joka on sitä mieltä - viimeksi Korfulla - että NATO-ratkaisun myötä WEU: lle pitäisi vain antaa itsehallinnolliset yhteiset resurssit, jos äkilliset YUTP-tehtävät sitä jonkin kriisin vuoksi vaativat.
Minäkin olen tiukasti sitä vastaan, että WEU: lle myönnettäisiin NATOssa periaatteessa ja jatkuvasti itsehallinnollisia resursseja suunnittelua ja käyttöä varten, mutta - tämän sanon myös Kansakuntien Eurooppa -ryhmän suuntaan - WEU: ssa ei voi olla kysymys siitä, että järjesteltäisiin NATOn rinnalla ja ilman euro-atlanttista yhteisymmärrystä Euroopalle arvostusta à la Paris. Kysymys voi olla vain siitä, että esimerkiksi Balkanin kriisejä ratkotaan tulevaisuudessa sellaisen YUTP: n avulla, joka rajoittuu yhteisten operatiivisten, humanitaaristen ja rauhaa turvaavien WEU-toimien toteuttamiseen.

Eriksson
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä McKennaa, Theorinia ja Ojalaa heidän puheenvuoroistaan, jotka ovat mielestäni olleet kuin pieniä valopilkkuja muuten aika pimeässä ja synkässä keskustelussa.
Tämä saa minut yhtä ahdistuneeksi kuin äskettäin perusteellisesti lukemani Tindemansin mietintö. Valitettavasti mietintöön liittyvät tarkistukset eivät saaneet minua sen iloisemmaksi. Tämähän on Euroopan parlamentin tekemä valiokuntaaloitteinen mietintö. Sen vuoksi minusta olisi erittäin valitettavaa, jos tämä kansan valitsema joukko ilmoittaisi valitsijoilleen tällaisesta merkistä. Esimerkiksi minkäänlaisia uusia näkökulmia ei oteta huomioon, ei edes jäseninä olevien neljän puolueettoman valtion ajamaa politiikkaa. Toivon todellakin, että hylkäämme mietinnön.

Truscott
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella esittelijää tämän ajankohtaisen mietinnön laatimisen johdosta. Tindemans on aivan oikeassa osoittaessaan, että kaikki EU: n jäsenvaltiot eivät ole valmiita omaksumaan yhteistä turvallisuuspolitiikkaa, huolimatta siitä, että Amsterdamissa WEU: ta pidettiin erottamattomana osana EU: n kehitystä.
Amsterdamin sopimuksessa kehitetään tehokkaampaa yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaa ja korostetaan EU: n ja WEU: n välistä läheisempää institutionaalista ja organisatorista yhteyttä, mukaan lukien Petersbergin humanitaaristen tehtävien ja rauhanturvaamistehtävien kehittäminen.
Suhtaudun myönteisesti mietinnössä esitettyihin viittauksiin yhteisten erikoisjoukkojen (Combined Joint Task Forces) tehtävästä, euro-atlanttisesta yhteistyöneuvostosta, rauhankumppanuusohjelmasta ja Euroopan asehankintaviraston perustamisen tärkeydestä. Mietinnössä korostetaan myös maailmanlaajuisen aseidenriisuntaa koskevan tavoitteen tärkeyttä, vakaussopimuksen tärkeyttä ja suhtaudutaan myönteisesti EU: n asekaupan käytännesääntöjä koskevaan luonnokseen.
Mietinnössä on myös esitetty asioita, joista olen eri mieltä. WEU: n ja EU: n yhdentyminen lähitulevaisuudessa ei ole realistinen ehdotus. En hyväksy sitä, että yhteisen puolustuspolitiikan tarkoituksena on unionin etujen suojelu kaikissa suhteissa, mukaan lukien huoltovarmuus.
Lisäksi en hyväksy sitä, että turvallisuus- ja puolustusasiat tuotaisiin komissaarin alaisuuteen tai että toimintapolitiikan suunnittelu - ja varhaisvaroitusyksikön pitäisi laatia valkoinen kirja puolustuksesta Euroopan neuvoston hyväksyttäväksi. EU: n ei myöskään tulisi allekirjoittaa sotilaallista yhteistyötä koskevia sopimuksia Venäjän tai IVY-maiden kanssa.
Euroopan unionin perustamissopimuksen muuttaminen siten, että siihen sisällytetään WEU-sopimuksen 5 artikla, ei myöskään ole käyttökelpoinen vaihtoehto.
Näillä perusteilla en valitettavasti voi kannattaa mietintöä sen nykyisessä muodossa - ja korostan sen nykyisessä muodossa.

Donner
Arvoisa puhemies, en kuulu niiden kollegojen ryhmään, jotka onnittelevat Tindemansia. Tämänpäiväisessä mietinnössä on unohdettu, että unionissa on neljä sotilaallisesti liittoutumatonta jäsentä ja että niiden suostumus tarvitaan toteuttamaan Tindemansin ja muiden unelma WEU: n ja unionin yhdentymisestä.
Toisaalta, kuten on jo mainittu, Amsterdamin sopimukseen on tehty yksi parannus Ruotsin ja Suomen aloitteesta, nimittäin Petersbergin tehtävien sisällyttäminen. Tämä viittaa siihen, että liittoutumattomat maat ovat yhtä kiinnostuneita kuin muut kehittämään yhteistä puolustuspolitiikkaa. Yhteinen puolustus ja yhteinen toiminta riippuu lopulta geopolitiikasta ja kansallisista eduista. Tämä pätee sekä pieniin että suuriin jäsenvaltioihin, kuten kävi ilmi Jugoslavian kriisin huonosta hoidosta. Ainakin minä olisin valmis lähettämään joukkoja Kosovoon, jos muut ratkaisut epäonnistuvat.
Suomi, joka on tällä hetkellä ainoa unionin jäsen, jolla on yhteinen raja Venäjän kanssa, katsoo, että on tärkeää kehittää molempia osapuolia hyödyntäviä ja rauhanomaisia suhteita kyseisen maan kanssa, mikä eroaa jyrkästi NATO-strategiasta. Portugali voi olla eri mieltä asiasta. Euroopan puolustuspolitiikkaa koskevia päätöksiä ei pitäisi tehdä Washingtonissa, kuten on aiemmin tehty. Mietinnön nykyisen sanamuodon heikkoutena on väärien unelmien ja miellyttävien sanojen yhdistäminen. Jos sosialistien tarkistusehdotuksia ei hyväksytä, monien meistä on äänestettävä koko mietintöä vastaan.

Wiersma
Arvoisa puhemies, uskon olevani viimeinen puhuja tällä kertaa tässä innostavassa keskustelussa, joka ei ole ensimmäinen eikä viimeinen tämän aiheen tiimoilta. Siitä, että keskustelu on innostava, voi kiittää kollega Tindemansin edistyksellisiä mietintöjä, joissa tätä aihetta on käsitelty jo vuosikymmenten ajan. Olen suhtautunut ja suhtaudun edelleen epäilevästi mahdollisuuksiin kehittää todellista puolustuspolitiikkaa unionissa. En vastusta asiaa periaatteessa, mutta pidän järkevänä, että NATO jätetään tässä asiassa nykyiseen rooliinsa. Lisäksi minusta ei ole järkevää tehdä käsitteellisistä asioista ongelmaa. Keskustelu oman alueen puolustamisesta on jäänyt hieman taka-alalle, ja sen tilalle on viime vuosina tullut paljon tärkeämpi keskustelu NATOn, Euroopan unionin ja WEU: n roolista kriisienhallinnassa. Minua kiinnostaa vielä enemmän, kykeneekö unioni hoitamaan niin sanottuja Petersbergin tehtäviä tilanteen niin vaatiessa. Silloin on kysymys kriisienhallinnasta jossain muualla. Tämä on mielestäni myös kansallisella tasolla käytävän sotilaallisia asioita koskevan keskustelun ydin. Näiden tehtävien suorittamisen, joiden perusta on asetettu Amsterdamissa, sekä niihin valmistautumisen täytyy muuttua tulevina vuosina ensisijaisen tärkeäksi. Silloin on kysymys myös Euroopan unionin ja Länsi-Euroopan unionin suhteen käytännön toteuttamisesta tässä asiassa. Unioni tarvitsee ennen kaikkea myönteistä käytännön kokemusta, sen olen itsekin sanonut usein. Mahdollisesta kriisienhallinnasta saadun kokemuksen yhteydessä herää ehkä kysymys yhteisestä puolustuksesta. Haluaisin kuitenkin kääntää koko asetelman toisin päin. Unionin täytyy oppia luottamaan itseensä turvallisuuskysymyksissä. Euron käyttöönotto tuo varmasti myös tähän asiaan tarvittavaa dynamiikkaa. Usein sanotaan, että talousliitto johtaa poliittiseen liittoon. Uskon, että tämän parlamentin turvallisuusasiantuntijat kulkevat tässä asiassa kohti valoisaa tulevaisuutta.
Lopuksi haluan sanoa jotain, mitä usein toistetaan. Euroopan unionin paras panostus turvallisuuteen on unionin laajeneminen. Siihen ei liity mitään sotilaallisia keinoja. Kun tässä parlamentissa keskustellaan unionin turvallisuuteen liittyvästä tehtävästä, mielestäni lähtökohtana täytyy pitää sitä, että Euroopan unionilla on käytössään runsaasti turvallisuuspoliittisia keinoja.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin ilmaista pitäväni suuressa arvossa herra Tindemansin mietintöä, jossa käsitellään Euroopan unionin yhteistä puolustuspolitiikkaa. Minua ei hämmästytä lainkaan mietinnön laatu eikä myöskään kompromissihenkisyys, kun ajattelen, kuinka viisaasti herra Tindemans on hoitanut vastuutaan hallituksessa ja toiminut ulkoministerinä pitkän aikaa. Muistan hyvin myös Tindemansin käsistä peräisin olevat mietinnöt, joissa hän on vedonnut selkeän yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan aikaan saamisen puolesta, mikä on hänen mielestään vahvan Euroopan unionin lopullinen tavoite. Nyt kun askel rahaliiton suuntaan on hiljattain otettu, yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ansaitsee mielestäni jälleen lisää huomiota, ja meidän on syytä käyttää hyväksi rahaliiton antamaa yhtenäistävää sysäystä, jotta saavuttaisimme yhteisemmän ulko- ja turvallisuuspolitiikan.
Tindemansin mietintö on erityisen ajankohtainen. Olen jo maininnut joitakin syitä tähän liittyen. Lisäksi keskustellessamme aikaisemmin Euroopan puolustuspolitiikasta olemme voineet viitata entisen Jugoslavian traagisiin tapahtumiin ja niiden antamiin opetuksiin. Nykyisin ei ole kuitenkaan enää mahdollista keskustella tästä aiheesta abstraktilla tasolla, koska Eurooppa on joutumassa uudelleen tilanteeseen, jossa nähdään etnisen konfliktin kauhujen toistuvan, jos varotoimenpiteisiin ei ryhdytä ajoissa.
Puhun kohta vielä erikseen Kosovon tilanteesta. Minusta tuntuu, että myös tämän keskustelun aikana voidaan vaihtaa ajatuksia siitä asiasta, koska herra Tindemansin mietinnössään esittämissä huomautuksissa on niin paljon liittymäkohtia Kosovon tilanteeseen. Kosovon konfliktin laajenemisen tai äkillisen muuttumisen poliittiset, taloudelliset ja humanitaariset seuraukset vaikuttaisivat suoraan Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja jäsenehdokasvaltioiden etuihin. Tarkoitan tässä myös sitä mahdollisuutta, että valtavan suuret pakolaisvirrat voisivat syntyä toistamiseen. Tällaisen tilanteen mahdollisuus on ollut usein myös keskustelujen aiheena tässä parlamentissa.
Keskustelin eilen rouva Ogatan kanssa, joka toimii Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasioiden komissaarina. Hän ilmoitti minulle, että Bosnian ja Hertsegovinan ulkopuolella on vieläkin 1, 8 miljoonaa koditonta ja pakolaista, eikä tilanteelle ole näkyvissä mitään ratkaisua. Meidän täytyy toimia vielä pitkään myös muiden asioiden parissa Bosnian ja Hertsegovinan hitaasti paranevan tilanteen vakiinnuttamiseksi. Tämän vuoksi on täysi syy pyrkiä käyttämään kaikkia unionilla käytössään olevia resursseja - tai resursseja, jotka se voi saada käyttöönsä - pahemman tilanteen välttämiseksi Kosovossa ja sen ympäristössä.
Tarkoitan tässä Länsi-Euroopan unionin mahdollista osallistumista aloitteisiin, joiden tarkoituksena on äkillisestä muutoksesta aiheutuvan riskin vähentäminen mahdollisimman tehokkaasti. Tarkoitan erityisesti toimenpiteitä, jotka hyödyttäisivät entisen Jugoslavian osavaltioita, Makedoniaa ja Albaniaa. Kuten myös herra Tindemans myöntää, Euroopan unioni epäonnistui viime vuonna pyrkiessään Länsi-Euroopan unionin avulla konfliktin hallintaan Albaniassa. Kaikki kunnia Italialle, joka vain kolme kuukautta eurooppalaisen vuoropuhelun jälkeen onnistui muutaman muun maan tuella lähettämään paikalle joukkoja ja itse asiassa helpottamaan tilanteen vakiinnuttamista. Euroopan unionin ja Länsi-Euroopan unionin tehtävänä olisi kuitenkin ollut - kun otetaan huomioon, mitä Amsterdamin sopimuksessa mainitaan niin sanotuista Petersbergin tehtävistä - ottaa johtoasema ratkaistaessaan Albanian senhetkistä kriisiä, joka oli aiheutunut pyramidipeliskandaalista. Silloin oli kysymys Amsterdamin sopimuksessa mainituista Petersbergin tehtävistä. Nyt on syntymässä vastaavanlainen tilanne, ja kysymys on siitä, onko olemassa riittävästi poliittista tahtoa, jotta yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikan turvallisuusnäkökohdille saadaan annetuksi tosiasiallinen sisältö.
Aikaisemmin iltapäivällä luullakseni herra Lambrias viittasi WEU: n kokoukseen, joka pidettiin eilen ja toissapäivänä Rhodoksella. Kokouksen tulokset eivät kuitenkaan osoita, että merkittävistä aloitteista olisi sovittu. Herää kysymys, että eikö olisi johdonmukaista, että Länsi-Euroopan unionia pyydettäisiin joka tapauksessa laatimaan analyysi turvallisuustilanteesta paikan päällä, mihin liittyisi suosituksia siitä, millä tavalla Länsi-Euroopan unioni mahdollisesti voisi vaikuttaa alueen turvallisuuteen.
On oikein ja järkevää, että tätä asiaa tarkastellaan myös NATOn piirissä. Mutta miksi Euroopan unionin tai Länsi-Euroopan unionin erityinen panos ei voisi olla yksi mahdollisuuksista? Konkreettisten ja tarkoituksenmukaisten toimintamallien puuttuminen johtaa siihen, että keskustelusta Länsi-Euroopan unionin asemasta osana Euroopan turvallisuusjärjestelmää tulee hyvin teoreettista.
Tindemansin mietinnössä puhutaan Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteetistä käyttäen taustana Länsi-Euroopan unionin asemaa NATOssa. Yhdyn itse asiassa herra Wiersman juuri esittämiin huomautuksiin, kun kysymys on siitä, onko järkevää käydä laajaa keskustelua yhteisestä puolustuspolitiikasta, jos emme ole päässeet vieläkään eteenpäin yhteisessä ulkopolitiikassa ja vielä vähemmän yhteisessä turvallisuuspolitiikassa. Eikö ensisijainen asia olisi, että unioni ennen kaikkea suuntautuisi ja keskittyisi siihen, että saataisiin luoduksi sisältö sille, mitä myös Amsterdamin sopimuksessa nimitetään Petersbergin tehtäviksi. Ne käsittävät rauhaa edistäviä tehtäviä, rauhanturvaamista, humanitaarisia tehtäviä ja muuta vastaavaa. Jos tämä ei ole yksi mahdollisuuksista tai jos tämä ei johda konkreettisiin toimiin, voidaan kysyä, kannattaako Euroopan unionin sisällä elätellä suuria toiveita Euroopan puolustusidentiteetistä. Jos puhumme puolustusidentiteetistä ja liitämme sen alueen koskemattomuuden ja yhtenäisyyden puolustamiseen, uskon, että kukaan tässä parlamentissa ei kiistä sitä, että siitä asiasta on ensisijainen vastuu myös tulevaisuudessa Pohjois-Atlantin liitolla eli NATOlla. Puhumme täällä siitä, että täytyisi toimia myös itse sotilaallisia keinoja käyttäen, jos on kysymys esimerkiksi alueellisen kriisin hallinnasta, ja siinä asiassa myös Amsterdamissa on päästy eteenpäin. Toistan vielä kysymykseni. Pitääkö meidän jättää mahdollisuutemme käyttämättä samalla tavalla kuin vuosi sitten Albaniassa, kun Kosovon kriisi uhkaa tänä vuonna jälleen karata käsistä? Sitten kyselemme jälkikäteen, miksi ennalta ehkäiseviin toimiin ei ryhdytty ajoissa.
Aivan kuten herra Tindemans, komissio on myös vedonnut suosituksillaan, jotka menivät ensin hallitusten välisen konferenssin käsiteltäviksi, siihen, että Länsi-Euroopan unioni sulautettaisiin asteittain Euroopan unioniin. Tällä tavalla voitaisiin päästä parempaan tasapainoon myös unionin käytössä olevien diplomaattisten, poliittisten, taloudellisten ja sotilaallisten keinojen välillä.
Jos unioni ei onnistu sen pohjalta, mitä perustamissopimuksessa niin Maastrichtin kuin Amsterdamin sopimuksissa on sovittu ja mihin kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, eli jos unioni ei onnistu sopimustekstien pohjalta saamaan aikaan päättäväisempää ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jota tukevat kriisien hallinnassa sotilaalliset keinot, silloin koko yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka kärsii mielestämme suuren vahingon. Nyt kun unioni on käynnistänyt laajenemisprosessin, tätä uskottavuutta ei saa vaarantaa. Laajentuneen Euroopan unionin on myös ennen kaikkea saavutettava sellainen poliittinen asema, joka vastaa unionin talouden kokoa ja etuja, ja unionin on myös kyettävä puolustamaan näitä etuja kaikin käytettävissä olevin keinoin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari van den Broek!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Intian ydinkokeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Intian ydinkokeista.

Henderson
Arvoisa puhemies, 11. toukokuuta Intian hallitus ilmoitti, että se oli tehnyt kolme maanalaista ydinkoetta. Puheenjohtajamaa antoi myöhemmin seuraavan julkilausuman: "Puheenjohtajamaa ilmaisee olevansa tyrmistynyt kuultuaan Intian ydinkokeista, jotka tehtiin aiemmin tänään. Euroopan unioni on täysin sitoutunut toteuttamaan ydinsulkusopimuksen ja ydinkokeet kieltävän sopimuksen, jonka tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen. Euroopan unioni on erittäin kiinnostunut rauhan ja vakauden säilymisestä Etelä-Aasiassa ja on huolestunut ydinaseiden ja ohjusten leviämisen vaarasta. Puheenjohtajamaa vakuuttaa, että jäsenvaltiot tulevat keskustelemaan tämän kokeen vaikutuksista poliittisessa komiteassa 12. toukokuuta" , niin kuin sittemmin tapahtuikin.
Intian hallitus on tänään ilmoittanut, että se on tehnyt kaksi lisäkoetta, jotka hallituksen mukaan päättävät suunnitellun koesarjan. Nämä kokeet on tehty välittämättä lainkaan kansainvälisestä mielipiteestä. Tämä on erittäin huolestuttava askel, joka voi johtaa ainoastaan alueen turvallisuuden horjumiseen. Kokeet ovat ristiriidassa aseidenriisuntaprosessin kanssa, johon suuri enemmistö kansainvälisestä yhteisöstä on sitoutunut.
Poliittisessa komiteassa päätettiin, että Euroopan unionin on ryhdyttävä virallisiin toimiin Intian ja Pakistanin hallituksia vastaan. Niihin ryhdytään tänään. Kaakkois-Aasian asioidenhoidossa tunnussanana on maltillisuus. Euroopan unioni kehottaa edelleen Pakistania ja Intiaa ratkaisemaan ongelmansa kahdenvälisten vuoropuhelujen kautta. Tämä tarjoaa ainoan realistisen toivon ratkaista näitä maita erottavat kysymykset.
Euroopan unionin ja Intian välisten suhteiden vaikutuksista keskustellaan yleisten asioiden neuvostossa 25. toukokuuta. Tässä neuvostossa Euroopan unioni päättää vastauksestaan. Vastauksen on kuitenkin oltava harkittu ja oikeassa suhteessa tekoon.

Rocard
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, minulla on ainoastaan kaksi minuuttia aikaa, ja kahdessa minuutissa ei voi muuta kuin puhua pintapuolisesti. Intian juuri tekemät viisi ydinkoetta - saimme nimittäin juuri tietää, että tänä aamuna on tehty kaksi koetta lisää, kolmen toissapäivänä tehdyn kokeen jälkeen - ovat poikkeuksellisen vakavia.
Intialla on nimittäin meneillään ratkaisematon alueselkkaus kahden naapurinsa kanssa: toinen, Kiina, on tunnustettu ydinasevalta, ja toinen, Pakistan, on mahdollinen ja ehkä jopa salainen ydinasevalta. Kiina ja Pakistan ovat kuitenkin molemmat allekirjoittaneet syyskuussa 1996 New Yorkissa ydinkoekieltosopimuksen (CTBT) - vaikka ne eivät ole sitä tietääkseni vielä ratifioineet - ja ne ovat noudattaneet sitä tähän asti. Kyseessä on siis epäluottamusta osoittava teko ja vaihe asteittaisessa tilanteen kehittymisessä kohti sellaista selkkauksen ratkaisemista, joka ei ole rauhanomainen.
Vaara on äärimmäisen suuri. Päinvastoin kuin monet tätä aihetta kommentoineet, arvoisa ministeri, en ole omalta osaltani yllättynyt. Intian selittävä puhe sen kieltäytyessä allekirjoittamasta CTBT-sopimusta oli jo paljonpuhuva ja merkki siitä, mitä tuleman pitää.
Intialla on nykyisin rajun kansallismielinen hallitus, jonka muodostamista olemme lähes kaikki pahoitelleet täällä, mutta se, että viisi ydinkoetta kyettiin tekemään ennen kuin kaksi kuukautta oli kulunut tämän hallituksen valtaantulosta, osoittaa ilmiselvästi, että kaikki oli valmista ja että kyse on kokonaisen kansakunnan sitoutumisesta.
On mahdollista, että tämä suuri maa, jonka kulttuuri on hyvin vanha ja merkittävä ja jossa ei voi vierailla, kuten minä tein, rakastumatta siihen, ilmaisee näin tunteen, että kansainvälinen yhteisö on unohtanut sen tai halveksii sitä, ja luottamuksen puutteensa tämän yhteisön kykyihin ohjata selkkausten rauhanomaisen ratkaisun prosesseja.
Vaikka monet kansat reagoivat suuttumuksella, mutta myös vastuuntuntoisesti ja asian vakavuuden ilmaisten, huomasitte, että Venäjän tasavalta sanoi juuri omalta osaltaan jotenkin näin - ja liioittelen hieman - että Intiaa vastaan ei pidä harkita pakotteita, sillä se on liian hyvä asiakas!
Yhdysvaltain strateginen johtoasema maailmassa on kriisissä, niin selvästi Intia, äskettäin ohjuskokeen tehnyt Pakistan ja herra Netanjahu tekevät siitä pilaa.
Euroopan vastuusta, arvoisa ministeri, tulee näin ollen musertava. Kykenemmekö määräämään kaikki yhdessä taloudellisista ja diplomaattisista pakotteista, jotka ovat välttämättömiä? Kykenemmekö saamaan Ranskan ja IsonBritannian käynnistämään suunnitelman täydellisestä ydinaseriisunnasta, jota Canberran komissio ehdottaa ja joka on ainoana omiaan rauhoittamaan Intian niemimaan alueellista jännitystä sillä ehdolla, että suuret valtiot toimivat ensin?
Ajankohtainen kansainvälinen tilanne ei odottele menettelyihin liittyvää epäröintiämme. Arvoisa ministeri, Euroopan unionin ensimmäisen suuren aloitteen ulko- ja turvallisuuspolitiikassa on liityttävä ydinvoimaan. Asialla on kiire.

Smith
Arvoisa puhemies, esityslistassa todetaan, että neuvosto esittää julkilausuman Intian ydinkokeista, ja sen jälkeen voimme esittää kysymyksiä. Minä oletin luottavaisesti luettuani tämän, että voisimme esittää neuvostolle kysymyksiä. Halusin ainoastaan pyytää neuvostoa virkistämään muistiani: esittikö se samalla tavalla paheksuntansa, kun Ranska teki ydinkokeita? Tuomitsiko se Ranskan tämän takia?

Puhemies
Herra Smith, oletan, että meillä on sama tämän päivän esityslista, ja omalla esityslistallani lukee seuraavaa: neuvoston julkilausuma Intian ydinkokeista ja sitä koskevat kysymykset, neuvoston ja komission julkilausumat Kosovosta sekä niitä koskeva keskustelu.
Ryhmät ovat sopineet - näin minulle sanottiin - että kysymysten sijasta järjestetään keskustelu, ja sen vuoksi puhujat ovat ilmoittautuneet. Luulen, että ryhmät keskustelivat siitä myös yksimielisesti. Olen todella pahoillani, etten voi nyt antaa teille puheenvuoroa kysymyksen tekemiseksi, mutta näin on päätetty.

Spencer
Arvoisa puhemies, ryhmäni haluaisi tuomita nämä kokeet, mutta siten me myöntäisimme, että tämä oli poliittinen räjähdys ja vastaus puolueen poliittiseen ohjelmaan, joten olen samaa mieltä herra Smithin kanssa siitä, että nämä ovat hyvin samanlaisia kuin Ranskan viimeksi tekemät kokeet. Minusta tuntuu sen tähden, että tämä vaatii poliittisen vastauksen.
Ei todellakaan pitäisi olla välttämätöntä räjäyttää pommeja maailmalla kansainvälisen yhteisön huomion saamiseksi, ja pelkään pahoin, että Euroopan unioni on liian kauan osoittanut olevansa sokea Etelä-Aasiaa kohtaan. Ryhmäni katsoo, että ei ole järkevää olla ottamatta huomioon yhtä neljäsosaa maailmasta, olipa kyse sitten ydinaseita tai ilmaston muutoksia koskevista asioista, joissa Intialla ja Kiinalla on myös keskeinen osa.
Haluaisin esittää kaksi kysymystä, jos mahdollista, puheenjohtajavaltiolle: voisiko se harkita Etelä-Aasian turvallisuutta koskevan alueellisen kokouksen koollekutsumista? Minusta tämä vaikuttaa hyödyllisemmältä reaktiolta kuin Yhdysvaltain sanktioehdotukset, vaikka luulen, että molemmat vaihtoehdot voitaisiin toteuttaa rinnakkain. Toiseksi kysyisin, vieraileeko puheenjohtaja ulkoasioita käsittelevässä valiokunnassa tämän kuun lopussa, hänen mainitsemansa neuvoston kokouksen jälkeisenä päivänä, sillä keskustelemme André-Léonardin mietinnöstä, joka koskee uutta Euroopan unionin ja Intian välistä kumppanuussopimusta ja seuraavien viikkojen tapahtumat voivat todennäköisesti vaikuttaa mielipiteeseemme? Uskon, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan tärkeä tehtävä on rauhoittaa tätä valitettavaa välikohtausta, ennen kuin se kehittyy alueelliseksi katastrofiksi.

Malerba
Arvoisa puhemies, osallistun keskusteluun sekä oman poliittisen ryhmäni nimissä tuomitakseni Intian hallituksen aloitteen että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan Euroopan unionin ja Intian välistä kumppanuussopimusta koskevan mietinnön esittelijänä.
Valiokuntamme, samoin kuin ulkoasioita käsittelevä valiokunta, kuten herra Spencer on jo huomauttanut ulkoasiainvaliokunnan osalta, oli aikeissa hyväksyä komission Euroopan unionin ja Intian kumppanuutta tukevan ja vahvistavan suuntaa-antavan asiakirjan.
On kuitenkin selvää, että meidän on - kun otetaan huomioon Intian uuden hallituksen päätökset ydinkokeiden uudelleen aloittamisesta - pohdittava uudelleen mietinnön sisältöä ja harkittava omaa kantaamme, joka, toisissa oloissa, oli erittäin myönteinen.
Näiden uusien tapahtumien valossa keskustelemme ensi viikolla, tarkemmin sanoen toukokuun 19. päivänä, tästä aiheesta taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa ja pohdimme, tämän valiokunnan toimivallan puitteissa, yhdessä komission kanssa, taloudellisia toimia, joihin Intian suhteen ryhdytään, sekä niiden mahdollista koordinointia ja järjestämistä. Muistutan, että valiokuntamme pitää tärkeänä sitä, että ne taloudelliset toimet, joihin mahdollisesti ryhdytään, ovat monenvälisiä, ja se vastustaa kahdenvälisiä aloitteita.
Vaikka toisaalta Euroopan unioni haluaakin säilyttää parhaat mahdolliset taloudelliset ja kaupalliset suhteet Intiaan, ja vaikka voisimmekin jollain tavoin ymmärtää Intian huolen Kiinan ydinasevalta-asemasta, sillä Kiina ei myöskään ole allekirjoittanut ydinkokeet kieltävää sopimusta, emme kuitenkaan voi suhtautua välinpitämättömästi ydinaseistuksen asteittaisen laajentumisen vaaraan, jonka tämä päätös tekee uudelleen ajankohtaiseksi.
Yhdysvaltojen ja Japanin päätökset, mahdolliset pakotteet, vaativat myös Euroopan unionilta nopeita kannanottoja. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta vaatii tätä varmasti. Muistutan, että parlamentti on aina kannattanut kansainvälisellä tasolla sovittuja toimia, ja uskon siksi, että mahdolliset monenväliset päätökset on tehtävä YK: n turvallisuusneuvostossa.

Bertens
Arvoisa puhemies, viisi hiljattain tehtyä ydinkoetta eivät lainkaan paranna tilannetta, ja ne vaarantavat ydinaseriisunnan, joka on ollut käynnissä kylmän sodan päätyttyä sekä CTBT-sopimuksen allekirjoittamisen ja ydinsulkusopimuksen jatkamisen jälkeen. Intia on kyllä tärkeä maa, mutta nyt se uhkaa vaarallisella tavalla alueen vakautta. Herra Spencer on aivan oikeassa sanoessaan, että kysymys ei ole vain sotilaallinen vaan ennen kaikkea poliittinen.
Intiaa täytyy ojentaa, se on selvä, mutta ojentamisen täytyy myös olla varoitus muille maille. Ydinasevaltiot ovat sitoutuneet ydinaseriisuntaan hiljattain tehdyissä sopimuksissa. Tulokset eivät ole kehuttavia, arvoisa puhemies. Yhdysvallat jatkaa kuitenkin subkriittisiä kokeita, eikä Venäjän duuma ratifioi START II -sopimusta. On erityisen tärkeää, että kaikki asianosaiset valtiot osallistuvat aseidenriisuntaan, joka on nyt lopulta käynnistynyt. Intian yksipuolinen tuomitseminen ei ole tietenkään oikein, mutta muiden asianomaisten maiden täytyy kuitenkin saada varoitus. Voimme saavuttaa tavoitteemme vain toimimalla yhdessä.

Wurtz
Arvoisa puhemies, Intian uuden pääministerin tekemän päätöksen vakavuutta ja vastuuttomuutta ei korosteta koskaan tarpeeksi. Se saattaa aloittaa prosessin, jonka seuraukset ovat ennakolta arvaamattomat alueella, jolla asuu yli kolmannes ihmiskunnasta ja jolla on sodittu monet sodat viime vuosikymmenien aikana. Se on haaste kansainväliselle yhteisölle eikä se ansaitse sitä arvovaltaa, jonka tämä suuri maa kykeni saavuttamaan menneisyydessä.
Hetki on luullakseni tullut käynnistää keskustelu ydinaseista ja niiden todellisesta hävittämisestä kaikissa maissa, poikkeuksetta. Tunnustetut ydinasevallat sitoutuivat juhlallisesti ydinsulkusopimuksen allekirjoittaessaan - sopimuksen 6 artikla - toimimaan omalta osaltaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Se on ydinaseiden leviämisen estämisen maailmanlaajuinen ja hallittu perusehto. Olemme kuitenkin kaukana siitä.
Niinpä haluaisin käyttää tätä foorumia hyväkseni esittääkseni vetoomuksen kaikille rauhanliikkeille ja niiden merkkihenkilöille, jotka ovat yhtä vakautuneita siitä, että aseriisuntataistelu on yhä, tai siitä tulee uudelleen, erittäin ajankohtainen vaatimus. Tavatkaamme toisemme. Tarkastelkaamme yhdessä, millaisiin aloitteisiin olisi ryhdyttävä ilmaistaksemme voimakkaan vastalauseen näille ydinkokeille ja saadaksemme laajemmin yleisen mielipiteen uudelleen liikkeelle rauhan haasteiden puolesta.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että Intian tekemät viisi ydinkoetta ovat suuri askel väärään suuntaan. Koko alue on nyt sekaisin. Tarkastelkaa vaikka Pakistanin reaktioita. Myös Kiina on reagoinut voimakkaasti. Lisäksi voidaan huomata, että ydinkokeet ovat saaneet koko maailman aivan oikeutetusti reagoimaan. Tässä asiassa en ole lainkaan tyytyväinen siihen, että puheenjohtajamaa sanoo, että meidän on reagoitava, mutta maltillisesti. Sanoisin, että meidän on reagoitava selvästi diplomatian keinoja ja myös erityisiä taloudellisia keinoja käyttäen. Meidän täytyy mielestäni tässä yhteydessä tarkastella perusteellisesti Euroopan unionin ja Intian välistä yhteistyösopimusta erityisesti vaarallisen teknologian myynnin osalta. Mielestäni meidän täytyy tosiaan pohtia sitä, kuinka suhtaudumme asiaan, ja näin myös AndréLéonardin mietinnön yhteydessä.
Toisaalta, viiden ydinasevaltion tekopyhyyteen ei ole puututtu riittävästi. Ne eivät ole tehneet mitään ydinaseriisunnan toteuttamiseksi, vaikka ydinsulkusopimuksessa määrätään siitä aivan selvästi. Sitten osoitellaan sormella muita, jotka levittävät ydinaseita, mikä on mielestäni erityisen kielteinen asia, mutta itse ei kanneta lainkaan vastuuta aseidenriisunnasta. Anteeksi vain, mutta tällainen toiminta ei ole enää oikein vakuuttavaa maailman silmissä. Euroopan unioni toimii uskottavasti vasta, kun myös Iso-Britannia ja Ranska ryhtyvät toimiin. En ole kuitenkaan vielä havainnut mitään sellaista.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, Intian tekemät viisi maanalaista ydinkoetta ovat saaneet luonnollisesti koko maailman säikähtämään. Intia ei sovella yleistä ydinkoekieltoa, koska se ei ole ratifioinut kyseistä sopimusta. Ollaksemme rehellisiä, Intia kokee Pakistanin ja Kiinan uhkaavan sitä ja on usein oikeassa suhtautumisessaan tähän uhkaan.
Kysymys ei ole vain siitä, että 15 unionin jäsenen pitäisi ottaa kansainvälisesti kantaa yhdessä, vaan kysymys on myös siitä, mitä teemme ensi viikosta lähtien, koska silloin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa päätetään yhteistyösopimuksen allekirjoittamisesta. Miten meidän pitäisi suhtautua tilanteeseen, eli pidättäydymmekö allekirjoittamasta siihen asti, kun Intia allekirjoittaa ydinsulkusopimuksen? Tarkoitan samalla, että meidän pitäisi olla poliittisesti paljon aktiivisempia, jotta ydinasevaltioiden tekopyhyydestä voitaisiin tehdä loppu, kuten Magda Aelvoet sanoi.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huolestuminen, jota voimme tuntea ydinaseiden leviämisen ennusmerkeistä, on ymmärrettävää, mutta se ei oikeuta kaikenlaiseen hurskasteluun. Neuvoston puheenjohtaja, brittiläinen ministeri, kuuluu hallitukseen, jolla on käytössään ydinase, mikä on tietenkin mukavampaa silloin, kun se halutaan kieltää muilta.
Saamme tietää, että Amerikan yhdysvallat aikoo päättää Intian vastaisista pakotteista, moraalin nimessä tietenkin, kuten aina, vaikka Yhdysvallat on ainoa valtio, joka on käyttänyt ydinasetta Hiroshiman ja Nagasakin siviiliväestöä vastaan. Voitteko selittää minulle, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minkä nimessä olisi oikeudenmukaista, moraalista ja nuhteetonta, että Kiinalla on tällä alueella käytössään ydinase, ja kuohuttavaa, moraalitonta ja skandaalimaista, että Intia saa vuorostaan ydinaseen käyttöönsä? Eikö kommunistipuolue, johon herra Wurtz kuuluu, ilmaissutkin tyytyväisyytensä silloin, kun Stalin hankki ydinpommin?
Ettekö ole sitä mieltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että vastauksen ydinaseiden leviämisongelmaan on oltava pikemminkin poliittinen? Meidän on käytettävä hyviä suhteitamme, joita meillä on kaikkien asianomaisten kanssa yrittääksemme sovittelulla lieventää jännitettä alueella. Mitä suurvaltoihin tulee, ne eivät voi kiertää käyttäytymissääntöjä, joita ne uskovat kykenevänsä määräämään muille. Muu maailma pitää kaikenlaista muuta asennetta sietämättömänä ja tekopyhänä saneluna.

Theorin
Arvoisa puhemies, nämä Intian tekemät kokeet ovat erittäin vakavia; ne voivat johtaa uuteen ydinasekilpavarusteluun maailmassa. Tämä asia vaatii luonnollisesti niin politiikoilta kuin kansalaisiltakin tulevia reaktioita. EU: n pitää reagoida sanojen lisäksi myös teoin. EU: n kansalaisten on toimittava samoin kuin Ranskan tekemien ydinkokeiden yhteydessä, nimittäin reagoitava käytettävissä olevin välinein.
Ruotsin hallitus on tänään välittömästi seisauttanut 900 miljoonan Ruotsin kruunun suuruisen yhteistyösopimuksen Intian kanssa. On kuitenkin tärkeää muistaa, että Intian perustelu ydinsulkusopimuksen allekirjoittamatta jättämiselle oli se, ettei sopimus sisältänyt kohtaa täydellisestä ydinaseriisunnasta. Tämä perustelu on nyt käännettävä Intiaa vastaan ja sitä on käytettävä, jos siihen todella vakavasti pyritään.
On kuitenkin tärkeää muistaa, että kaikkia ydinasevaltoja on kohdeltava samalla tavalla. Ne rikkovat todellisuudessa nykyään ydinsulkusopimuksen 6 kohdan mukaisia sitoumuksia ydinaseriisunnasta. Se on meidänkin pidettävä mielessämme ryhtyessämme toimiin Intian tekemiä ydinkokeita vastaan.

Oostlander
Arvoisa puhemies, kun Mururoan ydinkokeita jatkettiin Ranskan presidentti Chiracin suojeluksessa, oli luonnollisesti odotettavissa, että Aasian maat ja muut maat ottavat mallia sellaisesta käyttäytymisestä. Arvoisa puhemies, olemme hyväksyneet ydinaseiden olemassaolon huonolla omallatunnolla niiden pelotevaikutuksen vuoksi. On luonnollisesti aivan järjetöntä, jos kansallinen ylpeys yhdistetään tällaisen aseen omistamiseen. Näyttää siltä, että kansallismieliset poliitikot ovat jo pitemmän aikaa rauhoittaneet omaatuntoaan ajatuksella siitä, että kansallinen etu ja kunnia voivat oikeuttaa mihin tahansa. Me ja poliittiset oppi-isämme olemme keksineet Euroopan yhdentymisen sellaista politiikkaa ja nationalismia vastaan, koska nationalismi tarkoittaa itse asiassa sotaa. Esimerkiksi herra Helmut Kohl ja herra Mitterrand ovat tehneet täällä aikaisemmin vastaavia huomautuksia. Tämän vuoksi Euroopan täytyy olla ensimmäisenä tuomitsemassa Intian hyökkäävä käyttäytyminen. Olisi hyvin tärkeää, että myös Intian kansa havaitsisi, että hallitus on tehnyt suuren virheen, josta ei ole mitään hyötyä. Taloudellisia toimia silmällä pitäen on tärkeää, että teemme talouspakotteisiin valmiina olevien maiden, kuten Yhdysvaltojen ja Japanin, kanssa yhteistyötä selvittääksemme, mikä meidän tehtävämme pitäisi olla rauhan takaamiseksi kyseisellä alueella, kun neuvotellaan niiden kanssa, jotka tosiaan ovat valmiit käyttämään talouspakotteita. Toivon, että neuvosto voi toimia nopeasti ja tehokkaasti, kuten toivottiin myös Tindemansin mietinnössä, jotta näille asioille löytyisi hyvä ratkaisu ja jotta voisimme esittää maailman näyttämöllä normaalia ja arvostettua osaa.

André-Léonard
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Intian välisen vahvistetun kumppanuuden esittelijänä olin erityisen järkyttynyt Intian käsittämättömästä ja vaarallisesta asenteesta. Viisi ydinkoetta muuttivat täysin sen näkymän, joka Euroopan parlamentilla saattoi olla vahvistetusta kumppanuudesta. Halusimme tehdä mietinnöstämme tyhjentävän ja antaa siinä tarpeellisen poliittisen tukemme molempien osapuolien ilmaisemalle tahdolle tehostaa yhteistyötään. Intia on juuri vahingoittanut vakavasti sitä keskinäistä luottamusta, jota on rakennettu jo muutaman vuoden ajan.
Kannustan siis ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokuntaa olemaan sitä mieltä, että nykyolot eivät enää ole omiaan vahvistamaan kumppanuutta, vaan prosessi on päinvastoin väliaikaisesti keskeytettävä, kunnes Intia luopuu lopullisesti ydinkokeista, allekirjoittaa ja ratifioi ydinsulkusopimuksen ja ydinkoekieltosopimuksen ja edistää omalta osaltaan aktiivisesti suhteiden parantumista alueen valtioiden välillä ja erityisesti Pakistanin kanssa.
Ulkoasiainvaliokunnalla on tilaisuus keskustella siitä 25. toukokuuta mietintöni puitteissa.

Günther
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pidän edellisen puhujan tapaan kohtalokkaana, että Intia tekee kokeet ja että itse tuossa maassa ei esiintynyt ollenkaan kritiikkiä. Ilmoitetut pakotteet johtavat tätä taustaa vasten katsottuna luultavasti pikemminkin uhmareaktioon kuin oivallukseen, että alueen suurella demokraattisella maalla on myös esikuvan tehtävä.
Voimannäytteellä voidaan saada aikaan hetkellinen sisäpoliittinen vaikutus, mutta särkynyt ulkopoliittinen kuva ei ole missään suhteessa siihen. Sellaisen valtion, joka ei kykene poistamaan köyhyyttä omasta maastaan, ei pitäisi hankkia sisäpoliittista arvonantoa tuollaisilla näytöksillä.
Viimeinen asia, jota kehitysmaassa tarvitaan, on kilpavarustelu. Intia käyttää jo nyt talousarviostaan 12, 5 % sotilaallisiin menoihin ja Pakistan 27 %. Kun ottaa huomioon alueen varustelukilvan, ei ole kovin lupaavaa vaatia nyt pelkästään Intiaa lopettamaan kokeensa. Valtioiden yhteisön on lisäksi kysyttävä itseltään, oliko se niin helpottunut Ranskan ydinkokeiden loputtua Tyynellämerellä, ettei se ruvennut energisesti vaatimaan muiden valtioiden liittymistä olemassa oleviin sopimuksiin!

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän mahdollisuudesta vastata lyhyesti tässä lyhyessä mutta tärkeässä keskustelussa esille tulleisiin asioihin.
Haluaisin sanoa kysymyksiä esittäneille, että keskustelussa esille tuotuja asioita käsitellään yleisten asioiden neuvostossa 25. toukokuuta, kun siellä harkitaan unionin vastausta.
Täällä on esitetty kaksi epätarkkaa väitettä, joita haluan korjata. Toinen on, että Intiaa olisi laiminlyöty - en voi tukea väitettä, että unioni olisi laiminlyönyt Intiaa. Puheenjohtajavaltio on viimeisen kuukauden kuluessa käynyt Intian kanssa poliittista vuoropuhelua, jossa on käsitelty hyvin monenlaisia asioita. Vaikka Intiaa olisi laiminlyöty, en usko, että se millään tavalla oikeuttaa Intian hallituksen tekemiä ydinkokeita.
Toinen epätarkka väite oli mainittu rouva Aelvoetin puheenvuorossa, hän sanoi nimittäin minun sanoneen, että neuvoston vastaus tulee olemaan maltillinen. No, minä en ole sanonut, että vastaus olisi maltillinen. Minä itse asiassa sanoin, että vastauksen pitäisi olla harkittu ja oikeassa suhteessa tekoon, ja tämä on jotain aivan muuta.
Keskustelu on ollut erittäin merkittävä, sillä se on antanut meille mahdollisuuden keskittyä tähän asiaan, miettiä, miten unionin pitäisi reagoida, ja esittää vaihtoehtoja, jotta neuvosto voi 25. toukokuuta päättää toteutettavista toimista. Meidän on kuitenkin ennen kaikkea varmistettava, että otamme huomioon ydinsulkusopimuksen ja ydinkokeet kieltävän sopimuksen ja että nämä muodostavat 25. toukokuuta käytävien keskustelujen perustan.
Tärkein tehtävämme olisi miettiä sopivaa vastausta, jolla olisi mahdollisimman suuri vaikutus Intian hallitukseen, ja myös tehdä parhaamme alueellisen vakauden ja maltillisuuden turvaamiseksi Kaakkois-Aasiassa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Esityslista
Puhemies
Hyvät kollegat, aamupäivän ja iltapäivän keskustelut ovat viivästyneet pahasti; voitte todeta sen esityslistaa ja kelloa katsomalla. Sen vuoksi meidän on nyt pakko muuttaa tämän illan esityslistaa, ja ehdotan istunnon seuraavanlaista kulkua.
Esityslistalla on klo 17.30-19.00 kyselytunti. Ehdotan, että klo 21.00, siis iltatauon jälkeen, aloitamme jatkamalla keskustelua Euro-Välimeri-yhteistyöstä, jota ei aamulla saatu päätökseen. Sitten seuraisi keskustelu Kosovosta, Caudronin mietintö Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä, Mannin mietintö eurooppalaisesta elektronisen kaupankäynnin aloitteesta, sitten Hendrickin mietinnön suositukset toiseen käsittelyyn teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä, van Velzenin suositus toiseen käsittelyyn operaattorien välisestä numeron siirrettävyydestä ja ennaltavalinnasta, ja lopuksi vielä Collinsin mietintö geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöistä.
Onko huomautettavaa?

Titley
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Tunnistan ne valtavat ongelmat, joita meillä on esityslistan suhteen. Ei selvästikään ole mitään järkeä esittää julkilausumaa Kosovosta ja käydä keskustelua useita tunteja myöhemmin, jolloin neuvosto ei ymmärtääkseni ole paikalla. Haluaisin ehdottaa, että käsittelemme neuvoston ja komission Kosovoa koskevat julkilausumat, jonka jälkeen yksi puhuja kustakin ryhmästä saa käyttää puheenvuoron, kuten suunniteltiin, ja päätämme keskustelun siihen. Ne meistä, jotka on merkitty esityslistan loppuun, ovat valmiita tekemään uhrauksia edellyttäen, että saamme lausunnon jokaiselta ryhmältä, jotta voimme aloittaa keskustelun Kosovosta, päättää sen siihen, ja sen jälkeen aloittaa kyselytunnin.

Puhemies
Herra Titley, laskin juuri nopeasti, kuinka paljon siihen menisi aikaa. Teen sen vuoksi sovitteluehdotuksen tekemänne ehdotuksen pohjalta. Pyydämme neuvoston puheenjohtajaa ja komissiota johdattelemaan meidät Kosovoaiheeseen, ja keskustelu käydään sitten myöhemmin, kuten ehdotin.

Posselt
Arvoisa puhemies, Kosovo on tällä hetkellä yksi Euroopan pahimmista poliittisista ongelmista ja kriisipesäkkeistä. Halusimme keskustella aiheesta jonakin toisena ajankohtana. Meille sanottiin, että tänään sopisi paremmin, koska neuvoston julkilausuma annetaan tänään, ja sen vuoksi määräsimme keskustelun täksi päiväksi, kun laadimme maanantaina esityslistaa.
Eilen sitten ilmoitettiin klo 17.00, kun sali oli lähes tyhjä, melkein junttamaisesti, että tämän päivän esityslistaa muutettiin, ja olemme nyt siinä tilanteessa, että siirretyn ydinkoekeskustelun jälkeen pitäisi nyt oikeastaan aloittaa Kosovo-keskustelu. Neuvoston julkilausuma ilman sitä seuraavaa keskustelua on kuitenkin vain neuvoston lehdistötilaisuus! Siihen ei tarvita Euroopan parlamenttia, jos keskustelun puheenvuorot karkotetaan yöhön. Herra Titleyn ehdotus on todellakin äärimmäinen hyväksyttävissä oleva sovitteluehdotus. Meistä on erittäin epämiellyttävää hyväksyä sitäkään, mutta se, mitä sanoitte, ei ole sovitteluratkaisu vaan alkuperäinen ehdotus.

Puhemies
Herra Posselt, sehän merkitsisi sitä, että kyselytunti lyhenisi.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa vain yhden asian: kyselytuntia on siirretty niin monesti ennenkin, koska tietty herrasväki ei pidä kysymyksistä, että ehdottaisin, että Kosovo-keskustelu käytäisiin nyt, koska se on yksinkertaisesti johdonmukaisempaa. Sehän on kuitenkin kannaltamme polttava ongelma. Sitä paitsi on ollut kiusantekoa, että olemme käsitelleet Euroopan ulkopuolista aihetta erittäin tärkeän ongelman, nimittäin Kosovo-kysymyksen sijasta. Pyytäisin teitä sen vuoksi kovasti ajattelemaan tätä.

Cars
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Tänään liittotasavallan ja Kosovon presidentit ovat sopineet tapaamisesta Belgradissa. Tämä on tietenkin synnyttänyt aivan uuden tilanteen. Olisi naurettavaa keskustella tilanteesta, jos neuvosto ei ole läsnä. Kannatan Titleyn ehdotusta siitä, että lykkäämme keskustelua kokonaisuudessaan, sillä ei ole mitään mieltä keskustella tästä ilman neuvoston läsnäoloa.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Jos tulkitsen oikein sen, mitä juuri sanoitte, voimme menetellä seuraavasti: aloitamme Kosovo-keskustelun, ja ryhmien puhujat saavat ennalta sovitun puheajan. Pyydän kuitenkin, että niitä myös noudatetaan. Käymme avauskierroksen, ja keskustelua on jatkettava sitten illalla. Kyselytunti kuitenkin lyhenee sen ajan verran - noin 15-20 minuuttia - jonka tarvitsemme siihen. Kyselytunti on merkitty esityslistalle alkavaksi klo 17.30. Se kuitenkin lyhenee, ja klo 21.00 alkaen jatkamme esityslistan mukaan. Jos hyväksytte tämän, totean, että näin on päätetty.

Kosovo
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Kosovosta.

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän teitä mahdollisuudesta osallistua tähän Kosovoa koskevaan keskusteluun. Minulla oli aiemmin hieman vaikeuksia kolleganne kanssa kysymysten osalta, kun esityslistaa yritettiin muuttaa. Toivon, että hän ymmärtää, että osa tätä sopimusta on, että kyselytunnin pituutta lyhennetään Kosovoa koskevan keskustelun takia.
Kosovo on joutunut väkivallan kierteeseen, mikä on erittäin huolestuttavaa. Kuluu tuskin päivääkään ilman, että saamme tietoja uusista selkkauksista. Serbian turvallisuusjoukot ovat epäilemättä linnoittautuneet. Tähän mennessä ulkopuolella pysytelleen Jugoslavian armeijan väliintulo on huolestuttava käänne. Turvallisuustilanteen paheneminen korostaa edelleen välitöntä tarvetta täydellisen ja varauksettoman vuoropuhelun sisältävään poliittiseen prosessiin. On surullista, että lisääntyvä väkivalta vaikeuttaa varauksettoman vuoropuhelun päämäärää.
Ei kuitenkaan ole mitään muuta tapaa ratkaista kriisiä tyydyttävästi, minkä monet tulevat myöntämään. Balkanin väestö, kuten kaikki tiedämme, on jo nähnyt aivan liian paljon verenvuodatusta. Kansainvälisen yhteisön nopea ja vakaa reagointi on viestittänyt, että emme halua kokea uudestaan tämän vuosikymmenen alussa Balkanilla tapahtuneita kauheita tekoja. Olemme tunnustaneet, että olimme aiemmin liian hitaita reagoimaan, emmekä aio tehdä samoja virheitä uudestaan.
Euroopan unioni on täysin hyväksynyt maiden yhteysryhmien toteuttamat toimet, mikä antoi Belgradissa oleskelevalle presidentti Miloseviille konkreettisen viestin, jonka mukaan kansainvälinen yhteisö ei siedä sellaista poliisi- ja turvallisuusjoukkojen harjoittamaa sortoa ja väkivaltaa alueella kuin helmikuun lopussa.
Belgradin hallituksen toimien oikeuttaminen terroristien vastaisena laillisena toimintana ei yksinkertaisesti ole uskottavaa, kun uhrien joukossa on niin monta naista ja lasta. Samanaikaisesti Euroopan unioni on esittänyt selvästi vastustavansa terrorismin käyttöä poliittisten päämäärien saavuttamisessa. Tällä hetkellä näiden kahden osapuolen välinen epäluottamus on niin suuri, että jonkinlainen kansainvälinen apu on selvästi tarpeen, jotta vuoropuhelulla olisi mitään mahdollisuutta onnistua.
Euroopan unioni on sen tähden nimittänyt Felipe Gonzálezin edustajakseen Jugoslavian liittotasavaltaan FRY: hyn, jotta hän voi työskennellä samanaikaisesti EYTT: n nykyisen puheenjohtajan henkilökohtaisena edustajana. Belgradin vastaus Gonzálezin tehtävään on toistaiseksi ollut pettymys. Se väittää edelleen, että Kosovon asiat ovat sisäisiä asioita. Emme kuitenkaan hyväksy tällaisia väitteitä. Kyse on vakavista ihmisoikeusasioista, eivätkä ne tunne rajoja. Kosovon tilanne vaarantaa myös naapurimaiden turvallisuuden ja koko alueen vakauden.
Niiden maiden hallitukset, joihin tilanne vaikuttaa eniten, nimittäin Albanian ja Makedonian, ovat omaksuneet Kosovoa koskevan rakentavan lähestymistavan, johon suhtaudumme myönteisesti. Tunnustamme niiden huolenaiheet ja teemme yhteistyötä niiden kanssa ja mietimme, miten estää Kosovon tilannetta vaikuttamasta niiden turvallisuuteen. Olemme jo lisänneet Euroopan yhteisön tarkkailijoiden määrää Albanian ja Kosovon rajalla, ja olemme sijoittaneet tarkkailijoita myös Makedoniaan.
Toivomme hartaasti, että Jugoslavian liittotasavalta ottaa oikeutetun paikkansa Euroopan kansojen joukossa ja osallistuu täysimääräisesti kansainvälisen yhteisön toimintaan. Presidentti Milosevi voi tehdä selkeän valinnan. Hän voi valita rauhan ja sovinnon tien vuoropuhelun kautta tai jatkaa yhä lisääntyvän väkivallan ja konfliktien kierrettä ja eristäytyä yhä enemmän ja yhä syvemmin kansainvälisestä yhteisöstä.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä puheenjohtajamaan perusteluista. Haluan kuitenkin lisätä, että myös komissio on vahvasti vakuuttunut siitä, että vain ja ainoastaan vuoropuhelu ja neuvottelut asianomaisten kansainvälisten tarkkailijoiden ja prosessia mahdollisesti helpottavien osapuolien välillä antavat mahdollisuuden tuloksiin ja että emme voi hyväksyä presidentti Miloseviin pysymistä kannassaan, jonka mukaan tässä on kysymys sisäisestä asiasta, johon ulkopuolisten ei anneta puuttua. Tämä tarkoittaa samalla, että konfliktin laajenemisen riski on suuri, etenkin kun presidentti Milosevi on järjestänyt kansanäänestyksen, jonka tulos oli arvattavissa ennakolta ja jossa kansa myös osoitti vastustavansa kansainvälistä puuttumista asiaan. Kansainvälisellä yhteisöllä on kaksi mahdollisuutta jäljellä.
Ensimmäinen mahdollisuus on painostaminen. Komissio on nyt panemassa täytäntöön yhteysryhmän päätöksiä Jugoslavian liittotasavallan ulkomaisten saatavien jäädyttämisestä ja investointitukien pysäyttämisestä. Neuvostolle on pian tulossa ehdotus tästä.
Toiseksi, myös komissio on todennut, että presidentti Milosevi voi saada osakseen kaikenlaisia myönteisiä toimia, jos hän on tosiaan valmis tekemään kanssamme yhteistyötä. Tarkoitan tukea, jota toivomme voivamme antaa aikaan saadun koulutussopimuksen täytäntöönpanoa varten. Tarkoitan myös humanitaarista apua, jota annetaan Miloseviin poliittisesta vastustuksesta huolimatta.
Ajattelen tässä myös kauppaetuja, joita Miloseviille myönnetään, jos hän suostuu yhteistyöhön. Tarkoitan Phare-ohjelman puitteissa annettavaa teknistä apua, johon Serbia ei ole nykyisessä tilanteessa oikeutettu. Tarkoitan myös kauppa- ja yhteistyösopimusta, jota on pidetty Serbian kanssa mahdollisena, jos Serbia suostuu noudattamaan Gonzálezin selonteon suosituksia.
Ne, joilla on ehkä sellainen tunne, että presidentti Miloseviia ei ole lainkaan kannustettu yhteistyöhön tämän konfliktin ratkaisemiseksi rauhanomaisesti, pitäisi ajatella, että tarjouksia on ollut aivan tarpeeksi. Ajattelen tässä myös amerikkalaisten pakotteita, jotka voitaisiin sitten lopettaa. Maa voitaisiin myös ottaa uudelleen mukaan ETYJiin ja Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi. Nämä ovat myönteisiä toimia, joilla Serbia voitaisiin palauttaa kansainvälisen yhteisön jäseneksi, mutta tunnetusti Miloseviin Kosovoon liittyvät edut painavat vieläkin enemmän.
Arvoisa puhemies, lopetan vielä huomauttamalla, että toisena ennalta ehkäisevänä toimena, johon kansainvälisen yhteisön täytyy tässä tilanteessa ryhtyä kriisin laajenemisen estämiseksi, Euroopan unionin täytyy myös ottaa vastuuta Albanian ja entisen Makedonian tasavallan rajojen suojelusta. Myös NATO seuraa tilannetta, ja sen me tiedämme. Mielestämme myös Länsi-Euroopan unionin pitäisi tarkastella asiaa ja antaa mahdollisesti suosituksia, jotta emme ajautuisi uudelleen tilanteisiin, jotka saavat aikaan maiden välisiä konflikteja ja joiden seurauksena suuret pakolaisvirtaukset syntyvät. Euroopan unioni saa syyttää tällaisista tilanteista itseään, jos se ei ole valmistautunut tilanteeseen ajoissa ja jos se on jopa ryhtynyt vääriin toimiin.

Swoboda
Arvoisa puhemies, kiitän siitä, että hyväksyitte Gary Titleyn sovitteluehdotuksen, jonka hän teki, vaikka se oli hänelle itselleen epäsuotuisa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, periaatteessa voin hyväksyä molemmat tämänpäiväiset mietinnöt. Haluaisin erityisesti korostaa sitä, mitä herra komissaari sanoi strategiasta, jota nimittäisin parlamentaarikkona porkkana ja piiska -strategiaksi, eli strategiaksi, joka lupaa kyllä myönteisiä toimia. Ei sen vuoksi, että herra Milosevi tuntuu meistä niin sympaattiselta, vaan koska meidän on yritettävä kaikin keinoin pelastaa asiat, niin kauan kuin kriisi ei ole vielä kärjistynyt. Menneisyyden laiminlyönneistä en halua tässä puhua ollenkaan.
Toisaalta tässä on järkeä vain, jos herra Milosevikin ymmärtää, mitä merkitsee se, että hän käyttäytyy tietyllä tavalla. Arvoisa komissaari, haluaisin myös tukea täysin sitä, mitä sanoitte investointien pysäyttämisestä. Pidän myös oikeana sitä, että pakotteet, jotka vaikuttavat, ovat tehneet ajan vaikeammaksi Jugoslavian osalta. Ne vaikuttavat kuitenkin vain silloin, kun ne ovat todella jatkuvia ja kaikki myös noudattavat niitä, ja erityisesti yhteydet Venäjään ovat välttämättömät.
Haluaisin myös ryhmäni puolesta selkeästi kannattaa tätä strategiaa. Pakotteiden on tunnuttava, mutta toisaalta, jos Milosevi on valmis toteuttamaan järkevää politiikkaa, sen on oltava hänelle kannattavaa sanan varsinaisessa merkityksessä. Albanian ja EJTM: n tukemisellekin sanomme ehdottomasti "kyllä" . Olen myös erittäin iloinen, että WEU kytketään mukaan tähän asiaan. Sehän liittyy mietintöönkin, josta keskustelimme jo perusteellisesti. Meidän on ryhdyttävä kaikkiin vastaaviin toimiin tässä asiassa. Uskon lisäksi, että yksimielinen poliisivoimien käyttö olisi erittäin tärkeää, koska Serbian poliisi ei voi esiintyä Kosovon albaanien keskuudessa riittävää luottamusta nauttien eikä riittävän luottamuksen arvoisena.
Lopuksi pidän erittäin tärkeänä puhua myös Bosniassa vaikuttavien voimien kanssa, sillä niille Albanian, Kosovon ja EJTM: n asioihin puuttumatta jättäminen merkitsee kehotusta lietsoa konflikteja uudelleen. Tässä mielessä haluaisin tukea mietintöjä ja ennen kaikkea toimikokonaisuutta, jonka herra komissaari täällä esitti.

Posselt
Arvoisa puhemies, serbialaisessa vankilassa on jo jonkin aikaa riutunut kosovolais-albanialainen professori, suuri eurooppalainen, herra Uschkin Hoti, koska hän ehdotti eurooppalaista neuvotteluratkaisua Kosovon kysymyksessä jo vuosia sitten. Mehän vaadimme päätöslauselmassammekin hänen välitöntä vapauttamistaan, ja meidän pitäisi pitää sitä, mitä hän sanoo, kehotuksena, sillä nythän ei ole kyse äkkiä kärjistyvästä konfliktista, vaan siitä, että Kosovossa on vuosia harjoitettu järjestelmällistä syrjintää, kidutusta ja maastakarkotuksia aina kansanmurhaan asti.
Kaikki alkoi vuonna 1989, kun Milosevi lakkautti junttamaisesti Kosovon itsehallinnon silloisen Jugoslavian perustuslain vastaisesti. Meidän pitäisi nyt olla selvillä siitä, että herra Milosevi on päävastuussa siitä, mitä siellä tapahtuu, eikä tapahtumilla tarkoiteta yksittäisiä ihmisoikeuksien loukkauksia, niillä tarkoitetaan ihmisyyden vastaisia rikoksia. Sen vuoksi olen erittäin kiitollinen herra Swobodalle hänen tarkistuksestaan 3, jossa tämä tuodaan esille. Ihmisyyden vastaiset rikokset eivät milloinkaan voi olla sisäinen asia, vielä vähemmän kuin ihmisoikeusrikkomukset. Olen sitä mieltä, että herra Milosevi ja hänen apurinsa kuuluvat pikemminkin Haagin tuomioistuimen eteen kuin neuvottelupöytään.
Meidän on oltava selvillä siitä, että on luonnollisesti pyrittävä neuvotteluratkaisuun. Porkkana ja piiska -strategia on siis varmasti oikea. Minun on kuitenkin sanottava, että kaipaan usein piiskaa. Meidän on ennen kaikkea oltava selvillä siitä, että Serbiaa ei voida lähestyä pakotteilla - ja herra van den Broek sanoi sen jonkin aikaa sitten erittäin selvästi - vaan meidän on tehtävä Serbialle todella selväksi, että se asettuu lopullisesti kansainvälisen yhteisön ulkopuolelle kaikkine siitä johtuvine seurauksineen, jos tämä kansanmurha jatkuu.
Emme tarvitse Kosovoon pelkästään kansainvälisiä tarkkailijoita, tarvitsemme kansainvälisiä rauhanturvaajia, jotka valvovat itsehallinnon palauttamista, jotta Kosovon albaanit voivat sitten vapaasti ja itsenäisesti päättää heidän ja Belgradin välisestä neuvottelutuloksesta. Uskon todella, että tämänhetkinen murhaaminen ei lakkaa, ennen kuin päätämme lähettää Kosovoon tarkkailijoita ja, jos mahdollista, rauhanturvajoukkoja, ja perustamme jo kauan suunnitellun EU-edustuston.
Euroopan unionin ei pidä aristella omien aloitteiden tekemistä. Tarvitsemme luonnollisesti yhteysryhmää, mutta meidän ei pidä myöskään ryhtyä yhteysryhmän panttivangeiksi. Jos seurasi G8-ryhmän ulko- ja valtiovarainministerien Lontoossa viime viikonloppuna pitämää kokousta, näki, että G8 oli erimielinen, koska Venäjä ei missään tapauksessa ollut valmis olemaan mukana toimissa, eli Moskova suojelee tätä kansanmurhaa. Meidän on oltava selvillä siitä, että se lamaannuttaa luonnollisesti myös yhteysryhmän työtä. Sen vuoksi tarvitsemme yhteysryhmän lisäksi Euroopan unionilta yksiselitteistä puhetta.

Cars
Arvoisa puhemies, Belgradista saamieni tietojen mukaan presidentti Milosevi ja presidentti Rugova ovat viime yönä päässeet sopimukseen amerikkalaisten välityksellä siitä, että he tapaavat Belgradissa ja että he keskustelevat siellä kahden kesken ja ilman ennalta määrättyä esityslistaa alemman tason jatkoneuvottelujen rajoista. Olen hämmästynyt siitä, ettei herra Henderson ottanut tätä asiaa lainkaan esille tai edes vaikuttanut olevan siitä tietoinen; hän ei joka tapauksessa kommentoinut asiaa.
Mielestäni nyt on otettu hyvin suuri askel. Milosevi on täten hyväksynyt sen, että Kosovon kysymys on federaalinen asia eikä ainoastaan Serbian osatasavallan ongelma. Rugova on omalta osaltaan, ainakin mitä Belgradin kokoukseen tulee, luopunut vaatimuksestaan kansainvälisestä osallistumisesta neuvotteluihin. Mielestäni herra Holbrookea voidaan onnitella hänen edistymisestään. Se, mihin hänen on ollut myöntyminen tämän sopimuksen aikaansaamiseksi, esimerkiksi vähennettyjen pakotteiden muodossa, tulee kaiketi vähitellen EU: n ministerineuvoston ja herra Hendersonin tietoon.
Herra Hendersonin mainitsema Kosovon aseellinen konflikti on laajentunut. Esimerkiksi kahden poliisipartion kimppuun on äskettäin hyökätty, toinen niistä tapahtui peräti Pristinassa. Pristinan ja Pesin välinen tie on suljettu, tietoja liikkuu kosovolaisten kylien joutumisesta tykistötulen kohteeksi ja uusia uhreja korjataan pois päivittäin. Sen perusteella siellä käytävää sotaa voidaan nimittää intensiteettitasoltaan matalaksi sodankäynniksi, mikä muodostaa uhan koko alueen rauhalle ja turvallisuudelle.
Toivomme tietenkin, että Miloseviin ja Rugovan väliset neuvottelut kosovoalbaanien vapaudesta ja autonomiasta johtavat siihen, että taistelut vähenevät ja mieluiten loppuvat. Emme kuitenkaan voi olla siitä aivan varmoja. On vaara, että konfliktin osapuolista toinen tai molemmat saattavat haluta käyttää neuvottelutilannetta hyväkseen tai osoittaa mieltään sitä vastaan lisäämällä väkivaltaa.
Tiedän, että voin luottaa siihen, että parlamentti tukee sitä, että osapuolia kehotetaan pidättäytymään väkivallasta ja että toiminnalla osoitamme, että haluamme antaa mahdollisuuden neuvotteluille ja rauhan saavuttamiselle.

Theonas
Arvoisa puhemies, Kosovon tilanne aiheuttaa tietenkin huolia kriisin leviämisestä koskemaan koko Balkanin aluetta. Pitää kuitenkin huomata, että yksipuolinen Belgradin painostaminen ei johda ratkaisuun. Se vahvistaa vain itsenäisyyttä ajavien albaanien äärijärjestöjen taipumattomuutta ja estää Kosovon albaanien suuren enemmistön muodostavia maltillisia voimia lähestymästä ongelmaa realistisesti.
Euroopan parlamentin pitää puhua asioista niiden oikeilla nimillä. Sen pitää julistaa joka taholle, että vallitsevat rajat ovat loukkaamattomia ja niitä on kunnioitettava, että väkivallan käyttö tai sillä uhkaaminen ei johda ratkaisuun eikä sitä voida hyväksyä kansainvälisten suhteiden hoidossa, että rangaistukset ja kauppasaarto aiheuttavat kärsimyksiä kansalle, jolta ne eivät saa hyväksyntää. Vain rehellinen vuoropuhelu Serbian viranomaisten ja Kosovon albanialaisen vähemmistön johtajien välillä voi johtaa ratkaisuun, joka turvaisi rajojen loukkaamattomuuden, ihmisoikeuksien ja vähemmistön oikeuksien kunnioittamisen.
Lopuksi minulla on kaksi huomautusta neuvoston puheenjohtajalle:
ensiksi, on jo ilmoitettu herra Rugovan hyväksyneen herra Miloseviin kutsun vierailla Belgradissa 15. toukokuuta, jotta voitaisiin keskustella ratkaisun löytämisestä. Eikö neuvoston puheenjohtaja pidä tätä kehitystä mainitsemisen arvoisena?-toiseksi, Albanian pääministeri on ehdottanut, että Kosovosta tulisi Jugoslavian liittotasavallan kolmas valtio. Pitääkö neuvoston puheenjohtaja tätä asennetta rakentavana? Uuden valtion luomista Balkanille?
Aelvoet
Arvoisa puhemies, mielestäni Kosovon asukkaat ovat yhtä arvokkaita kuin Montenegron asukkaat, ja kosovolaisten yhdenvertaisuudesta uuden Jugoslavian liittovaltion sisällä pitäisi myös saada aikaan sopimus. Jos näin ei tapahdu, pelkään, että lopullinen rauhanomainen ratkaisu ei ole mahdollinen. Polttavin ongelma kuitenkin on osapuolien saaminen neuvottelupöydän ääreen ja hyväksymään sen, että kansainvälinen sovitteluosapuoli on paikalla. Molemmat osapuolet ovat jättäneet tässä suhteessa mahdollisuuksia käyttämättä. Kannatan täysin näkemystä, jonka mukaan ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia ei saa koskaan jättää sisäisiksi asioiksi. Näyttää siltä, että koko tilanne voi aiheuttaa tiettyjä seurauksia naapurimaissa. Tarkoitan Makedoniaa ja Albaniaa ja sitä, miten ne toimivat.
Toiseksi, olen sitä mieltä, että pohtiessamme kannustamista ja pakotteita, meidän täytyy pakotteita käytettäessä huolehtia siitä, että ne kohdistuvat Serbiaan eivätkä Montenegroon, koska tiettyjä talouspakotteita on vaikea kohdistaa liittovaltioon, ilman että ne vaikuttavat maan kaikkiin osiin. Montenegro esiintyy huomattavasti avoimemmin, ja olen nimenomaan sitä mieltä, että Montenegron tarjous täytyy hyväksyä, niin että ratkaisua etsitään liittovaltion sisällä eikä kaiken anneta riippua pelkästään Serbiasta.
On yksi konkreettinen asia, johon haluan kiinnittää huomiota, ja se on ongelma, joka aiheutuu albanialaisten maahanmuuttajien ja pakolaisten oleskelusta jäsenvaltioissa. Tiedämme kaikki, että monet heistä ovat mukana ostamassa ja toimittamassa aseita, jotka päätyvät Kosovoon. Tässä asiassa jäsenvaltioilla olisi hyvät mahdollisuudet ottaa yhteyttä näihin albanialaisiin kokousten järjestämiseksi heidän kanssaan, jotta he näkisivät, että on muitakin mahdollisuuksia. Tämä ei ole turhaa idealismia, sillä Saksassa tällainen kokous on järjestetty menestyksekkäästi. Mielestäni olisi oikein hyödyllistä, jos käyttäisimme hyväksi alueellamme oleskelevien Kosovon albanien vaikeasti saatavilla olevia mutta todellisia mahdollisuuksia yhteisen politiikan osana.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, muutamia pikkukysymyksiä. Monet oudot seikat saavat ajattelemaan, että Kosovon vapautusarmeijan tekemät tihutyöt olisivat itse asiassa valtava järjestetty vehkeily, jota Belgradin salainen palvelu johtaa. Onko neuvostolla ja komissiolla tietoa tästä asiasta? Aikovatko ne tutkia tätä kysymystä?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanotte, ettei Belgradin hallitus ole enää uskottava. Onko se koskaan voinut sitä olla, kun herra Seselj kuuluu sen jäseniin?
Kolmas kysymys: kuten herra Posselt sanoi, Kosovon johtajat osoittavat toisinaan heikkoutta. Sen vankiloissa on silti joitakin erittäin merkittäviä älymystön edustajia, joita olemme voineet tavata ja joiden kanssa olemme voineet keskustella. Heidät on tuomittu sellaisten oikeudenkäyntien päätteeksi, joista voimme kuvitella, millaisissa oloissa ne on pidetty. Herra Hoti on etenkin osoittanut, että hänellä on melko selkeitä ajatuksia Kosovon tulevaisuudesta ja Kosovon ja Serbian välisistä suhteista. Ovatko komissio ja neuvosto ryhtyneet toimiin herra Hotin ja muiden Kosovon poliittisten vankien vapauttamiseksi?
Neljäs kysymys: Euroopan unionilla on tapana puuttua tilanteeseen, kun kriisit ovat jo puhjenneet. Eikö olisi aika ryhtyä ennakkotoimiin ennen kriisin puhkeamista ja työskennellä logistiikan perustamiseksi rauhanturvajoukkoja ja rauhaanpakottamisjoukkoja varten, lähettää välittömästi tarkkailijoita Albanian ja Kosovon väliselle rajalle ja Makedonian ja Kosovon väliselle rajalle, jotta voitaisiin joka tapauksessa estää Belgradin hallitusta jatkamasta vehkeilyään?

Tatarella
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kosovon kriisi - joka on seuraus mullistuksesta, josta entisen Jugoslavian alueen valtiot yhä kärsivät - uhkaa Bosnian tapauksen tavoin muuttua tragediaksi, jota vielä synkistävät etniset puhdistukset ja vastapuhdistukset.
Alleanza Nazionalen valtuuskunnan mielestä tällä alueella sattuneet kansannousut johtuvat enemmän Serbian suvaitsemattomasta ja despoottisesta hallinnosta kuin Kosovon albanialaisperäisen väestön todellisesta halusta liittyä Albaniaan. Kuitenkin jokainen todellinen Euroopan ystävä tuntee itsensä voimattomaksi ajatellessaan, että jälleen kerran - Euroopan unionin lähialueella uhkaavan etnisen, eikä ainoastaan etnisen, sodan mahdollisuuden edessä - Eurooppa joutuu ponnistelemaan osoittaakseen kelpaavansa eri osapuolien väliseksi sovittelijaksi. Ollakseen uskottava keskustelukumppanin on kuitenkin pantava peliin oma poliittinen arvovaltansa ja sopimuksen epäonnistumisen mahdolliset seuraukset.
Niin kauan kuin Euroopan unionilla ei ole yhteistä ulkopolitiikkaa, ratkaiseva seikka sen kannalta on, ettei sillä ole lainkaan tai juuri lainkaan poliittista vaikutusvaltaa konfliktien ratkaisemisessa silloinkaan, kun ne tapahtuvat aivan unionin rajojen tuntumassa. Siten saamme lukea amerikkalaisen neuvottelija Holbrooken sovitteluyrityksistä ja hänen tapaamisestaan Serbian presidentti Milosevícin ja Albanian presidentin kanssa samaan aikaan kun Eurooppa yhä pohtii sitä, onko Kosovon kriisi Serbian sisäinen kriisi vai voiko siitä tulla valtioiden välinen selkkaus.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Alleanza Nazionalen valtuuskunta pitää neuvoston äänestyskäytäntöä koskevaa pikaista toimielinuudistusta välttämättömänä ja kiireellisenä ja kannattaa ulkopolitiikkaa koskevien päätösten yksimielisyyden poistamista.

Puhemies
Keskeytämme keskustelun.
Sitä jatketaan tänä iltana.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B4-0464/98).
Hyvät parlamentin jäsenet, aloitamme kyselytunnin puoli tuntia esityslistan ja kaikkien teidän hyväksymästä aikataulusta myöhässä. Nyt kun aloitamme kyselytunnin ja ottaen huomioon, ettemme voi jatkaa tätä keskustelua kello 19.10 jälkeen, minulta on pyydetty kahta puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten. Suostun näihin puheenvuoroja koskeviin pyyntöihin, koska työjärjestyksessä näin määrätään. Pyydän teitä kuitenkin ottamaan huomioon, että puheaikanne on pois niiden ajasta, jotka ovat laatineet kysymyksiä.
Herra Sarlis, annan teille puheenvuoron menettelyä koskevaa esitystä varten korkeintaan minuutin ajaksi.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minut on kirjattu puhujaksi Kosovon kysymyksestä, ja pyytäisin teitä kertomaan, milloin keskustelua jatketaan. Ymmärrän hyvin, että kysymykset pitää esittää, ja hyväksyn sen, mutta teidän on sanottava, milloin puhumme Kosovosta, sillä ei voida - tämä on yhdeksäs vuoteni Euroopan parlamentissa - pyyhkiä pois luettelosta puhujia, jotka ovat jo ilmoittautuneet ja jotka puolue on hyväksynyt. Pyydän, että ilmoitatte meille kellonajan, jolloin keskustelua Kosovosta jatketaan, ja toivon, että neuvoston puheenjohtaja voisi järjestää matkansa tämän mukaisesti ja palata ollakseen paikalla keskustelun aikana. Mutta vaikka hän ei olisikaan paikalla, meidän on käytävä tämä keskustelu.

Puhemies
Herra Sarlis, olkaa hyvä ja kuunnelkaa minua. Olette osallistunut esityslistan hyväksymiseen. Puhemies ei ole mitenkään vastuussa siitä, että työt ovat myöhästyneet. Keskustelut jatkuvat tänä iltana klo 21.00. Herra Sarlis, en voi nyt muuta kuin tarjota teille tilaisuuden siihen, että aloitamme kyselytunnin nyt jo kaksi minuuttia myöhässä. Herra Sarlis, ilmoitan siten teille, että keskustelu jatkuu illalla klo 21.00.
Annan puheenvuoron herra Dupuis´lle menettelyä koskevaa esitystä varten. Teillä on minuutti aikaa.

Dupuis
Hyvin nopeasti, arvoisa puhemies. Olen itse asiassa sitä mieltä, että kyseessä on väärinkäsitys, koska pääsimme yhteisymmärrykseen siitä, että järjestäisimme ryhmien edustajien kanssa pikku keskustelun, jonka komissio ja neuvosto siis alustaisivat, eri ryhmien näkökannat esiteltäisiin ja neuvosto ja komissio antaisivat vastauksen. Siinä ei muutoin olisi tietenkään ollut mitään järkeä.

Puhemies
Kyllä, herra Dupuis. Teidän on kuitenkin keskusteltava tästä kysymyksestä ryhmänne puheenjohtajan kanssa, koska tätä keskustelua ei järjestänyt puhemies, vaan eri ryhmien puheenjohtajat. Puhemies ei voi nykyisin tehdä mitään muuta kuin säädellä annettua puheaikaa. Ja olette jo myöhässä teille annetusta ajasta. Hyvät parlamentin jäsenet, puhemies on jo odottanut puoli tuntia voidakseen aloittaa kyselytunnin. Pyydän teitä, että keskustelette työn järjestämistä koskevista erimielisyyksistänne ryhmienne puheenjohtajien kanssa, jotka laativat esityslistan. Me istuntojen puhemiehet yritämme vain hallinnoida meille myönnettyjä tehtäviä. Ja toisinaan, kuten tänään, siten, että olette tyytymättömiä, koska ette ole voineet käyttää puheenvuoroja. Ja tämä puhemies on myös tyytymätön, koska ei ole voinut aloittaa kyselytuntia sovittuna aikana.
Hyvät parlamentin jäsenet, päätän nyt keskustelun tästä kysymyksestä ja aloitan neuvostolle osoitetun kyselytunnin, kuten totesin, 33 minuuttia myöhässä. Emme voi kokonaan voittaa takaisin tätä aikaa, koska herra Hendersonin on lähdettävä ja meillä parlamentin jäsenillä on muita velvollisuuksia.
Rouva Ulla Sandbækin esittämä kysymys nro 1, joka olisi työjärjestyksen mukaan pitänyt osoittaa herra Bondelle, joka ei kunnioita meitä läsnäolollaan, jätetään käsittelemättä.
Kysymys nro 2 Lyndon Harrison (H-0388/98):
Aihe: PK-yritysten osallistuminen yhtenäismarkkinoiden toimintaan
Onko neuvosto sitä mieltä, että kauan odotettu direktiivi tavaravelan myöhäisestä maksamisesta ja äskettäin julkaistu pk-yrityksiä koskeva riskipääomaohjelma kannustavat näitä merkittäviä työpaikkoja luovia toimijoita osallistumaan päättäväisemmin yhtenäismarkkinoiden toimintaan?

Henderson
Arvoisa puhemies, myöhäinen maksaminen heikentää pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukykyä ja toimii esteenä yhtenäismarkkinoiden toimintaan täysimääräisesti osallistuville pienille yrityksille. Komissio antoi ehdotuksen neuvoston direktiiviksi tavaravelkojen myöhäisen maksamisen ehkäisemisestä ja esitti ehdotuksen neuvoston direktiiviksi teollisuusasioiden neuvostossa 7. toukokuuta. Neuvosto odottaa toiveikkaana direktiiviä koskevaa keskustelua, joka käydään työryhmän kokouksessa ennen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden päättymistä.
Luxemburgin työllisyyttä koskeva huippukokous, joka pidettiin 20. ja 21. marraskuuta, suhtautui myönteisesti Euroopan parlamentin aloitteeseen työllisyydelle varattujen budjettivarojen vahvistamisesta ja pyysi komissiota esittämään viralliset ehdotukset, jotta neuvosto hyväksyisi ne kiireellisesti. 21. huhtikuuta neuvosto antoi poliittisen tukensa 420 miljoonan ecun arvoiselle paketille kolmivuotiskaudeksi kolmenlaisille toimenpiteille, mukaan lukien Euroopan investointirahaston EIR: n riskipääomaohjelma, joka tähtää varhaisessa käynnistysvaiheessa pk-yrityksiin, joilla on suuri kasvupotentiaali.
Komissio on laatinut riskipääomaa ja työpaikkojen luomista Euroopan unionissa koskevan asiakirjaluonnoksen, jossa analysoidaan koko Euroopan unionin riskipääomamarkkinoita verrattuna Yhdysvaltoihin ja joka sisältää toimintaohjelman, jossa on hahmoteltu jäsenvaltioilta ja Euroopan unionilta vaaditut lisätoimet. Neuvosto toivoo, että nämä toimet antavat lisäpotkua erityisesti pienille ja innovatiivisille yrityksille, jotka ovat elintärkeitä kasvulle ja työllisyydelle koko Euroopan unionissa.

Harrison
Olen kiitollinen arvoisalle puheenjohtajalle hänen erittäin myönteisestä vastauksestaan, sillä tiedän, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on tehnyt tästä prioriteetin kuuden kuukauden puheenjohtajakautensa aikana. Tätä ei ehkä voida saavuttaa nyt, mutta toivon, että tämä asia siirtyy Itävallan puheenjohtajakaudelle ja alkaa tuottaa hedelmää, sillä tämä kysymys myöhäisestä maksamisesta on todellakin maanvaiva pienille yrityksille koko Euroopan unionissa.
Aivan äskettäin, nimittäin tällä viikolla, käsittelimme viimeisintä Grant Thorntonin mietintöä, jossa osoitettiin valtavan pitkät maksuajat, jotka yhä vaivaavat pieniä yrityksiä Euroopan unionin eteläisissä maissa. Jopa Yhdistyneessä kuningaskunnassa puolet laskuista maksetaan myöhässä. 50 % näistä on tahallisia, ja pk-yritykset odottavat 50 % kauemmin kuin suuret yritykset saadakseen maksunsa. Jos voimme ratkaista tämän Euroopan unionin pieniä yrityksiä vaivaavan ongelman, siitä saatava hyöty tulee olemaan valtava, kun otetaan huomioon työpaikkojen luominen ja ihmisten saaminen takaisin työelämään.

Henderson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa ystävääni hänen lisäyksestään. Mielestäni tämä on erittäin tärkeä asia. Uskoisin, että Euroopan unionissa on monia pieniä yrityksiä, joissa on uskottu, että ne olisivat hyvinkin voineet ottaa vastaan tiettyjä urakkasopimuksia, mutta ne eivät ole tehneet niin, sillä niissä on pelätty, että ne eivät saisi maksua kohtuullisen ajan kuluessa; tämän takia niille aiheutuisi hankalia käteisvaroihin liittyviä ongelmia, jotka voivat joissakin ääritapauksissa johtaa yritysten konkurssiin.
Jos halutaan parantaa Euroopan unionin kilpailukykyä yleisesti, kuten toivon meidän kaikkien haluavan, tämä on tärkeä alue, jota meidän pitäisi käsitellä. Toivon, että direktiiviehdotus saa aikaan paljon parannusta pienten yritysten toimintaalueella ja luo selkeät suuntaviivat markkinoiden suuremmille aloille, jotta nämä, jos ne tekevät sopimuksia pienten yritysten kanssa, maksaisivat laskunsa kohtuullisessa ajassa. Jos ne tekevät näin, ja jos tämä direktiivi helpottaa niitä tässä asiassa, tämä parantaa mielestäni huomattavasti kilpailukykyä antamalla lisäpotkua pienyrityksille.

Hardstaff
Suhtaudun myönteisesti puheenjohtajan vastaukseen kollegani kysymykseen, mutta haluaisin ottaa kantaa riskipääomaa koskevaan osaan. Tämä on valtava ongelma pienille yrityksille. Euroopan unioni sanoo monin sanoin tukevansa pieniä ja keskisuuria yrityksiä, mutta vaalipiirissäni juuri tällaisella yrityksellä on vaikeuksia saada Euroopan investointipankilta rahoitusta laajentuakseen ja luodakseen lisää työpaikkoja tavoitteen 5b alueella. Haluaisin pyytää puheenjohtajaa vakuuttamaan minulle, että tällaisten yritysten mahdollisuuksia saada rahoitusta helpotetaan.

Puhemies
Kiitos paljon, rouva Hardstaff.
Herra Henderson, kuten näette, tämä kyselytunti on alkanut myönteisesti, koska kaikki ovat kehuja. Toivotaan, että käytettävissämme olevan tunnin ja 10 minuutin aikana vastaanotatte edelleen näin paljon kiitoksen ilmaisuja. Haluatteko vastata rouva Hardstaffin kysymykseen?

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän toista arvoisaa ystävääni hänen täydentävästä huomautuksestaan - joka mielestäni koskee kysymyksen toista näkökulmaa. Siinä esitetään, että pienten ja keskisuurten yritysten, kun otetaan huomioon niiden alkuvaikeudet, kuten herra Harrison mainitsi, on oltava varmoja tai uskottava, että niille maksetaan ajoissa. Jos ne eivät saa pääomaa rahoittaakseen tiettyä hanketta, joka saattaa vaatia lisärahoitusta, vaikka ne uskovat, että ne pystyvät suoriutumaan sopimuksesta ja vaikka ne uskovat, että niille maksetaan, niillä ei ehkä ole tarpeeksi käteisvaroja, jotta ne pystyisivät tekemään vähäisiä muutoksia laitteisiin tai vastaaviin, jotta ne voisivat suoriutua sopimuksesta. Sen tähden kaikki toimet, joilla autetaan pieniä yrityksiä käyttämään hyväkseen riskipääomaa, ovat toivottavia, ja toivon, että voimme edistää tätä mahdollisimman paljon, ja saada aikaan tarvittavia edistysaskeleita, jotta voimme antaa lisätukea koko unionin pienyrityssektorille.

Puhemies
Kysymys nro 3 James Nicholson (H-0390/98):
Aihe: Englannin punnan ja Irlannin punnan välinen epäsuhta
Onko neuvosto selvillä tällä hetkellä vallitsevasta Pohjois-Irlannin kauppiaiden epäedullisesta kaupankäyntitilanteesta, joka johtuu Englannin punnan ja Irlannin punnan välisestä vakavasta epäsuhdasta? Aikooko neuvosto kertoa näkemyksensä, milloin nykyistä tilannetta voidaan lievittää, ja aikooko se toimia tasaarvoisen ja reilun kaupankäynnin varmistamiseksi molempien alueiden välillä?

Henderson
Neuvosto tunnustaa valuuttakurssien vakauden tärkeyden yhtenäismarkkinoiden tehokkaan toiminnan kannalta. Kuten vuoden 1997 laajoissa taloudellisissa suuntaviivoissa tunnustettiin, terve makrotaloudellinen politiikka luo edellytykset vakaille valuuttakursseille yhteisössä.
Jäsenvaltiot vahvistivat sitoumuksensa harjoittaa vakautta korostavaa talouspolitiikkaa 1. toukokuuta pidetyssä Ecofinkokouksessa.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa arvoisan puheenjohtajan tervetulleeksi tänne tänään, ja kiitän häntä hänen antamastaan vastauksesta - sen lyhyydestä huolimatta.
Tosiasia on tietenkin, että Englannin punnan ja Irlannin punnan välinen ero on ollut jopa 22 %. Koska Pohjois-Irlanti on Yhdistyneen kuningaskunnan osa, jolla on maaraja toisen Euroopan unionin valtion kanssa, tämä ero on valtava. Se vaikuttaa jälleenmyyjiin ja bensa-asemiin, ja sen vuoksi ihmiset menettävät työpaikkoja Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan raja-alueilla, ja se aiheuttaa vakavia vahinkoja erityisesti alueen kauppiaille.
Haluaisin erityisesti tietää, voisiko arvoisa puheenjohtaja tai hänen hallituksensa tai jopa neuvosto harkita tutkimuksen käynnistämistä tämän vaikutuksista? Lähestymme nyt aikaa, jona yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön muissa jäsenvaltioissa. Kun otetaan huomioon, että Yhdistynyt kuningaskunta ei aio liittyä yhtenäisvaluuttajärjestelmään ja Irlannin tasavalta aikoo, voisiko puheenjohtaja miettiä tämän haitallisia vaikutuksia Irlannin jälleenmyyjiin ja koko Irlannin liiketoimintaan, vaikka tässä vaiheessa vastaamiseen tarvittaisiinkin kristallipalloa?

Henderson
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen on ottanut esille tärkeän seikan, joka selvästi vaikuttaa hänen vaalipiiriinsä. Irlannin punnan ja Englannin punnan väliset valuuttakurssierot tulevat aina vaikuttamaan tasavallan ja Pohjois-Irlannin raja-alueisiin. Voin muistaa ajan, jolloin suhde oli aivan päinvastainen, eikä siitä ole kovinkaan kauan.
Voin vakuuttaa hänelle, että Ecofin on sitoutunut valvomaan valuuttakurssivaihteluja ja yhtenäisvaluutan suhdetta muihin valuuttoihin, joihin se vaikuttaa, kun siirrymme yhtenäisvaluutan kaudelle.
Voin myös sanoa - eikä tämä ole neuvoston asia - että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tarkkailee yhtenäisvaluutan käyttöönottaneiden maiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan taloudellisten tilanteiden vaihtelua. Tämä koskee epäilemättä myös Irlannin tasavaltaa ja Pohjois-Irlantia osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Tämä on osa prosessia, jossa tarkkaillaan, missä määrin mahdollista lähentymistä tapahtuu.
Arvoisa jäsen tietää varmaankin, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen julkisena tavoitteena on siirtymäkausi, jonka aikana lähentymistä voitaisiin saada aikaan Englannin puntaan perustuvien talouksien ja yhtenäisvaluuttaan perustuvien talouksien välillä.
Joten Ecofin tarkkailee tilannetta. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tekee oman analyysinsä. Olen varma, että se tulee esittämään analyysinsä Ecofin-neuvostossa, joka auttaa luomaan osan mallista, jota neuvosto voi seurata.

Puhemies
Kysymys nro 4 Felipe Camisón Asensio (H-0393/98):
Aihe: Siviili-ilmailun turvallisuudesta vastaavan eurooppalaisen järjestön perustaminen
Mitä neuvosto voi kertoa siviili-ilmailun turvallisuudesta vastaavan eurooppalaisen järjestön mahdollisesta perustamisesta?

Henderson
Arvoisa puhemies, joulukuussa 1996 Euroopan komissio antoi suosituksen neuvoston päätökseksi, jolla komissio valtuutetaan aloittamaan neuvottelut siviili-ilmailun turvallisuudesta vastaavan eurooppalaisen järjestön (European Aviation Safety Authority EASA) perustamisesta. Siitä lähtien neuvosto on aktiivisesti harkinnut tätä kysymystä.
Neuvosto tunnustaa tarpeen saada aikaan Euroopan siviili-ilmailun turvallisuutta koskeva korkea yhtenäinen taso, ja siksi se tukee EASAn perustamista. Neuvoston elimet vievät hanketta eteenpäin sillä edellytyksellä, että turvallisuudesta vastaava järjestö tulee olemaan kansainvälinen järjestö, joka perustuu pitkälti ilmailuviranomaisia koskevaan yhteiseen järjestelmään. Hyväksyttyjä asianomaisia osapuolia eurooppalaisella tasolla on kuultu, ja ne tukevat tällaisen turvallisuusjärjestön pikaista perustamista. Liikenneasioiden neuvoston odotetaan tekevän neuvottelumandaattia koskeva päätös kesäkuussa pidettävässä istunnossa.

Camisón Asensio
Todellakin, kuultuani neuvostoa minulla on tunne, että olemme lähes samaa mieltä siitä, että käsittelemme tätä järjestöä koskevaa hanketta, jolla on erittäin kauaskantoiset seuraukset, ei ehkä lyhyellä, mutta kylläkin pitkällä aikavälillä. Eikä ainoastaan sen vuoksi, että se saattaa merkitä ilma-alusten olojen parantumista, vaan pohjimmiltaan koko ilmailujärjestelmää koskevien mahdollisten turvallisuustakeiden takia. Neuvosto ei ole väliintulollaan ratkaissut vielä kaikkia mahdollisia epäselvyyksiä. Siten kysymme neuvostolta, eikö se neuvoston tasolla tai edes joku sen jäsenistä ajattele, että tämän järjestön kokonaisvaltaiseen suunnitteluun voisi sisältyä joitakin vaikeuksia, tehdäänkö siitä yksinomaan yhteisöllinen elin vai laajennetaanko sitä todella esimerkiksi Itä-Euroopan maihin? Aiheutuuko tästä vaikeuksia ja miten neuvosto ne ratkaisee?

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen täydentävästä huomautuksestaan. Tämä on päivänselvä asia. Tämä kysymys on tuotava neuvoston harkittavaksi. Erään näkemyksen mukaan sen on oltava mahdollisimman laaja, jotta korkeimpia turvallisuusstandardeja voidaan tarkastella ja tutkia tarkoin ja jotta niistä voidaan sopia tällä laajalla alueella.

Von Habsburg
Haluaisin kysyä arvoisalta puheenjohtajalta, aiotaanko kyseisessä konferenssissa, jossa, kuten hän sanoi, luodaan tällainen järjestö, kiinnittää huomiota turvallisuuteen lentokoneen sisällä. Jo monen vuoden ajan on ollut voimassa sääntö, jonka mukaan matkustaja voi ottaa mukaansa lentokoneeseen ainoastaan yhden käsimatkatavaran. Lennän usein, ja olen huomannut, että useimmat lentoyhtiöt eivät noudata tätä sääntöä. Tämä on yksi syy lentokoneiden turvattomuuteen tapaturmien sattuessa tai ongelmien syntyessä. Aikooko puheenjohtaja ryhtyä toimiin varmistaakseen, että tämä kyseinen ongelma sisällytetään neuvotteluihin ja järjestön valmisteluihin?

Henderson
Arvoisa puhemies, tämä asia kuuluu todellakin lentoyhtiöille. Tiedän, että olen itsekin syyllistynyt tähän monta kertaa: olen yrittänyt tuoda lentokoneeseen monta laukkua, ja joskus lentoyhtiö on pyytänyt minua jättämään laukun portaille, ja se pannaan tavaratilaan. Tämä on yksi niistä asioista, joita turvallisuudesta vastaava järjestö voisi käsitellä. Tarkoituksena on, että se vastaisi kaikista siviili-ilmailun turvallisuuteen liittyvistä alueista - erityisesti lentoasemien ja lentoliikenteen valvonnasta - mutta se käsittelisi epäilemättä myös ehdotettua aluetta.

Rübig
Arvoisa puhemies, lennän itse usein, ja huomaan, että toisin kuin kuvittelemme, erityisesti Eurocontrol-ohjelmassa liitännät eivät vastaa turvastandardeja. Uskon, että tarvitsemme tällä alueella uusia standardointimääräyksiä, jotka samaan ohjelmistoon ja laitteistoon perustuvina muodostavat perustan yhtenäiselle eurooppalaiselle sopimukselle.
Toiseksi GPS tarjoaa uusia navigointimahdollisuuksia. Olin jonkin aikaa sitten Moskovassa, jossa GLONASS tarjoaisi lisäjärjestelmän. Se aloittaisi navigoinnin uuden aikakauden. Minkä verran tämän uuden järjestön tehtävänä on myös suunnitella uusien projektien turvastandardeja?

Henderson
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen on ottanut esille erittäin oleellisen seikan. Toivon erityisesti, että turvallisuudesta vastaavan järjestön toimialaan kuuluisi velvollisuus arvioida uuden teknologian vaikutuksia moneen siviiliilmailun turvallisuuteen liittyvään alueeseen, ja että sillä olisi toimivalta antaa suosituksia uuden teknologian testauksessa ja vaatia korkeampien turvallisuusstandardien käyttöönottoa.

Puhemies
Kysymys nro 5 Alan Gillis (H-0395/98):
Aihe: Rahanpesu
Kun tiedetään, että eräät rekisteröidyt yritykset, joiden kotipaikka ei ole Irlannissa, ovat toimineet laittomasti, mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä Euroopan huumeidenvastaisen politiikan yhteydessä painostaakseen Irlannin hallitusta sulkemaan nämä yritykset, jotka hallituksen mukaan ovat sotkeutuneet rahanpesuun?

Henderson
Arvoisa puhemies, neuvoston direktiivi, joka koskee rahoitusjärjestelmän käyttämisen estämistä rahanpesutarkoituksiin on ollut voimassa vuodesta 1991. Komissio laatii säännöllisin väliajoin kertomuksia tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja toimittaa ne Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio ei ole tähän mennessä antanut ehdotusta rahanpesua koskevan lainsäädännön muuttamiseksi.
Arvoisan jäsenen esittämän nimenomaisen kysymyksen osalta neuvoston elimissä ei ole keskusteltu kyseisestä ongelmasta.

Gillis
Haluaisin kiittää arvoisaa puheenjohtajaa. Olen erittäin pettynyt siihen, että tätä erittäin tärkeää aihetta ei ole otettu esityslistalle. Tätä voitaisiin itse asiassa melkein kutsua loukkaukseksi, kun otetaan huomioon ne sadattuhannet EU: n kansalaiset - useimmat heistä ovat hyvin nuoria - joiden elämän huumekauppiaat, jotka usein ansaitsevat omaisuuksia puutteellisen yhtiölainsäädännön avulla, tuhoavat täysin. Useimmat näistä nuorista ihmisistä kuolevat hyvin nuorina.
Meille täällä parlamentissa huumekysymys on kokonaisuudessaan ensisijaisen tärkeä. Kun otetaan tämä huomioon, haluaisin kysyä arvoisalta puheenjohtajalta, onko hän sitä mieltä, että myös rahanpesua ja huumeiden ja huumekaupan vastaista taistelua olisi pidettävä ensisijaisen tärkeänä, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionilla ei tällä hetkellä ole miltei ollenkaan rajoja ja nämä kauppiaat saavat liikkua vapaasti?

Henderson
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin arvoisan jäsenen esittämään näkemykseen. Epäilemättä on olemassa yhteys sen välillä, että hankitaan huumeita niiden väärinkäyttöä varten ja huumekaupasta saatavien voittojen rahanpesun välillä ja joskus jopa ensi sijassa huumeiden ostamiseen tarvittavan rahoituksen varmistamisen välillä. Sanoisin hänelle, että jos hän uskoo, että nykyistä lainsäädäntöä kierretään jollain tavalla, hänen pitäisi kiinnittää viranomaisten huomio tähän asiaan.
Puheenjohtajamaa on pitänyt koko huumekaupan ja siihen liittyvien toimintojen, esimerkiksi rahanpesun, torjuntaa ensisijaisen tärkeänä. Eurooppa-konferenssi perusti asiantuntijaryhmän tarkastelemaan, miten huumeiden vastainen taistelu voitaisiin ulottaa laajemmalle alueelle kuin Euroopan unioni, mukaan lukien ne maat, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin ja jotka toimivat usein kauttakuljetusmaina huumeiden alkuperämaasta ja ovat sen tähden mukana rahoitusvarojen hankinnassa ostaakseen huumeita tai saadakseen niistä voittoja.
Tämä on ensisijaisen tärkeää, ja olen varma, että Cardiffin huippukokouksessa tämä asia halutaan ottaa esiin. Tämä on ollut korkean tason kysymys. Tämä on erityisesti kansalaisten asia - vanhemmat ja muut kaikkialla Euroopan unionissa ovat kauhuissaan siitä, että heidän lapsensa saattavat joutua kosketuksiin huumeiden kanssa ja päätyä huumeiden väärinkäyttäjiksi. En epäile lainkaan, etteivätkö he antaisi täyttä tukeansa Euroopan unionin toimille - tai mille tahansa Euroopan unionin jäsenvaltiolle - tämän turmiollisen kaupan torjumiseksi.

Posselt
Olin esittelijänä, kun käsittelimme itälaajentumista ja sisäistä turvallisuutta. Saamme kokea, että ehdokasmaissa harjoitetaan laajaa rahanpesua, sivumennen sanoen myös Euroopan unionista tulevan ja sinne takaisin siirrettävän rahan pesua, mikä johtuu suurista yksityistämisohjelmista, joihin liittyvät epävarmat oikeusvaltiota koskevat tilanteet. Onko rahanpesu tärkeä asia Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa käytävässä vuoropuhelussa ja liittymisen valmisteluissa? Sosiaalidemokraattinen kollega Schmid toi tämän aiheen mietintööni. On välttämätöntä, että ehdokasmaat ryhtyvät ennen liittymistä tarmokkaisiin toimiin rahanpesua vastaan.

Henderson
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen on aivan oikeassa siinä, että unionin ja unioniin pyrkivien hakijamaiden välillä on käyty ja pitäisi edelleenkin käydä vuoropuhelua koko huumekauppaa koskevan kysymyksen ja siihen liittyvän rahanpesua koskevan ongelman torjumiseksi.
Toivon, että voin rauhoittaa arvoisaa jäsentä korostamalla sitä, että niiden maiden, jotka haluavat liittyä unioniin, on osana seulontaprosessia vastattava unionin säännöstöä. Tämä kattaa pankkijärjestelmän, ja yksi pankkijärjestelmän osa, joka on tärkeä tämän kannalta, on noudattaa pankkilainsäädäntöä, joka hyvin yksinkertaisesti ilmaistuna edellyttää, että henkilöt ilmoittavat pankkijärjestelmään tallettamiensa suurten rahasummien lähteet. En tiedä, sovelletaanko tätä jo nyt joissakin maissa, jotka haluavat liittyä unioniin. Ehkä sitä sovelletaan joissakin maissa ja joissakin pankeissa. Pankkiyksikössä tämä muodostaa kuitenkin osan pankkialan seulonnasta, ja se voi olla tärkeä suojatoimi.

Schmid
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän aiemmin mainitsemanne eurooppalainen lainsäädäntö rahanpesun torjumiseksi ei ole voimassa Gibraltarissa, Jerseyssä, Guernseyssä eikä Mansaarella, vaikka ne ovat kaikki brittiläisiä itsehallintoalueita, eikä se ole voimassa Andorran, Monacon ja Vatikaanivaltion kaltaisissa pienissä valtioissa. Onko neuvosto keskustellut siitä, miten voitaisiin sulkea nämä aukot, jotka ovat käytännössä tärkeitä, koska rahanpesu Euroopassa keskittyy niihin?

Henderson
Arvoisa puhemies, en halua vastata arvoisan jäsenen mainitsemaan tiettyjä alueita koskevaan huomautukseen. Ilman ennakkoilmoitusta ja yksityiskohtaista analyysiä kunkin alueen tilanteesta se olisi väärin. Yleisesti ottaen voin kuitenkin sanoa, että kyseisten rannikolla toimivien pankkisektorien etujen mukaista on, että ne täyttävät tavanomaiset kansainväliset määräykset. Jos havaitaan, että ne eivät täytä näitä standardeja, niiden kykyyn sopeutua muun maailman pankkijärjestelmään ei luoteta. Ne menettäisivät tämän vuoksi paljon houkuttelevia tallennuksia.
Tiedän, että esimerkiksi Mansaarella on tehty paljon työtä sen selventämiseksi, että siellä vaadittujen määräysten taso on sama kuin Lontoon Cityssä vaadittujen määräysten. Voitte kiistellä Lontoon Cityn määräysten riittävyydestä, mutta Mansaarten viranomaiset, yhden esimerkin mainitakseni, ovat kuitenkin erittäin innokkaita varmistamaan, että tämä pitää paikkansa. Myös Gibraltarin hallitus on ryhtynyt toimiin varmistaakseen, että mahdolliset sijoittajat ovat vakuuttuneita siitä, että siellä sovelletaan samanlaisia kansainvälisiä pankkistandardeja kuin muualla.
Joten nämä viranomaiset ovat omien kaupallisten etujensa takia huolehtineet siitä, että ne täyttävät kansainväliset standardit. Tämän pitäisi vakuuttaa sijoittajat ja myös toimia esteenä mahdollisille rahanpesijöille, jotka luulevat, että he voivat päästä helpommalla siellä kuin jossakin Euroopan unionin ydinalueella toimivassa pankkijärjestelmässä.

Puhemies
Kysymys nro 6 David Bowe (H-0400/98):
Aihe: Ympäristöneuvosto 23. maaliskuuta 1998
Onko neuvosto tyytyväinen 23. maaliskuuta 1998 pidetyn ympäristöneuvoston kokouksen tuloksiin? Jos ei ole, miksi ei?

Henderson
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani ilmoittaa 23. maaliskuuta pidetyn ympäristöneuvoston kokouksen erittäin tyydyttävistä tuloksista. Neuvosto sai aikaan neljä yhteistä kantaa, sopi neljästä johtopäätösten sarjasta ja saavutti merkittäviä edistysaskeleita ilmastonmuutoksia ja ilman laatua koskevien kysymysten kaltaisilla lukuisilla ydinalueilla. Tämän työn pitäisi vaikuttaa merkittävästi Euroopan kansalaisten elämänlaadun parantamiseen. Tähän menestykseen vaikutti osaltaan se, että parlamentin näkemykset olivat käytettävissä hyvissä ajoin, mikä on ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan työn ansiota, ja tiedän, että arvoisa jäsen kuuluu kyseiseen valiokuntaan.

Bowe
Kiitän arvoisaa puheenjohtajaa hänen lausumistaan kohteliaisuuksista ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnalle. Välitän ne kollegoilleni. Olen samaa mieltä neuvoston analyysistä ympäristöneuvoston ensimmäisestä kokouksesta tämän puheenjohtajakauden aikana. Tämä on erinomainen askel eteenpäin ravisteltaessa viimeisiä jäänteitä Yhdistyneen kuningaskunnan imagosta " Euroopan saastuttajana" .
Haluaisin kuitenkin kysyä, mitä muuta - tämä on ainoastaan ensimmäinen askel - puheenjohtajamaa aikoo tehdä, vai katsooko se, että se on jo tehnyt tarpeeksi tämän puheenjohtajakauden aikana, saavuttaakseen enemmän ympäristöalalla ja hävittääkseen täysin Yhdistyneen kuningaskunnan imagon " Euroopan saastuttajana" ?

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään. Puheenjohtajamaa ja neuvosto ovat tällä hetkellä ottaneet koko ympäristön parantamista koskevan kysymyksen ensisijaiseksi tavoitteekseen. Alustavassa vastauksessa jo mainitsemieni seikkojen ohella olen myös tyytyväinen siihen, että olemme hyväksyneet yhteiset kannat kolmesta direktiivistä, jotka koskevat kaatopaikkoja, kevytpakettiautojen päästöjä ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjä tietyistä teollisuusprosesseista. Parlamentti on nyt ymmärtääkseni antanut lausunnon näistä asioista.
Neuvosto hyväksyi myös ilmastonmuutoksia koskevat johtopäätökset, joissa arvioidaan viime joulukuussa pidetyn Kioton konferenssin tuloksia ja asetetaan päästöjä ja muita asioita koskevan työn ensisijaiset tavoitteet ennen osapuolten seuraavaa konferenssia, joka pidetään marraskuussa Buenos Airesissa. Nämä ovat kaikki tärkeitä töitä, jotka on tehty ympäristömme parantamiseksi koko Euroopassa, ja toivon, että ne antavat hieman vauhtia koko kysymykselle, jotta arvoisan jäsenen valiokunta ja todellakin neuvoston tulevat puheenjohtajamaat voivat jatkaa tätä työtä.

McIntosh
Haluaisin toivottaa arvoisan puheenjohtajan tervetulleeksi tähän toiseen paikkaan ja kysyä häneltä, yhtyykö hän huolenaiheeseeni siitä, että epävirallinen ympäristö- ja liikenneministerien neuvosto on ilmoittanut olevansa halukas ottamaan käyttöön kerosiiniveron, jolla olisi dramaattinen vaikutus lentomatkailuun? Hyväksyykö ministeri sen, että lentoliikenne on itse asiassa todennäköisesti yksi puhtaimmista ja ympäristöystävällisimmistä tavoista kuljettaa ihmisiä ja tavaroita ympäri Eurooppaa ja että olisi väärin hyökätä lentoliikennettä vastaan tällä tavoin? Eikö hän myös ole samaa mieltä siitä, että kerosiiniveron määräämisellä, joka on ymmärtääkseni ainakin Yhdistyneen kuningaskunnan ympäristöministeriön tahto, ja muidenkin eri puolella Eurooppaa, olisi erittäin haitallinen vaikutus ympäristöystävälliseen liikennemuotoon ja paikallisiin talouksiin ja henkilöihin, jotka työskentelevät lentoasemilla ja lentoyhtiöiden palveluksessa?

Henderson
Arvoisa puhemies, on aina suuri ilo saada kysymys arvoisalta jäseneltä riippumatta siitä, esitetäänkö se tässä istuntosalissa vai muualla. Tiedän, että hän on erittäin kiinnostunut asioista, joista keskustelemme.
Kysymys ei ole siitä, että unioni hyökkäisi tiettyä taloudellista toimialaa vastaan ja vaatisi, että kyseinen ala myötävaikuttaisi ympäristöasioihin enemmän kuin muut alat. Pidän tärkeänä periaatteena sitä, että talouden kaikkien toimialojen pitäisi kaikissa tilanteissa valvoa ja tarkastella huolellisesti kaikkien toimiensa ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia. Amsterdamin sopimuksessa todellakin vaaditaan, että unioni ottaa tämän huomioon kaikissa toimissaan.
Toivon, että saan arvoisan jäsenen vakuuttuneeksi siitä, että hänen mainitsemansa asia on tällä hetkellä ehdotus. Jokainen tätä ehdotusta tutkiva järjestö arvioi sen vaikutuksia nähdäkseen, saavutetaanko haluttu tulos. Kun olemme tehneet lisäanalyysejä ja käyneet lisäneuvotteluja, tiedän enemmän ja voin antaa tarkempia vastauksia. Olen varma, että arvoisa jäsen tulee uudelleen esittämään vastaavan kysymyksen, jos ei täällä, niin muualla.

Martin, David
Tiedän, että jäsen McIntoshin on nykyään jaettava aikansa kahden parlamentin kesken, mutta haluaisin tietää, onko hän tietoinen siitä, että tämä parlamentti äänesti tänään lounasaikaan kerosiiniveroa vastaan, ja parlamentin työväenpuolueen jäsenet kannattivat tätä päätöstä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen neuvosta. Haluaisin tietää, suhtautuuko ministeri myönteisesti tähän päätökseen?

Puhemies
Herra Henderson, teillä on puheenvuoro, jos haluatte vastata tähän kysymykseen. Teillä on oikeus vastata tai olla vastaamatta, herra Henderson. Puhemies antaa teille puheenvuoron, mutta tämä kysymys ei kuulu varsinaisesti ensiksi esitetyn kysymyksen piiriin. Siten teidän on päätettävä, vastaatteko vaiko ette herra David Martinin puheenvuorossaan esittämään kysymykseen.

Henderson
Arvoisa puhemies, en voi vastustaa yhtäkään kehotustanne. Sanon arvoisalle jäsenelle, että en tiennyt tästä päätöksestä, mutta neuvosto ottaa tämän huomioon harkitessaan asiaa.

Puhemies
Kysymyksiä nro 7 ja 8 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:
Kysymys nro 7 Pedro Marset Campos (H-0405/98):
Aihe: Palestiinan tilanne
Ottaen huomioon, että Israelin pääministerin Netanjahun käyttäytyminen Euroopan unionin virkaatekevän puheenjohtaja Cookin äskettäisen vierailun yhteydessä oli sopimatonta, niin eikö neuvosto katso, että unionin on ryhdyttävä seurauksilla millä hyvänsä tukemaan päättäväisemmin Oslon rauhansopimuksia ja YK: n päätöslauselmia ja vaatimaan, että Israel noudattaa kaikkia YK: n ja sen turvallisuusneuvoston päätöslauselmia?
Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta Israelin hallitus saadaan hyväksymään YK: n päätöslauselmat ja noudattamaan niiden määräyksiä? ja kysymys nro 8 Sören Wibe (H-0414/98):
Aihe: Israelin vastaiset talouspakotteet
Mielestäni Ison-Britannian ulkoministeri Cook toimi hyvin rohkeasti vieraillessaan hiljattain Israelissa, Palestiinassa. Israelin pääministeri ei kuitenkaan osoittanut minkäänlaista neuvotteluhalukkuutta, vaan toimi sitä vastoin hyvin ylimielisesti.
Pitäisikö neuvoston mielestä toteuttaa konkreettisia voimatoimia Israelia vastaan, esimerkiksi asettamalla talouspakotteita, jotta heidät saataisiin kunnioittamaan solmittua rauhansopimusta?
Henderson
Arvoisa puhemies, neuvoston lähestymistapa Lähi-idän rauhanprosessia kohtaan perustuu vankasti kansainväliseen laillisuusperiaatteeseen, mukaan lukien Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmat 242, 338 ja 425. Neuvosto on vuosien varrella jatkuvasti kehottanut Israelia noudattamaan näitä päätöslauselmia. Neuvosto uskoo vankasti, että Oslon prosessi ja rauhan maata koskeva periaate (the principle of land for peace) edustavat parasta mahdollisuutta ratkaisulle, jolla palestiinalaisille tarjotaan oikeudenmukaisuutta ja israelilaisille turvallisuutta.

Marset Campos
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä antamastanne vastauksesta, mutta mielestäni se on vajavainen seuraavasta syystä: Isrealin valtio perustettiin 50 vuotta sitten ja YK sitoutui myös 50 vuotta sitten perustamaan Palestiinan valtion.
Israelilla on mahtava liittolainen eli Yhdysvallat eturyhmineen, samalla kun Palestiinan olisi saatava meiltä erityistä tukea sekä Lähi-idän rauhan että Välimeren alueen tulevaisuuden osalta.
Eikö neuvosto katso, että sen pitäisi tehostaa Euroopan unionin väliintuloa, jotta se noudattaisi - kuten aina on tapahtunut - näkemystä yhteisvastuullisuudesta ja kansainvälisen legitimiteetin tiukasta toteuttamisesta nykyisen, tätä rauhanprosessia jatkuvasti hankaloittavan presidentti Netanjahun toimien vastapainoksi?

Henderson
Arvoisa puhemies, olen paljolti samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että on tarpeellista ja oikein, että Euroopan unioni ryhtyisi toimiin. Sen velvollisuutena on todellakin yrittää tehdä parhaansa Lähi-idän lukuisien erimielisyyksien ratkaisemiseksi. En muista olleeni yhdessäkään neuvoston kokouksessa viimeisen vuoden aikana, jossa ei olisi keskusteltu unionin mahdollisista toimista rauhanprosessiin myötävaikuttamiseksi.
Puheenjohtajakauden aikana on tehty kaksi vierailua Lähi-itään, toisen niistä teki pääministeri Blair, ja se päättyi Lontoossa pidettävään konferenssiin, jossa pyrittiin viemään rauhanprosessia eteenpäin. Lontoon konferenssi oli tärkeä, sillä se käynnisti uudelleen vuoropuhelun. Nyt meillä on mahdollisuus jatkaa vuoropuhelua Yhdysvaltain hallituksen esittämän kutsun ansiosta. Ymmärtääkseni presidentti Arafat on pitkälti hyväksynyt Yhdysvaltain hallituksen esittämät puitteet. Tällä hetkellä Yhdysvaltain hallitus Euroopan unionin tukemana yrittää suostutella pääministeri Netanjahua osallistumaan näihin keskusteluihin. Erityisedustajamme on auttanut meitä, ja hän on viime aikoina tehnyt kovasti työtä unionin puolesta Lähiidässä.
On erittäin tärkeää, kun otetaan huomioon, että olemme suurin avunantaja kyseisellä alueella, että harjoitamme poliittista tehtäväämme ja yritämme auttaa rauhanprosessia ja painostamme edelleen täysimääräisesti kyseisiä osapuolia saamaan aikaan ratkaisun.

Wibe
Haluan kiittää arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa sekä hänen vastauksestaan että ennen kaikkea Britannian puheenjohtajiston tähän asiaan suunnatuista panoksista, joita todella arvostan. Herra Marset Camposin tapaan ihmettelen kuitenkin, että emmekö tarvitsisi hieman konkreettisempia toimia Israeliin kohdistuvien poliittisten tai taloudellisten pakotteiden muodossa, jotta saisimme maan osallistumaan rauhanprosessiin.
Haluan esittää konkreettisen kysymyksen: onko neuvosto puheenjohtajuutensa aikana esimerkiksi kehottanut tai vaatinut Israelia palauttamaan kotimaahansa ne miljoonat palestiinalaispakolaiset, jotka jo sukupolvien ajan ovat eläneet pakolaisleireissä Israelin ulkopuolella? Onko Israelilta esimerkiksi vaadittu lisäksi, että maan on luovutettava takaisin ne palestiinalaisille kuuluvat omaisuudet, jotka Palestiinan kansalta varastettiin vuoden 1948 sodan yhteydessä?
Uskon, että tällaisia konkreettisia vaatimuksia on esitettävä, jotta Israel saataisiin muuttamaan nykyistä vaarallista toimintaansa.

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään. Tämän puheenjohtajakauden aikana neuvosto on yrittänyt monissa tilaisuuksissa painostaa Lähi-idän osapuolia, myös pääministeri Netanjahua, ja suostutella heitä ryhtymään toimiin arvoisan jäsenen viittaaman kysymyksen osalta ja monien muidenkin kysymysten osalta.
On tärkeää edistyä vähän kerrallaan, jos tämä on ainoa tapa edistyä. Monet, jotka ovat osallisia tässä tai tuntevat olot, tunnustavat, että meidän on käynnistettävä vuoropuhelu, jossa käsitellään samanaikaisesti monia poliittisia ja taloudellisia kysymyksiä, jotta saavuttaisimme edistysaskelia, jotka ovat osa pakettia, johon kaikki osapuolet ovat sitoutuneet.
Jos yritämme korostaa yhtä osa-aluetta, ongelmana on, että asteittain saavutettu edistys ei aina ole pysyvää ja johtaa usein lähitulevaisuudessa tilanteeseen, jossa mennään taaksepäin saavutettujen mahdollisten edistysaskelien kustannuksella. Tämän takia tarvitaan laajempaa vuoropuhelua poliittisista ja taloudellisista asioista. Olemme kehottaneet Israelin hallitusta osallistumaan tähän viimeisimpään Yhdysvaltain aloitteeseen. Olemme ainakin - jossain määrin - käynnistäneet vuoropuhelun uudelleen Lontoossa käytyjen neuvottelujen jälkeen.

Puhemies
Kysymys nro 9 Anna Karamanou (H-0411/98):
Aihe: Sotaskenaarioita lasten elektronisissa peleissä
" Kathimerini" -sanomalehden tuoreen tutkimuksen mukaan sotateollisuus on keksinyt, että pelien markkinat ovat, simulointitekniikan myötävaikutuksella, otollista maaperää sen laajentuville liiketoimintasuunnitelmille. Sotaskenaarioiden ja simuloitujen taistelukenttien parissa lapset koulutetaan sotatekniikoiden taitajiksi, väkivallan käyttöön, viekkauteen ja vilpillisyyteen, jotta heistä tulisi moderneja supertaistelijoita. Irakin ja Kuwaitin aavikot toimivat sellaisten pelien kuten Desert Tank, Super Battletank, M1 Abrahams ja Desert Strike näyttämönä, jolle pelaajien on johdettava panssarivaunut ja taisteluhelikopterit ja tuhottava " ei-kristittyjen terroristien" piilopaikat.
Mitä toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa suojellakseen lasten psyykkistä terveyttä kaikenlaisilta hyödyntavoittelijoilta ja sotaintoilijoilta ja millä tavoin se aikoo puuttua asiaan, jotta eurooppalaiset pasifistiset arvot ja käsitykset sodan ja väkivallan hylkäämisestä erimielisyyksien ratkaisijoina saataisiin siirrettyä uudelle sukupolvelle?

Henderson
Arvoisa puhemies, neuvosto on tarkastellut kahta ehdotusta, jotka liittyvät aiheeseen. Ensinnäkin ehdotusta monivuotisesta yhteisön toimintasuunnitelmasta, joka koskee Internetin käyttöturvallisuuden parantamista. Toimintasuunnitelmalla edistetään monia toimia, joilla torjutaan Internetin väkivaltaisia ja laittomia materiaaleja, mukaan lukien ensinnäkin järjestelmät, joilla merkitään tai arvioidaan aineistoa, esimerkiksi sen sisältämän väkivallan tason mukaan. Vanhemmat voisivat käyttää niin kutsuttuja suodatinohjelmia, joilla voidaan estää pääsy aineistoon, joka on merkitty väkivaltaiseksi. Toiseksi, kuumat linjat Internetin käyttäjille, joihin he voivat ilmoittaa laittomasta aineistosta, mikä helpottaisi rikosten torjunnasta vastaavia viranomaisia asettamaan sen tekijät syytteeseen. Kolmanneksi, muut tietoisuutta edistävät toimet, jotta vanhemmat tietävät, mitä välineitä on saatavilla heidän lastensa suojelemiseksi. Neuvosto tutkii myös ehdotusta neuvoston suositukseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisessa ja telepalveluissa. Ehdotuksessa suositellaan, että jäsenvaltiot perustavat vapaaehtoisesti kansallisia järjestelmiä yleisradiolähetysten ja on-line-palvelujen alalla alaikäisten suojelemiseksi, erityisesti rohkaisemalla asianomaisia osapuolia - käyttäjiä, kuluttajia, yrityksiä ja viranomaisia - osallistumaan kehitys- ja toteuttamistoimiin tätä tarkoitusta varten. Siinä suositellaan myös itsesääntelyjärjestelmien ja käytännesääntöjen luomista kansallisella tasolla online-palveluja varten. Toivon, että neuvosto ja parlamentti voivat edelleen tehdä läheistä yhteistyötä molempien toimien osalta varmistaakseen, että ne hyväksytään mahdollisimman nopeasti.

Karamanou
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sain vastauksestanne vaikutelman, että kysymykseen ei suhtauduta sen ansaitsemalla vakavuudella. Ei voida suhtautua kevytmielisesti siihen tosiasiaan, että Euroopan uuden sukupolven kouluttaminen on todellisuudessa siirtynyt lainsäädäntöelimiltä voitontavoittelijoiden käsiin, erityisesti niiden, jotka käyttävät hyväkseen nuorten väkivaltaisia taipumuksia, ja niiden, jotka videopelien ja CD-ROM-levyjen kautta - enkä puhu nyt pelkästään Internetistä - tosiasiassa sotkevat lapsemme sotaleikkeihin ja opettavat lapsille sotataitoja - niin sanoakseni - antiikin Spartan mallin mukaan. Joudumme joka päivä todistamaan lasten väkivaltaisen käyttäytymisen ja rikollisuuden lisääntymistä, ja mielestäni neuvoston pitäisi harkita vakavampia keinoja kuin pelkkä suositus. Mielestäni Euroopan unionin vallitseva lainsäädäntö ei kata tätä asiaa, jota pidän äärimmäisen tärkeänä, ja lisäksi olen sitä mieltä, että harvat ostokset ovat niin vaarallisia kuin videopelit. The Economist -lehden tämän vuoden tammikuun numerossa on asiasta artikkeli, johon kehottaisin teitä tutustumaan, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen täydentävästä kysymyksestään. Mielestäni hän tähdentää edelleen tarvetta ryhtyä toimiin. En todellakaan voi lisätä mitään siihen, mitä sanoin aiemmin toiminnasta, joka on mielestäni järkevää, mutta tiedän, että miljoonilla ihmisillä kaikkialla Euroopan unionissa on voimakkaat mielipiteet tästä. Tämän vuoksi on tärkeää, että esitämme ehdotuksia tehdäksemme sen, minkä käytännöllisesti katsoen voimme, ja yritämme siten luoda parempaa ympäristöä Internetin kaltaisille teknologioille.

Elliot
Haluaisin sanoa arvoisalle puheenjohtajalle, että mielestäni hänen vastauksensa oli erittäin myönteinen ja hyvin rohkaiseva. Olen tyytyväinen siihen, mutta haluaisin kysyä häneltä, voimmeko toteuttaa muita toimia. On hyvä, että vanhemmat ottavat vastuuta, mutta yksi Internetin ongelmista on, että useimmissa perheissä nuoret ja lapset tietävät, miten Internetiä käytetään, kun taas vanhemmilla ei ole siitä aavistustakaan.
Minusta tuntuu, että meidän täytyy tehdä enemmän niiden henkilöiden osalta, jotka ansaitsevat hyvin edistämällä väkivaltaa tällä tavoin. Haluaisin tietää, voisimmeko tutkia mahdollisuutta, rikotaanko näissä asioissa, erityisesti tapauksissa, joihin liittyy rasistista tai uskonnollista vihamielisyyttä, Amsterdamin sopimuksen konferenssissa sovittua uutta syrjinnän vastaista artiklaa. Kun sopimus ratifioidaan, se voi olla väline, jolla voimme asettaa jotkin näistä ihmisistä syytteeseen. Loppujen lopuksi Euroopan unioni syntyi suureksi osaksi kahden maailmansodan aiheuttaman kärsimyksen ja kurjuuden vuoksi, mutta nyt kasvaa uusi sukupolvi, joka muodostuu nuorista ihmisistä, jotka eivät tiedä mitään sotien kauhuista. Tämän kaltainen steriloitu esitys väkivallasta on todella huolestuttava.

Henderson
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen tekee kaksi tärkeää huomautusta. Huomautus, joka koski vanhempia, jotka voivat ryhtyä toimiin Internetissä estääkseen lapsiaan näkemästä aineistoa, jota vanhemmat eivät halua heidän näkevän, oli erittäin totuudenmukainen. Mielestäni on vaikea käyttää videoita oikein, ja useimmiten minun on pyydettävä poikaani näyttämään, miten se toimii, mutta se on erittäin yksinkertaista teknologiaa verrattuna Internetiin. Tämä on totuudenmukainen huomautus, ja ehkä paikalliset viranomaiset voivat antaa vanhemmille neuvoja siitä, miten tulla toimeen teknologian kanssa.
Kysymys siitä, mitä tehdä rikollisille, jotka levittävät laitonta aineistoa: jos tämä on voimassa olevan lain vastaista, siitä olisi ilmoitettava viranomaisille, ja unionin syyttäjäviranomaisten tehtävänä olisi päättää, onko kyse tapauksesta, jonka he voisivat viedä tuomioistuimeen. Mitä tulee kysymykseen, tuleeko tilanne muuttumaan Amsterdamin sopimuksen jälkeen, katson, että yhteisön tehtävänä on varmistaa, että kaikki sen toteuttamat toimet ovat syrjimättömiä, ja mielestäni tämä tulisi pitää mielessä kaikkien unionin toteuttamien toimien osalta, kun yritämme torjua näiden Internetissä olevien vahingollisten tuotteiden vaikutuksia.

Puhemies
Kysymys nro 10 Hans Lindqvist (H-0416/98):
Aihe: Yhdenmukaistetut EU-ympäristömerkinnät
Ruotsissa olemme siinä onnellisessa asemassa, että meillä on kolme luotettavaa ympäristömerkkiä: Bra Miljöval, Svanen ja KRAV. Ympäristömerkkejä on Ruotsissa alettu käyttää laajemmin kuin missään muussa EU-maassa. Tämä on ympäristöjärjestöjen määrätietoisen, ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden kysynnän lisäämiseen pyrkivän työn tulosta. Toinen syy on, että yhä useammat kuluttajat ovat kiinnostuneita ympäristökysymyksistä ja siten myös näistä tuotteista.
EU valmistelee Ruotsin ympäristömerkintöjä koskevaa kieltoa. Uuden direktiiviehdotuksen mukaan sallitaan vain EU: n oma ympäristömerkki EU-kukka. Yksittäiset kansalliset ympäristömerkinnät, kuten Ruotsin luonnonsuojeluyhdistyksen Bra Miljöval -merkki, kielletään. Huolimatta siitä, että EU: n merkintäjärjestelmään on panostettu intensiivisesti vuodesta 1992 lähtien, ei sillä ole kuin kourallinen lisenssinhaltijoita. Järjestelmässä on niin suuria puutteita, ettei se ole houkutellut lisenssinhakijoita eikä kuluttajia. Saatujen tietojen mukaan ympäristöjärjestöille ei enää taata paikkaa komission alaisessa neuvoa-antavassa foorumissa.
Edellä esitetyn johdosta haluan kysyä, mitä neuvosto aikoo tehdä estääkseen komission suunnittelemat ympäristömerkintöjä koskevat huononnukset?

Henderson
Arvoisa puhemies, komission jaottelua koskevan ehdotuksen, joka liittyy asetukseen 880/92, jolla luodaan yhteisön ympäristömerkintää koskeva järjestelmä, yksi tavoite on varmistaa suurempi yhdenmukaisuus ja täydentävyys tämän järjestelmän ja muiden yhteisössä toimivien järjestelmien välillä.
Ehdotuksessa ei pyritä estämään muita kansallisella tai alueellisella tasolla toimivia järjestelmiä. Pikemminkin ehdotetun uuden asetuksen 11 artiklan tarkoituksena on, että viiden vuoden kuluessa kansallisia järjestelmiä pitäisi soveltaa ainoastaan niihin tuoteryhmiin, joille ei ole annettu kriteerejä yhteisön järjestelmässä.
Neuvoston työryhmä on käynyt ehdotusta koskevan alustavan keskustelun, johon on osallistunut komission edustajia, ja tämä oli yksi niistä asioista, joista lukuisat jäsenvaltiot olivat huolestuneita. Tällä hetkellä ei ole odotettavissa lisäkeskusteluja ehdotuksesta.

Lindqvist
Olemme juuri tänään keskustelleet parlamentissa tätä asiaa koskevasta mietinnöstä. Parlamentti asettui silloin tukemaan vaatimusta, jonka mukaan EU: n aluetta yleisesti koskevien EU-sääntöjen käyttöön ottaminen ei saa huonontaa kansallisia sääntöjä. Silloin sanottiin erittäin selkeästi, että viisivuotiskauden jälkeen on pystyttävä takaamaan, että yhteisön ympäristömerkit ovat vähintään yhtä tiukkoja kuin ne merkit, joita parhaimmissa kansallisissa merkkijärjestelmissä käytetään.
Lisäkysymykseni on: asettuuko neuvosto tukemaan tätä parlamentin päätöstä, ja mitä johtopäätöksiä neuvosto yleisesti ottaen tekee siitä hyvin myönteisestä keskustelusta, jota parlamentissa on tänään käyty?

Henderson
Arvoisa puhemies, kuten arvoisa jäsen tietänee, ja kiitän häntä hänen kysymyksestään, neuvosto ei ole antanut tarvittavaa tukea vastaavalle ehdotukselle.
En voi tällä hetkellä kommentoida sitä, tuleeko neuvosto hyväksymään arvoisan jäsenen valiokunnan esittämiä tarkistuksia - ne hyväksyttiin vasta tänään. Tämä asia on kuitenkin neuvoston käsiteltävänä, ja neuvoston ja jäsenvaltioiden tehtävänä on arvioida ehdotusten vaikutuksia asioiden yleiseen järjestelmään ja tutkia, onko niiden alkuperäiset ehdot täytetty.

Puhemies
Kysymys nro 11 Maj Theorin (H-0417/98):
Aihe: Yhteinen puolustus
Kysymys yhteisestä puolustuksesta ja WEU: n välittömästä integroinnista EU: hun on poistettu Amsterdamin sopimuksesta, mutta sen sijasta tärkeinä yhteisinä kysymyksinä on pidetty humanitäärisiä ponnisteluja, rauhan säilyttämiseen tähtääviä operaatioita, varhaista varoitusta ja konfliktien ratkaisua. Tästä huolimatta Euroopan parlamentissa tulee toistuvasti esiin yhteistä puolustusta koskevia ehdotuksia. Katsooko neuvosto, että yhteinen puolustus toteutetaan lähitulevaisuudessa?

Henderson
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen uudessa 17 artiklassa määrätään, että " yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka käsittää kaikki Euroopan unionin turvallisuuteen liittyvät kysymykset, mukaan lukien toisen alakohdan mukaisesti asteittain määriteltävä yhteinen puolustuspolitiikka, joka saattaa johtaa yhteiseen puolustukseen, jos Eurooppa-neuvosto niin päättää."
Tällainen päätös alistetaan kunkin jäsenvaltion hyväksyttäväksi " valtiosääntönsä asettamien vaatimusten mukaisesti" , uudessa sopimuksessa kuvataan näin ollen yhteistä puolustuspolitiikkaa tulevaisuudessa avoimena mahdollisuutena artiklassa mainittujen ehtojen mukaisesti. Sopimuksen tullessa voimaan tässä tekstissä määritellään muuttujat, joiden mukaan unioni käsittelee yhteistä puolustusta koskevaa kysymystä.

Theorin
Kiitos kysymykseen saamastani vastauksesta. Se, mitä arvoisa neuvoston edustaja sanoo, on aivan totta, toisin sanoen, että pykälissä sanotaan juuri niin ja että siellä lukee myös if the council so decides (jos neuvosto niin päättää). Se, että sanat on otettu käyttöön Maastrichtin sopimuksen jälkeen, johtuu tietenkin siitä, että EU: ssa on useita valtioita, jotka eivät tällä hetkellä osallistu yhteiseen puolustukseen. Useat ovat selvittäneet Amsterdamin sopimuksen merkitsevän sitä, että kysymys yhteisestä puolustuksesta on nykyisillä kuvauksilla työnnetty syrjään pitkäksi aikaa. Kyseessä ovat Englanti, Tanska, Ruotsi, Irlanti, Itävalta ja Suomi, jotka kaikki sanovat, että nykytilanteessaan ne eivät ole valmiita osallistumaan yhteiseen puolustukseen.
Tulkintani mukaan neuvoston vastaus kysymykseeni on, ettei yhteinen puolustus ole ajankohtainen lähitulevaisuudessa.

Henderson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään. Toivon, että saan hänet vakuuttuneeksi siitä, että neuvostolla on tällä hetkellä mahdollisuus keskustella ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, ja se todellakin tekee niin monessa tilanteessa. Artiklat, joihin alkuperäinen kysymys viittasi, koskivat kuitenkin yhteistä puolustusta.
Amsterdamissa hyväksyttiin kanta, jonka kaikki unionin maat hyväksyvät. Siinä sallitaan keskustelu, siinä sallitaan niin paljon yhteistä toimintaa kuin on käytännössä mahdollista Petersbergin tehtävien kannalta, jos on olemassa tarve ryhtyä toimiin kriisin tai vastaavan ratkaisemiseksi.
Sotilaallista puolustusta koskeva kysymys on ratkaistava toisessa foorumissa. Tämän osalta on olemassa erilaisia näkemyksiä. Euroopan unionissa on monia puolustusasioita käsitteleviä järjestöjä, enkä näe tämän osalta mitään muutosta lähitulevaisuudessa.

Puhemies
Kiitos paljon, herra Henderson. Meillä on sovitusta määräajasta jäljellä tarkalleen viisi minuuttia. Ehdotan teille, että annamme yhteisen vastauksen kysymyksiin nro 12 ja 13. Olen varma siitä, että koska olemme tottuneet lyhyisiin puheenvuoroihin ja koska herra Newens ja herra Gahrton ovat kurinalaisia, voimme päättää klo 19.10, kuten sovimme.
Kysymyksiä nro 12 ja 13 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:
Kysymys nro 12 Arthur Newens (H-0419/98):
Aihe: Irakin ja YK: n sopimus
Voiko puheenjohtaja ilmoittaa, millä tavalla käytännössä toimii äskettäin tehty Yhdistyneiden Kansakuntien ja Irakin välinen sopimus laitosten tarkastamisesta joukkotuhoaseiden varalta sekä elintarvikkeiden, lääkkeiden ja humanitaarisen avun saatavuudesta? ja kysymys nro 13 Per Gahrton (H-0455/98):
Aihe: Irakin vastainen boikotti
EU järjesti huhtikuun alussa konferenssin, jossa käsiteltiin Irakille annettavaa humanitaarista apua. Komission jäsen Bonino vastusti tässä konferenssissa Irakin boikottia, koska sen humanitaariset vaikutukset ovat kielteisiä.
Onko neuvosto samaa mieltä kuin komission jäsen Bonino siitä, että Irakin boikotti kohdistuu pahemmin syyttömiin siviileihin kuin Saddamin hallintoon? Aikooko neuvosto ryhtyä toimiin Irakin boikotin lieventämiseksi tai lakkauttamiseksi?
Henderson
Arvoisa puhemies, UNSCOMin herkkiä alueita koskevat tarkastukset aloitettiin uudestaan 6. maaliskuuta. Asiat etenivät täydessä yhteistyössä Irakin kanssa, vaikka byrokratia aiheutti jonkin verran viivästyksiä. Presidentin tilojen tarkastukset suoritettiin pian sen jälkeen 26. maaliskuuta ja 4. huhtikuuta, ja ne etenivät ilman suurempia vaikeuksia. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1153 mukainen humanitaarisen avun ohjelma ei tule voimaan, ennen kuin Irakin hallitus on antanut jakelusuunnitelman YK: lle ja molemmat osapuolet ovat hyväksyneet tämän suunnitelman.
Elintarvikkeisiin ja lääkkeisiin ei ole koskaan kohdistettu pakotteita. YK: n humanitaarisen öljyä elintarvikkeita vastaan - ohjelman mukaan Irakin hallitus pystyy viemään suuria määriä öljyä, jolla rahoitetaan humanitaaristen tuotteiden hankinta. YK: n pääsihteerin äskettäin antaman suosituksen mukaan, jolla parannetaan öljyä elintarvikkeita vastaan -ohjelmaa, Irakilla on mahdollisuus ohjelman seuraavan vaiheen aikana yli kaksinkertaistaa öljyn vienti 5, 3 miljardiin USA: n dollariin kuudessa kuukaudessa.
Hiljattain pidetyssä Euroopan unionin kokouksessa, jossa keskusteltiin Irakin humanitaarisesta tilanteesta, osoitettiin, että Euroopan unioni ja kansainvälinen yhteisö ovat edelleen sitoutuneet tekemään kaikkensa Irakin väestön auttamiseksi. Irakin hallitus ei valitettavasti ole sitoutunut tähän. Hallituksella on käytettävissään runsaasti resursseja YK: n humanitaarisen ohjelman puitteissa, mutta se ei halua käyttää niitä tavallisten irakilaisten auttamiseksi. EU tukee edelleen YK: n pyrkimyksiä taivuttaa Irakin hallitus käyttämään saatavilla olevia resursseja Irakin väestön tarpeiden täyttämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla. Ehdot, joilla YK: n Irakin vastaiset pakotteet poistetaan, ovat selvät: kun Irak noudattaa kaikkia YK: n asianomaisia päätöslauselmia, pakotteet voidaan poistaa.

Newens
Hyväksyykö arvoisa puheenjohtaja kuitenkin sen, että Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin Irakin kanssa tekemä sopimus ei ole johtanut elintarvikkeiden ja lääkkeiden tuonnin tason todelliseen nousuun, sillä näiden tuonti on ainoastaan noin kolmannes tuonnin tasosta ennen pakotteita, jotka ovat aiheuttaneet paljon kärsimystä ja johtaneet moniin kuolemantapauksiin, jotka ovat tietenkin osittain Irakin diktaattorin syytä?
Aikooko arvoisa puheenjohtaja ottaa esille tarkoituksenmukaisten kanavien välityksellä Yhdistyneiden kansakuntien pakotteita käsittelevän komitean aiheuttamat vakavat byrokraattiset viivästykset ja myös pakotteet, jotka kohdistuvat moniin mikroskooppien, silmälasien, lastojen, lämpömittareiden ja vaseliinin kaltaisiin tuotteisiin, joita ei voida pitää sotilaallisina tarvikkeina ja mikä vahingoittaa väestön haavoittuvinta osaa, ei Saddam Husseinia ja hänen erityisiä suojattejaan?

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään, mutta minun on sanottava hänelle, että Saddam käyttää lapsia hyväkseen poliittisessa pelissä. Irakin hallituksella on aina ollut mahdollisuus myydä öljyä elintarvikkeita ja lääkkeitä vastaan. Tämä vahvistettiin YK: n pääsihteerin neuvottelemassa sopimuksessa. Tämä mahdollisuus on yhä Irakin käytettävissä, jos Irak täyttää sopimuksessa asetetut erittäin kohtuulliset ehdot.

Gahrton
Neuvoston edustaja sanoo, että Saddam käyttää lapsia "leikkiäkseen politiikkaa" . Olemme kaikki täällä varmasti yhtä mieltä siitä, että Saddamin hallinto on vastemielinen diktatorinen hallinto, mutta on kai kuitenkin hieman liian helppoa syyttää sitä kaikesta. Saatavillahan on useiden sellaisten humanitaaristen järjestöjen, jotka eivät millään tavalla tue Saddamin hallintoa, selvityksiä niistä kauhistuttavista seurauksista, joihin boikotti on johtanut.
Kysymykseni lähti siitä, että myös komissaari Bonino on ymmärtänyt, että seuraukset ovat kauhistuttavia. Eikö ole kuitenkin niin, että neuvoston on otettava huomioon boikotin todelliset seuraukset, eikä sen pidä syyttää ainoastaan Saddamia? Sen vuoksi haluan kysyä seuraavaa: mitkä erityisehdot on täytettävä? Kuinka voidaan tietää, että Irak on täyttänyt kaikki YK: n asettamat ehdot? Miten voidaan koskaan todistaa, ettei Irakissa ole ainoatakaan laitonta asetta?

Henderson
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään, ja haluaisin sanoa hänelle, että syy, miksi Irakille on annettu mahdollisuus myydä öljyä elintarvikkeiden ja lääkkeiden hankkimiseksi, on se, että neuvosto ja kansainväliset liittolaiset Yhdistyneissä kansakunnissa ovat tietoisia niistä seurauksista, jotka voivat syntyä, jos yhteisössä ei ole saatavilla näitä tärkeitä hyödykkeitä. Tämän vuoksi on tehty kaikki mahdollinen, jotta Irakilla olisi mahdollisuus ostaa tarvittavia välineitä ja tarvikkeita. Irak ei ole halunnut täyttää asetettuja erittäin kohtuullisia vaatimuksia, jotka on toistettu YK: n pääsihteerin äskettäin Irakin hallitukselle antamassa ehdotuksessa. Tämä mahdollisuus on aina ollut käytettävissä. Se on yhä käytettävissä, ja Irakin tehtävänä on vastata erittäin kohtuullisen ehdotukseen kansansa puolesta, joka tarvitsee epätoivoisesti näitä tarvikkeita.

Puhemies
Kiitos paljon, herra Henderson.
Hyvät parlamentin jäsenet, koska neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on kulunut umpeen, kysymyksiin nro 14-38 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Kiitän herra Hendersonia.
Annan puheenvuoron herra Papakyriazisille menettelyä koskevaa esitystä varten.

Papakyriazis
Arvoisa puhemies, menettelyä koskeva esitys, jonka haluan tehdä, on ilmiselvä. Haluan ilmaista pettymykseni ja protestin siitä, että meillä ei ollut aikaa käsitellä enempää kysymyksiä. Ymmärrän tietenkin täysin asemanne ja kunnioitan sitä; kuitenkin tilanne on tämä. Otan myös huomioon, että Kosovosta käydyn kaltainen keskustelu on tärkeä syy tähän viivytykseen; ongelma on kuitenkin jäljellä, arvoisa puhemies, ja toivon, että ymmärrätte tämän. Esitän kysymyksen, joka ei ole retorinen, vaan aito kysymys: jos itse katson, että kysymykseni oli ajankohtainen ja vakava, voinko tuoda sen uudestaan seuraavaan istuntoon, koska nyt siitä keskustelemista siirrettiin käytännön syistä?

Puhemies
Herra Papakyriazis, kaksi kysymystä. Ensimmäinen: esityslista laaditaan ryhmän puheenjohtajien kokouksessa. Siten olisin teille kiitollinen, jos välitätte esityslistaa koskevat valituksenne edustajallenne ryhmän puheenjohtajien kokouksessa. Puhemies on odottanut tänään puoli tuntia voidakseen aloittaa kyselytunnin. Kiittäisin teitä siis erittäin paljon, jos välittäisitte ryhmänne puheenjohtajalle minkä tahansa tätä kysymystä, josta vastaava hallintovirkamies olen, koskevan huomautuksen.
Toinen kysymys on, että jos peruutatte kysymyksenne, voitte laatia uuden kysymyksen. Jos ette kuitenkaan peruuta kysymystä, siihen vastataan kirjallisesti, kuten aiemmin totesin, seuraavan 48 tunnin kuluessa. Siten, herra Papakyriazis, teillä on mahdollisuus saada vastaus kirjallisesti seuraavan 48 tunnin kuluessa tai peruuttaa kysymyksenne. Tässä tapauksessa sitä käsitellään uudelleen kyselytunnilla, mutta en voi antaa teille mitään takeita siitä, että kysymystä käsitellään täysistunnossa.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Euro-Välimeri-yhteistyö (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa Euro-Välimeri-yhteistyötä koskevalle yhteiskeskustelulle.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, uutisotsikot kuuluivat tänä aamuna seuraavasti: juutalaiset ääriryhmät puukottivat Jerusalemissa palestiinalaisia ja Israelin ilmavoimat pommittivat EteläLibanonia tappaen neljä siviiliä.
Nämä ovat herra Netanjahun toimintatavan mukaisia rauhanprosessin osia! Emme saa kuvitella mitään: Israelin ja Palestiinan välinen rauhanprosessi on täysin pysähdyksissä, etten sanoisi täysin lakannut. Israelin hallitus ei enää kunnioita Oslon sopimusta, tämän rauhanprosessin perustaa. Meidän on pantava merkille tämä tosiasia, koska se koskee valitettavasti koko Euro-Välimeri-kumppanuutta. Yritimme kumppanuuden alussa erottaa Euro-Välimeri-kumppanuuden rauhanprosessista. Toivon, että kaikille on nyt selvää, että se ei onnistu. Jos haluamme edistyä Euro-Välimerikumppanuudessa, meidän on myös sekaannuttava niin sanottuun rauhanprosessiin. Silloin meidän on myös osallistuttava keskusteluun, kun Israel ja Palestiina neuvottelevat.
Toinen asia, joka on koskettanut meitä viime aikoina, arvoisa varapuheenjohtaja, ja joka liittyy myös tiiviisti Barcelonan prosessiin, on Algeria. Euroopan parlamentin valtuuskunta avasi mielestäni oven vuoropuhelulle Algerian kanssa. Parlamenttikin näkee monet asiat nyt eri valossa kuin ennen. Ennen kaikkea kollegat, jotka olivat siellä ja esittivät meille seikkaperäisen kertomuksen, saivat oikaistua melko paljon väärää tietoa. Meidän on johdonmukaisesti jatkettava tällä tiellä. Meidän on pyrittävä yhteistyöhön kollegojemme kanssa Algerian kansalliskokouksessa ja tuettava heitä jatkamaan vaaleissa alkanutta demokratisointiprosessia Algeriassa. Emme voi tehdä paljoa, mutta meidän olisi oltava valmiita tekemään kaikki se, mitä todella voimme tehdä, nimittäin auttaa Algeriaa siten, että huomioimme ne huolenaiheet, joita heillä on, että olemme valmiita työskentelemään yhdessä heidän kanssaan, esimerkiksi terrorismin torjunnassa, ei Algeriassa, vaan omissa valtioissamme, Euroopassa. Tähän asti olemme nimittäin olleet erittäin leväperäisiä tässä kysymyksessä, ja olemme antaneet terrorismin kukoistaa keskuudessamme.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, herra komission varapuheenjohtaja, Euroopan parlamentissa on todellakin tärkeä istunto, koska puhutaan MEDA-ohjelman tulevaisuudesta ja merkityksestä ja sen eri puolista. Ei ole mitään epäilystä siitä, että kyseinen ohjelma kokonaisuudessaan ja muut MED-ohjelmat ovat merkittävä työkalu - ehkä merkittävin - Välimeren politiikan onnistumisen kannalta, politiikan, jolla on - niin muuten tekin sanoitte, herra komission varapuheenjohtaja, monta kertaa tänä aamuna, ja olen kanssanne samaa mieltä - joitakin ongelmia edessään, ennen kaikkea koska Välimeren tärkeällä alueella on monta kriisipesäkettä. Tässä salissa ei ole erimielisyyttä; päinvastoin, luulen, että olemme yksimielisiä siitä, että MEDA-ohjelmaa pitää viedä eteenpäin, mutta sen on laajennuttava kattamaan koko Välimeren alue. Siitäkään ei ole epäilystä, että tavoitteidensa puitteissa MEDA-ohjelma tarjoaa erittäin suuren mahdollisuuden saavuttaa poliittisia ratkaisuja.
Kuitenkin tällä hetkellä kytee kriisipesäkkeitä Välimerellä, Turkissa, Kyproksella, Lähi-idässä ja Algeriassa, eikä niitä voida hoitaa vain taloudellisin toimin; tarvitaan poliittisia ratkaisuja, tarvitaan poliittisia esityksiä. Sanon tämän kehotuksena neuvostolle. Ei riitä, että tuskittelemme ongelmien olemassaoloa. Ei riitä, että toteamme usein, että emme ole paikalla. Meidän täytyy ottaa askel eteenpäin. Meidän täytyy tehdä esityksiä, ja näitä esityksiä voidaan muotoilla. Puhumme usein ja tulemme myös vastedes puhumaan Lähi-idän kysymyksestä, joka on tärkeä kysymys. Mutta ei riitä, että toteamme tämän, vaan meidän pitää esittää konkreettisia ehdotuksia, jotka eivät kattaisi vain Israelin ja palestiinalaisten kahdenvälisiä suhteita, vaan myös alueen muut maat, Syyrian, Libanonin sekä Jordanian, maat, jotka ovat tärkeässä asemassa Lähi-idän rauhan ja vakauden kannalta. Puhumme ja tulemme yhä puhumaan Algeriasta, ja olen kollegani, herra Sakellarioun kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan parlamentti on tehnyt merkittävän päänavauksen; avauksen hyödyntäminen käytännössä on nyt neuvoston sekä myös komission käsissä - olen myös tyytyväinen siitä, että te, arvoisa komissaari, lähetitte ryhmän Algeriaan. Ei riitä, että sanomme islamin olevan ongelma. Meidän täytyy löytää tapa, oikea tapa hoitaa sitä.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kuten vuonna 1972, esitämme tänäänkin Välimerelle yleisesti yhteistyötä ja apua taloudellisella tasolla, tällä kertaa kuitenkin vähän paremmalla tasolla.
Kuten silloin, niin nytkin laajemmalla Välimeren alueella kytee poliittisia kysymyksiä ja vaatimuksia, joiden suhteen Euroopan unioni on yhä edelleen toimeton tai ristiriitainen, sillä ei ole uskallusta tai se ei ole paikalla, vaikka se yrittääkin nyt esittää jotain epämääräistä vuoropuhelua. Kuitenkaan se ei ole läsnä Länsi-Saharassa, Lähi-idässä se on todellisuudessa katsojan asemassa, Kyproksella se ajaa poliittisesti alas alkujaan myönteistä osallistumistaan, Turkkia kohtaan se pitää välillä kovan asenteen ilman näkyviä tuloksia, välillä se hyväksyy tämän maan sietämättömän sekaantumisen unionin sisäisiin asioihin, kuten hiljattain, kun Turkki esitti erikoislaatuisen veton kreikkalaisten asuttamia saaria koskevista yhteisön ohjelmista.
Minun ei tarvinne jatkaa enempää, arvoisa puhemies. Olen sitä mieltä, että niin kauan kuin käytännössä ei ole yhteistä ulkopolitiikkaa, joka takaisi turvallisuuden, koskemattomuuden, rauhan, vapauden ja rinnakkaiselon, tämänkertainen yritys on vaarassa epäonnistua kuten myös vuoden 1972 yritys, jota kutsuimme jotakuinkin ironisesti " kokonaisvaltaiseksi Välimeren politiikaksi" .

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni seitsemän työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Marín
Arvoisa puhemies, haluan vain vastata lyhyesti tänä aamuna esitettyyn perusteluun. Emme saa unohtaa, että Barcelonan konferenssin Euro-Välimeri-ohjelma käynnistettiin loppujen lopuksi vasta vajaat kaksi vuotta sitten, ja että näin pitkän aikavälin ohjelma, kuten vapaakauppa-alueen luominen, vaatii huomattavasti enemmän aikaa ja että nämä kaksi viimeistä vuotta ovat kuluneet ohjelman sisäänajossa, joka on ollut hyvin vaikeaa.
Emme saa unohtaa, kuten aiemmin sanoin, aiempaa ja nykyistä tilannettamme.
MEDA-ohjelman ensimmäisenä toteuttamisvuonna Euroopan parlamentti teki päätöksen 20 %: n negatiivisen varauksen asettamisesta. Viime vuonna se oli 10 %. Tänä vuonna negatiivista varausta ei ole.
Lisäksi hajautetut Välimeri-yhteistyöohjelmat, jotka aiheuttivat ongelmia, on käynnistetty uudelleen. Toisin sanoen meillä on ensimmäistä kertaa täysin toiminnallinen MEDA-ohjelma. Monet asiat toimivat luonnollisesti vielä huonosti, mutta tärkeintä on tietää, että ohjelma on tällä hetkellä saavuttanut risteilyvauhdin.
Toisaalta emme saa unohtaa täysin selvää asiaa, johon herra Sakellariou ja muut puheenvuoron käyttäjät viittasivat. Sillä välin kun Lähi-idän rauhan puuttuminen hankaloittaa Barcelonan rauhanprosessia, voimme työskennellä hyvin toisen pilarin eli assosiointisopimusten kanssa. Emme voi kuitenkaan työskennellä selvien syiden takia normaalisti ensimmäisen pilarin - turvallisuuden, rauhan ja vakauden, luottamustoimien ja Välimeren peruskirjan - kanssa. Kolmannen pilarin osalta - alakohtaiset konferenssit ja siviiliyhteiskunta - työskentelymme on hyvin vaikeaa, koska tiedätte, että viime vuonna meidän oli peruutettava vähintään kolme alakohtaista konferenssia. Jos toiset tulivat, toiset eivät tulleet, ja jos taas toiset tulivat, toiset eivät tulleet.
Siten kyse on hyvin vakavasta aiheesta. Toivon, että 6. päivänä Palermossa pystymme ennen kaikkea ratkaisemaan tämän tilanteen. Euroopan komission toiminnan tarkoituksena on nimenomaan irrottaa Barcelonan konferenssi rauhanprosessin myötä- ja vastoinkäymisistä, koska sillä välin kun keskinäiset syyttelyt jatkuvat, työskentely vaikeutuu huomattavasti päivä päivältä.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Marín.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kosovo (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle neuvoston ja komission Kosovoa koskevista julkilausumista.

Titley
Arvoisa puhemies, en käytä puheenvuoroa osallistuakseni keskusteluun tavanomaiseen tapaan, vaan koska tänään aiemmin iltapäivällä Kosovosta käytyä keskustelua rajoitettiin ja syntyi jonkinasteinen kaaos, koska yritimme saada julkilausumat neuvoston istuvalta puheenjohtajalta ja komissiolta sekä lausumat poliittisten ryhmien jäseniltä.
Tämän tappelunnujakan aikana herra Cars esitti herra Hendersonille, nykyiselle puheenjohtajalle, kysymyksen Miloseviin ja Rugovan välisestä tapaamisesta, josta hän oli kuullut ja jossa pyritään ratkaisemaan joitakin Kosovon ongelmista. Herra Henderson ei kyennyt vastaamaan tähän herra Carsin esittämään kysymykseen. Hän pyysi minua vahvistamaan, että tällainen tapaaminen tullaan järjestämään ja että puheenjohtajamaa on antanut tänään myöhään iltapäivällä seuraavan julkilausuman:
" On hyvä uutinen, että Milosevi ja Rugova tapaavat kasvokkain perjantaina. EU: n, yhteysryhmän ja kansainvälisen yhteisön molemmilla puolilla toimivien muiden tahojen jatkuva painostus kahden viime kuukauden aikana järkevän vuoropuhelun aloittamiseksi on tehnyt tämän tapaamisen mahdolliseksi. Me olemme kaikki pyytäneet presidentti Miloseviia asettumaan selvästi välttämättömän poliittisen prosessin puolelle. Odotamme nyt, että molemmat osapuolet hyödyntävät täysin tämän mahdollisuuden käynnistää kehittävä poliittinen vuoropuhelu, etenkin Belgradin viranomaiset, kun otetaan huomioon niiden ensisijainen vastuu hallituksena etsiä ratkaisua neuvotteluteitse."
Olen varma, että parlamentti tulee reagoimaan innostuneesti tähän uutiseen, sillä se vastaa juuri sitä, mitä me vaadimme. Herra Henderson on pyytänyt minua ilmoittamaan, että hän on pahoillaan siitä, ettei hän vastannut suoraan herra Carsille, mutta tämä johtuu oloista.
Ymmärtääkseni tämän Belgradin yksittäisen tapaamisen jälkeen Pristinassa järjestetään neuvottelut viikon kuluessa, ja tämän jälkeen järjestetään viikoittaisia tapaamisia. Siksi tämä on valtava läpimurto tässä kiistakysymyksessä. Juuri tätä Euroopan parlamentin jäsenet vaativat.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minun on esitettävä vastalause toista kertaa tavasta, jolla keskustelu Kosovosta käytiin. Minulle tuntemattomista syistä keskustelu keskeytettiin, koska vuorossa oli kyselytunti. En halua syyttää kollegaanne, joka johti puhetta, mutta joka tapauksessa tämä on jonkun vika, tai joku ei laske riittävän hyvin tarvittavia aikoja. Ei ole mahdollista, että on aiheita, joita venytetään, kuten tässä nimenomaisessa Intian tapauksessa, ja me, jotka puolueemme ovat merkinneet puhujalistaan, emme saa puhua.
Ensiksi minun on sanottava, että neuvoston puheenjohtaja ei puheenvuorossaan kertonut meille tapaamisesta, joka oli järjestetty Rugovan ja Miloseviin välille 15. toukokuuta, ja vielä lisäksi - ainakin kollega täällä tiedotti asiasta, jonka jo tietyt kollegat täällä salissa tiesivät - siis että on päätetty tapaamisesta. Tämä ilahduttaa minua, sillä myös Euroopan unioni auttoi tämän tapaamisen aikaansaamisessa, mutta ihmettelen, miksi herra Hamilton ei maininnut mitään ponnisteluista kokouksen järjestämiseksi. Lisäksi hän unohti mainita, että tapaamista ei suinkaan pannut alulle Euroopan unionin edustaja herra González, vaan Rugovan ja Miloseviin välisen tapaamisen järjesti Yhdysvaltojen erikoislähettiläs herra Holbrooke. Mielestäni meidän pitäisi - vetoan tässä neuvostoon, joka ei varmaankaan kuule - vähintäänkin suojella herra Gonzálezia, menestyksekästä pääministeriä, eikä nimittää häntä unionin edustajaksi ja välittäjäksi, kun kumpikaan osapuoli ei ole hänen kanssaan tekemisissä eikä luo kontakteja Gonzálezin avulla, vaan toimivat amerikkalaisen välittäjän välityksellä. Tietenkin tapaaminen edustaa uutta kehitystä, kehitystä oikeaan suuntaan, mutta minun on sanottava teille, arvoisa puhemies, että tässä maassa on jatkuvasti verisiä yhteenottoja. Yhtä myönteinen edistysaskel on WEU: n ulko- ja puolustusministerien Rhodoksella tekemä yksimielinen päätös, että toisaalta Jugoslavian alue on säilytettävä jakamattomana, mutta samalla myös terrorismi on lopetettava, sekä että myös jugoslavialaisten on tehtävä jotain todellisen vuoropuhelun aikaansaamiseksi. On siis tuettava WEU: n tekemiä päätöksiä. Ei tarvita tekosyitä eikä harhaanjohtamista, mitä neuvosto yrittää Euroopan parlamentin suhteen. Lopetankin tähän, jotta teidän ei tarvitse kopauttaa nuijaa sanoen, että herra van den Broekin puheenvuoro oli hyvin myönteinen ja maltillinen.

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni seitsemän päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty käsiteltäviksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan teollisuuden kilpailukyky
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Caudronin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0138/98) Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä (SEC(96)2121 - C4-0025/97).

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, on usein muodikasta valittaa eurooppalaisen teollisuuden oletettua kehnoa suorituskykyä. Saatuani valmiiksi mietintöni, jonka aloitin muutama kuukausi sitten, haluan ja voin sanoa, että asia ei ole niin ja jopa, että asia ei monessa suhteessa ole ollenkaan niin.
Tarkoitukseni ei tietenkään ole tänä iltana, kaiken tämän työn jälkeen, jättää huomiotta tai olla mainitsematta heikkouksiamme. Mainitsen niistä viisi. Ensimmäinen heikkous, jo usean vuoden ajan jatkunut julkisten ja yksityisten investointiemme riittämättömyys, joka on epäilemättä jarruttanut teollisuutemme innovaatiota ja tuottavuuden kasvua. Toinen heikkous, tietotekniikan ja tietotekniikkahyödykkeiden tuotannon sekä biotekniikan alalla olevat vakavat puutteet. Kolmas heikkous, raskas verotus, joka on usein epäoikeudenmukainen ja joka jarruttaa usein teollisuutemme kilpailukykyä. Neljäs heikkous, Euroopan teollisuuden matala profiili kilpailijoihinsa nähden, olivatpa he amerikkalaisia tai japanilaisia. Viides heikkous, muiden ohella, kaikkien yhteiskuntiemme suuri vaikeus mukautua kaikkiin teknologisiin muutoksiin, ja tämä käsittää kaikki alat ja kaikki ihmiset.
Nämä ongelmat ovat merkittäviä ja edellyttävät sekä Euroopan unionilta että jäsenvaltioilta selkeiden, helppolukuisten, yksinkertaisten ja ajallisesti tarkoin rajattujen toimien hyväksymistä. Ehdotan mietinnössäni muutamia toimia, jotka olen jakanut kahteen ryhmään.
Ensimmäinen ryhmä, Euroopan teollisuusympäristön välttämättömät muutokset. Teen tässä seitsemän ehdotusta.
Ensimmäinen ehdotus, Euroopan unionin kokonaisvaltaisen talouspolitiikan toteuttaminen, johon sisältyy jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittaminen. Se on tosin jo käynnissä, mutta pystymme paljon parempaan tällä alalla.
Toinen ehdotus, veropolitiikkojen yhteensovittaminen, etenkin kaikenlaisten veropolkumyynnin muotojen ja kaikenlaisen muun sääntelyn purkamisen torjumiseksi.
Kolmas ehdotus, jäsenvaltioidemme julkishallintojen uudenaikaistaminen, johon sisältyy pyrkimys tehokkaaseen hallintoon, joka on epäilemättä yksi yritysympäristön parantamisen avaintekijöistä ja joka merkitsee paluuta todelliseen julkisen palvelun käsitteeseen.
Neljäs ehdotus, sisämarkkinoiden vahvistaminen ja parantaminen euron myötä, jonka osuudesta tulee erittäin merkittävä, kuten jokainen tietää, samalla kun siitä tulee suurenmoinen Euroopan kansalaisuuden kannustin.
Viides ehdotus, eurooppalaisen yhtiön perussääntö, josta on lopultakin tehtävä päätös, jotta voitaisiin edistää suurten eurooppalaisten yritysten ja suurten teollisuusyritysten muodostamista.
Kuudes ehdotus, unionin kauppapolitiikka, joka ei olisi enää kehittymätön ja jonka avulla voitaisiin etenkin saada muun maailman kilpailijamme noudattamaan kansainvälisen kilpailun sääntöjä.
Lopuksi, seitsemäs ehdotus, kyseenalaistamatta liikkeelle saantiamme pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, ei pidä unohtaa, että pienten ja keskisuurten yritysten ohella suuryrityksillä on tärkeä osa maailmantalouden kehityksessä ja että teknologinen tutkimus ja kehittäminen riippuvat suurelta osin suuryrityksistä, joilla on ainoina varaa sijoittautua tutkimusja kehittämisprosessissa riittävän alkuun.
Nyt toinen sellaisten ehdotusten ryhmä, jotka koskevat yritysten sisäistä mukautumiskykyä.
Ensiksi, tietotekniikan laaja käyttöönotto. Tietokoneesta on tultava yleinen suhdetoiminnan väline yritysten sisällä, niiden välillä sekä yritysten ja kansalaisten välillä.
Toiseksi, ammattikoulutus, jota etenkin yritysjohtajien on pohdittava tarkemmin, ja sanon sitä paitsi, että voisimme harkita tämän ammattikoulutuksen sisällyttämistä myös parhaillaan keskusteltavana olevan työajan lyhentämisen toteuttamistapaan. Mitä muuten työajan lyhentämisen toteuttamistapaan tulee, tiedämme keskustelun, joka jakaa meitä jossakin määrin, ja haluan sanoa, että jos en voi esittelijänä tukea GUE-ryhmän tätä kohtaa koskevaa tarkistusta, tuen ranskalaisena sosialistina Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän tarkistusta 4.
Kolmanneksi, yritysten on kyettävä mukautumaan niiden markkinoiden vaihteluihin, joiden alaisia ne ovat. Sanon sitä paitsi, että sellaiset ratkaisut ja ehdotukset, jotka perustuvat usein sääntelyjen poistamiseen muitta mutkitta, jotta työmarkkinoista voitaisiin tehdä niin sanotusti joustavat, eivät ole realistisia eivätkä sosiaalisesti hyväksyttävissä, ja sanon, että yrityksille voidaan antaa mahdollisuudet mukautua ainoastaan silloin, kun työntekijöille taataan loukkaamaton sosiaalisten oikeuksien perusta ja varmuus kasvun ja edistyksen tulosten jakamisesta.
Lopuksi, neljäs ja viimeinen kohta, koska tuotteiden elinkaari on yhä lyhyempi, patentein tapahtuvaan suojeluun on Euroopassa sisällytettävä nämä uudet ajatukset. Tässä tarvitaan nopeaa uudistusta.
Siinä, hyvät kollegat, pohdintani ja yhteisen työmme tulokset, joita saimme aikaan sekä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspoliikkaa käsittelevässä valiokunnassa että Internetin välityksellä, josta oli minulle paljon apua tämän mietinnön laatimisessa. En väitä tehneeni vallankumouksellista työtä, vaan toivon yksinkertaisesti edistäneeni ja laajentaneeni keskustelua, jotta voisimme päästä irti perinteisestä rajoittumisesta muutamaan kohtaan, jotka ovat ideologisesti liian puhdasoppisia tai hankalia.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kiitän kollega Caudronia hyvistä ehdotuksista. Euroopan teollisuus edustaa edelleen korkealuokkaisia tuotantoprosesseja, ammattitaitoa ja kokemusta. Tieteellinen ja tekninen osaaminen ovat myös huippuluokkaa, mutta tietotekniikassa ja erityisesti sovelluksissa sekä sisällöissä olemme jäljessä. Siten koulutus, älyn ja moninaisuuden kehittäminen ovat myös taloudellisen kilpailukyvyn lähtökohtia. Tästä syystä meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota koulutusjärjestelmien kehittämiseen, opettajien tukemiseen ja innovatiivisen ilmapiirin luomiseen. Korkean tason eurooppalainen tutkimus on myös tehostuksen tarpeessa, jotta emme menetä tutkijoitamme esimerkiksi Yhdysvaltojen kovan rahan tutkimuslaitoksiin ja korkeakouluihin.
Teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen ja sen tuottavuuden parantaminen eivät tosiaankaan voi tapahtua työmarkkinoita koskevien joustojen ja leikkausten kustannuksilla. Eurooppa ei ole kilpailukykyinen niin kauan kuin se taistelee työttömyysongelman kanssa, sehän on ihmisresurssien tuhlausta. Euroopan vahvuus on kansojen ja kulttuurien moninaisuudessa. Meillä on parempi koulutus, tasa-arvo ja sosiaaliturva. Nämä ovat kestävän tietoyhteiskunnan perusteita.
Verkkoyhteiskunnassa sisällön tuotanto on kehittyvintä liiketoimintaa. Eurooppaan tulisikin luoda monimuotoisia ja joustavia verkkopesiä. Niissä kehitettäisiin sisältöteollisuutta keksintöjen, innovaatioiden ja tutkimuksien kautta. Ne olisivat samalla sekä paikallisia että globaaleja.
Euroopan talouden tuottavuus tuntuu olevan tiukasti sidoksissa investointiasteeseen. Varsinkin julkisen sektorin investoinnit ovat olleet järisyttävän alhaisella tasolla. Komission tulisikin tehdä ehdotus, jossa luodaan puitteet uudelle eurooppalaiselle teollisuuspolitiikalle. Odotan linjauksia, jotka perustuvat sekä julkisia että yksityisiä investointeja edistäviin toimenpiteisiin. On myös voitava osoittaa toimintamekanismeja ja riskirahoitusta sellaisille innovatiivisille teollisuusaloille, jotka luovat uusia työpaikkoja. Verotusta on niin ikään siirrettävä työvoimasta muualle, esimerkiksi spekulatiiviseen valuuttakauppaan.

Carlsson
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Caudronia, joka on avoimesti ottanut vastaan näkökantoja ja liittänyt ne mietintöönsä, jota me talousvaliokunnassa olemme pitkään ja hartaasti muokanneet. Haluan myös antaa hänelle tunnustusta siitä tehokkaasta tavasta, jolla hän on etsinyt teollisuuden mielipiteitä ja myös ottanut niistä vaikutteita, mikä on mielestäni järkevää.
Haluan myös onnitella komissiota, koska meillä on nykyään käytettävissämme hyvä ja suorasukainen selvitys vallitsevasta tilanteesta. Kilpailukykyä on analysoitava maailmanlaajuisella tasolla, aivan kuten komissio on tehnyt. On myös tärkeää keskustella Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä, koska suurin osa hyvinvoinnistamme perustuu siihen. Teollisuustuotteet muodostavat suurimman osan EU: n viennistä. Teollisuudella on ratkaiseva merkitys suurelle osalle palvelualaa, jolla tiedolla on suuri merkitys.
Olemme PPE-ryhmässä tyytyväisiä siihen, että suotuisten puitteiden ja kannustimien tärkeyttä koskeva tutkimus jaetaan kahteen osaan. Aikana, jolloin muutokset tapahtuvat entistä nopeammin, pitkällä aikavälillä ennustettavissa olevat ja kestävät säännöstöt ovat paremman elinkeinoelämän ilmapiirin edellytys. Käsityksemme on, että tilapäiset panostukset, erityiset tiettyjä aloja koskevat säännöt tai valikoiva elinkeinopolitiikka ovat tehottomia, kalliita ja pitkällä aikavälillä yrittäjyydelle tuhoisia.
Verojärjestelmän muotoilu, työmarkkinoita koskevat oikeudelliset säännöt ja rakenteet hyvin laajasti ottaen ovat ratkaisevia kasvulle, työllisyydelle ja kilpailukyvylle. Se tarkoittaa, että erityisesti nykyiset pienten yritysten kasvun esteet pitää raivata pois tieltä. Tarvitaan rakenneuudistuksia. Talouden maailmanlaajuistuminen lisää uudistusvaatimuksia.
Kuten sanottu, puolueryhmämme sai läpi suurimman osan tarkistuksistamme, mutta olisimme toivoneet näkevämme, että olisi selkeämmin painotettu sellaisten hyvin toimivien markkinoiden tärkeyttä, joilla on tehostettava toimia vääristävää valtion tukea ja monopoleja vastaan. Kilpailua on lisättävä noudattamalla paremmin julkisiin hankintoihin ja yksityistämiseen sovellettavia sääntöjä sekä jatkamalla markkinoiden vapauttamista ja sääntelyn purkamista. Sanon näin, koska sillä on merkitystä koko elinkeinoelämälle, samoin kuin teollisuudelle.
Ongelmat on kartoitettu hyvin ja komission asiakirja, jota täten pidämme myönteisenä, on tärkeä kotiläksy, erityisesti EU: n jäsenvaltioille. Meillä ei kuitenkaan ole varaa tuhlata aikaa vaan tehtävä on suoritettava nyt, etenkin, jos aiomme vakavissamme voittaa työttömyyden.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Caudronin mietinnössä nojaudutaan siihen samaan näkemykseen kilpailukyvystä, jota komissio puoltaa ja jonka puolelle se yrittää meidät taivuttaa.
Kyseessä on kilpailukyky, joka perustuu palkkojen, toisin sanoen palkansaajien yhä suurempaan ja nähtävästi rajattomaan sopeutumiseen markkinoilla, joilta yhä kiihtyvämmässä tahdissa puretaan etenkin työvoimaa koskevia säännöksiä, sekä yhä nopeampaan yksityistämisprosessiin, Yhdysvaltain palkkaerojen ja olemattoman sosiaalisen suojan tarjoamaan esimerkkiin ja epäilyksiin, jotka kohdistuvat työajan supistamisen etuihin ja kustannuksiin.
On totta, että siinä puolustetaan - ja siitä onnittelen kollega Caudronia - monia hyviä näkökohtia, joita pitäisin lieventävinä tekijöinä: ammattikoulutuksen parantamista, tuntuvampaa tukea tutkimukselle ja innovaatiolle, kielteistä suhtautumista strategiaan, joka perustuu pelkästään työmarkkinoiden joustavuuteen, julkisten investointien tarvetta ja merkitystä sekä julkisten yritysten ja julkisten palvelujen säilyttämistä.
Olisimme toivoneet, että se olisi ollut perusasetelmaltaan uskaliaampi ja että siinä esitetyt lievennykset ja strategiset korjaukset olisivat olleet voimakkaampia. Tässä hengessä teimme tarkistusehdotuksemme, joihin toivomme esittelijän suhtautuvan myönteisesti ja joihin olemme muutamia vastauksia jo saaneetkin - ne eivät ole kaikki myönteisiä, mutta ne, jotka ovat, voivat käsittääkseni joka tapauksessa parantaa tätä mietintöä entisestään. Onnittelen esittelijää.

Wolf
Arvoisa puhemies, uskon, että tekisimme vääryyttä herra Caudronille, jos yksinkertaisesti sanoisimme hänelle, että hänen mietintönsä on erittäin varoen tehty ja erittäin epäjärjestelmällinen. On kuitenkin muistutettava vielä kerran siitä, että Delorsin vuoden 1993 kertomuksessa ongelmaa käsiteltiin sen kaikessa vastakohtaisuudessa ja laajuudessa, ja meidän olisi myös muistettava 10 luku, jossa muotoiltiin ainakin viittaus strategiseen johtopäätökseen, uuden kehitysmallin tarpeeseen.
Uskon, että keskustelun puutteena on - ja sitä herra Caudron ei ole pystynyt auttamaan monine järkevine pohdintoineen - että ainakin kaksi asiaa on määriteltävä uudelleen. Ensiksikin, käsite teollisuus, jota voidaan ehdottomasti muokata, esimerkiksi teollisuuden ja käsityön erottamiseksi korjausten osalta, teollisuuden uusien haarojen kehityksen osalta, jotka eivät näytä enää ollenkaan samanlaisilta kuin vanhat, esimerkiksi sisältöjen tuotannon, tietoyhteiskunnan tai kuljetusten ja televiestinnän alueella, joka antaa käsitteelle teollisuustuotanto, jota herra Caudron oikeutetusti käyttää, aivan uuden sisällön.
Toiseksi, meidän on tarkasteltava tarkemmin kilpailukyvyn käsitteen merkitystä ja sisältöä. Kysymyshän ei ole vain kustannuksista, vaan myös laadusta, ja ennen kaikkea on kyse hyödyllisyydestä muille, ei niinkään vientiylijäämistä, eikä varsinkaan suurella eurooppalaisella talousalueella, jossa viennin osuus on alle 10 %.
Herra Caudron käsittelee todellisia ongelmia, investointien vähyyttä. Uskon kuitenkin, että meidän ei pitäisi vaieta siitä, että tämä johtuu juuri siitä, että sekä yksityisellä että julkisella sektorilla 15 viime vuoden aikana kustannusten leikkaajat, ihmiset, jotka ehdottomasti haluavat alentaa kustannuksia, ovat olleet etusijalla ja johdossa, ja sillä on ollut vastaavat tuhoisat seuraukset.
Esimerkiksi tulevaisuuden teknologioiden osalta on lisäksi viitattava siihen, että Eurooppa lahjoittaa nyt pois sen etumatkan, joka sillä on ympäristöteknologioiden osalta ollut ja on osittain vieläkin. Sen vuoksi haluan nyt pienen ryhmän jäsenenä esittää yksinkertaisesti suuren akselianalyysistrategian, jota voisimme vaihtoehtoisesti käyttää ja joka monessa asiassa vastaa herra Caudronin ehdottamaa, tosin hieman pitemmälle mennen.
Tarvitsemme ensinnäkin Euroopan tasolla kiireesti jotakin taloudellisen hallituksen kaltaista, joka sitten todella pystyy hoitamaan polkumyynnin eri ulottuvuudet - verotuksellisen, sosiaalisen, ekologisen - ja luo teollisuudelle uudet kehitysedellytykset uudella markkinatalouspolitiikalla.
Lisäksi meidän on uudistettava eurooppalaista sosiaali- ja konsensusmallia, joka on kyllä itse innovaatioiden edellytys ja tuottavuustekijä. Jos nyt valitetaan innovaatioiden puutetta, ei saisi unohtaa, kuka tämän innovaatioiden puutteen on aiheuttanut. Olen sitä mieltä, että syynä oli uusliberalistinen sääntelyn purkamispolitiikka, joka pelottaa kaikkia ihmisiä ja estää innovaatiot.
Kolmas välttämätön akseli olisi sosiaaliekologinen muutos, joka näkyisi elinkelpoisten teknologioiden, menetelmien ja resurssien järjestelmällisenä käyttönä, ja jonka suuntana olisi tehokkuusvallankumous, suorituskykyvallankumous ja talouden hajauttaminen paikallisten ja alueellisten tarpeiden mukaan. Näin pääsisimme lopulta käymään aivan käytännöllistä sananvaihtoa vanhan " teollisuuspolitiikkaa - kyllä vai ei" -keskustelun, tai rouva Carlssonin uudelleen lämmittämän, sääntelyn purkamispolitiikan järkevyyttä ja tarkoitusta koskevan keskustelun sijasta, sillä ne ovat vääränlaisia keskusteluja.

Sainjon
Arvoisa puhemies, kaksi minuuttia on tosiaankin hyvin vähän näin merkittävästä aiheesta, mutta haluan kiittää herra Caudronia hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa yhteisön teollisuuspolitiikka sijoitetaan selvästi Euroopan rakentamisen tärkeimpien painopistealojen joukkoon.
Caudronin mietinnössä avataan lukuisia pohdintakohteita. Mainitsen niistä ainoastaan muutaman. Aivan ensiksi, huomio, jota on kiinnitettävä siihen, että pk-yritykset ja suuret teollisuusyritykset täydentävät toisiaan toiminnallisesti yhä enemmän. Tiedämme kaikki, että Euroopan noin 16 miljoonaa pk-yritystä ovat nykyisin pääasiallisimpia työpaikkojen luojia, ja että ne ovat enimmäkseen riippuvaisia suuryrityksistä tai tekevät yhteistyötä niiden kanssa. Synergiaa on siis mielestäni kannustettava ja, miksipä ei, tarkasteltava eurooppalaisen yhtiön perussäännön laatimista, jotta voisimme olla tehokkaampia kansainvälisessä kilpailussa.
Toinen pohdintakohde: tähän kehitykseen on mielestäni ehdottomasti liitettävä unionin velvollisuus suosia tutkimusta, innovaatiota ja ammattikoulutusta, jotka ovat olennaisia ehtoja voidaksemme torjua työttömyyttä ja edistyä sosiaalisella tasolla, mihin myös teknologinen kehitys myötävaikuttaa. Tämä johtaa meidät kysymykseen sekä julkisin että yksityisin pääomin tapahtuvasta rahoituksesta, joka on välttämätöntä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Mielestäni riskipääoma tarjoaa konkreettisia mahdollisuuksia edistää innovoivien yritysten kehitystä. Ehkä on myös syytä omaksua nykyisin kiihkoton lähestymistapa eläkerahastoja koskevaan kysymykseen ja niiden myötävaikutukseen talouden ja työllisyyden kehitykseen. Tämä edellyttäisi luonnollisesti ankaria eettisiä sääntöjä, koska näiden rahastojen on myös tarkoitus osallistua eläkkeiden maksamiseen.
Olisin halunnut puhua työajasta ja sen lyhentämisestä, mutta minulla ei olisi siihen tarpeeksi aikaa. Uskon kuitenkin, että tässä on kyse hyvin tärkeästä ongelmasta, koska se koskee aivan yksinkertaisesti työllisyyttä. Sanon, että on erityisesti vältettävä sellaista turhaa jäykkyyttä, joka johtaa umpikujaan. Elämässä on kaikki liikkeessä, ja työnteon järjestäminen, etenkin työajan pituus, edellyttävät nykyisin ja tulevaisuudessa mukauttamista, joustavuutta ja mukautuvuutta, myös vuositasolla.
Olisin halunnut puhua verotuksen yhdenmukaistamisesta ja monista muista asioista, joissa yhdytään herra Caudronin analyysiin, jota ryhmäni luonnollisesti tukee.

Lukas
Arvoisa puhemies, pidän erittäin tärkeänä toteamusta, että Yhdysvallat luo samalla kasvulla enemmän sekä korkeamman että alemman lisäarvon työpaikkoja kuin Eurooppa. Kun työttömiä on 18 miljoonaa, kilpailukyvyn ja työpaikkojen luomisen välille on luotava yhteys. Kilpailukykyinen teollisuushan luo myös enemmän työpaikkoja. Alue, jolla Euroopan on yhteisön ja kansallisella tasolla todella parannettava suoritustaan, on teollinen tutkimus.
Ponnistelujen olisi paljon voimakkaammin kohdistuttava kaupalliseen hyödynnettävyyteen. Jäsenvaltioiden tutkimuspolitiikkojen koordinoinnin puutteen vuoksi menetetään mitä arvokkaimpia synergiavaikutuksia. Ensiluokkaisesti varustettu ja koordinoitu tutkimus- ja kehityspolitiikka voisi erityisesti tietoliikennetekniikan alueella vaikuttaa merkittävästi eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä parantavasti.

Wibe
Arvoisa puhemies, herra Caudron otti esiin mietintönsä seitsemän kohtaa. Aion ottaa esiin kolme kohtaa, joita mietinnössä ei ole, mutta jotka siihen olisi pitänyt liittää.
Ensimmäinen koskee syytä siihen, että kasvu USA: ssa on viimeisen viiden vuoden aikana ollut suurempi kuin Euroopassa. Olen hieman hämmästynyt siitä, ettei kukaan ole maininnut sitä tosiasiaa, että USA: lla ei ole ollut minkäänlaista lähentymisohjelmaa. USA: n rahapolitiikka ei ole ollut yhtä tiukka kuin Euroopan. USA: lla ei myöskään ole ollut samaa kovaa suuntausta, joka korostaa inflaation vastaista taistelua.
Toinen kohtani liittyy veroihin. Mietinnössä verot mainitaan ainoastaan kasvua ja tuotantoa hidastavana tekijänä. Ainoa tätä tukeva teoria on se, jossa sanotaan, että verot vähentävät ihmisten halua työntekoon. Tätä teoriaa voi tuskin kuitenkaan soveltaa Euroopan nykyiseen tilanteeseen. 20 miljoonan työttömän kohdallahan ei ole kyse haluttomuudesta tehdä töitä! Minusta tässä yhteydessä olisi voitu mainita, että verot kulkeutuvat takaisin kansalaisille joko avustusten tai julkiselle sektorille menevän tuen muodossa ja että verot lisäävät täten kysyntää, joka on ehdottomasti voimakkain kannustin uudistusten tekemiseen.
Kaipaan lisäksi kohtaa, jossa käsitellään tulojen aina vain epätasaisemman jakautumisen merkitystä. Rikkaan ihmisen vähäinen kulutushalukkuus on lähellä nollaa; köyhän kulutushalukkuus on lähes 1. Kun tulot jakautuvat aina vain epätasaisemmin, kuten Euroopassa nykyään valitettavasti käy, kysyntä vähenee automaattisesti. Se taas vuorostaan laskee tuotantoa ja kasvua ja vähentää täten myös uudistusten määrää.
Näitä kolmea kohtaa kaipaan niin esittelijän mietintöön kuin komission alkuperäiseen tiedonantoonkin.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella herra Caudronia hänen mietinnöstään. Se on kiinnostava mietintö, joka rikastuttaa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä koskevia pohdintoja, koska yhteiskuntamme ensisijaisena asiana on työllisyys, ja teollisuus - tätä emme saa unohtaa - on yhteiskuntamme perusedellytys ympäristömme kasvulle, hyvinvoinnille ja työpaikkojen synnylle. Siten Euroopan teollisuuden kilpailukyky on perustana omalle sosioekonomiselle mallillemme ja eurooppalaisen yhteiskunnan hyvinvoinnille.
Yhtenäisvaluutta edistää tätä kilpailukykyä, koska se luo toisaalta sijoitusten kannalta vakaan tilanteen, lujittaa sisämarkkinoita ja vähentää yritysten vaihtokustannuksia ja laskee toisaalta korkoja, minkä ansiosta myös eurooppalaisten yritysten rahoitus ja kilpailukyky parantuvat.
Tämä kaikki on välttämätöntä, mutta se ei vielä riitä, koska elämme tämän lisäksi maailmanlaajuistumisen keskellä, joka on miellettävä mahdollisuudeksi, mutta joka edellyttää Euroopan teollisuuden kilpailukykyä ja sen nopeampaa sopeuttamista. Tosiasia on, että emme voi olla kilpailukykyisiä, jos tämän kilpailukyvyn perusedellytyksiä ovat työmarkkinoiden joustavuus ja palkkustannusten leikkaaminen kautta linjan. On löydettävä muunlaisia toimia, jotta Euroopan teollisuus voi hyödyntää tätä maailmanlaajuistumismahdollisuutta. Siksi on tarpeen ryhtyä esimerkiksi innovaatiota selvästi tukeviin toimiin. Tällä hetkellä olemme Euroopassa perustutkimuksen osalta hyvin pitkälle kehittyneitä, mutta tämän on johdettava teollisuuden innovaatioihin, tuotteisiin ja niiden tuotantoprosessiin. On myös edistyttävä tämän kilpailukyvyn mahdollistavan sillan luomiseksi. Talouspolitiikkoja, veropolitiikat mukaan lukien, on sovitettava yhteen, koska niiden luomien puitteiden ansiosta Euroopan teollisuuden sijoitusten ja kilpailukyvyn kannalta edullisia tilanteita edistetään. Euroopan teollisuuden kehyksessä on myös pohdittava sellaisia näkökohtia, kuten herra Sainjonin kommentoimat, sellaisten synergioiden luomisesta, joiden ansiosta luodaan synenergiaa eurooppalaisten pienten ja keskisuurten yritysten välille. Nämä ovat innovatiivisia rahoitusvälineitä, jotka pohjimmiltaan edistävät riskipääoman kehittymistä, jotta tätä innovaatiota voidaan kehittää. Mielestäni myönteistä on myös toimivaltapolitiikka, kuten tällä hetkellä toteutettu politiikka.
Lopetan näihin sanoihin: kyse on pohjimmiltaan henkilöstöresurssiemme kouluttamisesta. Tällä hetkellä energiaa voidaan ostaa, teknologiaa voidaan ostaa ja siirtää, raaka-aineita voidaan ostaa ja siirtää, mutta kilpailukykymme ja tulevaisuutemme riippuu kuitenkin pohjimmiltaan henkilöistämme. Sen vuoksi koulutus, koulutus ja vielä kerran koulutus kilpailukyvyn saavuttamiseksi.

Porto
Arvoisa puhemies, komission aloite Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä on erittäin ajankohtainen, ja niin on myös kollega Caudronin mietintö, josta haluan onnitella häntä. Kilpailukyvyn edistäminen on ainoa mahdollinen toimintatapa maailmassa, jossa rajat avautuvat vähitellen kaikkien eduksi.
Ensinnäkin olisi tärkeää asettaa ongelma oikeanlaiseen näkökulmaan, ja esittelijä on oikeassa korostaessaan perusteluissa, että viimeaikainen menestys markkinoilla ei saisi johtaa siihen, että luovutaan " julkisista toimista alueellisesti, kansallisesti ja Euroopan tasolla" .
Sitä paitsi juuri kuluvalla vuosikymmenellä Maastrichtin sopimukseen sisällytettiin teollisuutta koskeva luku, jossa ei puolusteta julkisen vallan puuttumista tuotannollisiin toimiin (muutamin harvoin poikkeuksin), mutta jossa sen sijaan pidetään julkisen vallan väliintuloa tarpeellisena, kun kyse on virheiden korjaamisesta ja ulkoisten talouksien luomisesta, sillä vain siten markkinoiden tarjoamat mahdollisuudet voidaan hyödyntää täysipainoisesti.
Maininnan, jossa viitattiin eri valtioihin Euroopassa ja muualla maailmassa, olisi kuitenkin pitänyt heijastua myös johdantoon ja päätöslauselmaan, joissa olisi pitänyt puolustaa rakennepolitiikkoja, sillä tukiessaan vähiten kehittyneitä alueita ne voimistavat samalla sellaisia kilpailukykyä edistäviä tekijöitä, joita on tähän asti hyödynnetty vähiten (sillä aluepolitiikkaa ei voida oikeuttaa vain yhdellä, luonteeltaan poliittisella ja sosiaalisella perusteella).
Mitenkään kieltämättä suurten yhteenliittymien ja ryhmittymien merkitystä, joihin viitataan esimerkiksi 22 kohdassa, katsomme kuitenkin, kuten aiemmin kollegat Carlsson ja Sainjon, että mietinnössä olisi pitänyt tuossa kohdassa tai jossain muussa yhteydessä korostaa pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä (ne mainitaan vain johdanto-osassa D), sillä monissa tapauksessa ne ovat varsin kilpailukykyisiä (jopa kaikkein kilpailukykyisimpiä) sekä Euroopan markkinoilla että muilla, kehittyneimmillä markkinoilla, kuten esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Japanissa. Lisäksi, kuten johdannossa aivan oikein todetaan, niillä on suuryrityksiä täydentävä merkitys, minkä vuoksi on tärkeää suunnata mietinnössä ja päätöslauselmassa mainitut tukitoimet pikemminkin juuri niille kuin suuryrityksille, jotka eivät niinkään tarvitse sellaisia toimia.
Lopuksi toteaisin, että työmarkkinoiden joustavuuteen liittyvää ongelmakenttää olisi pitänyt käsitellä perusteellisemmin (mielestäni johdanto-osan H toteamus on liian suppea), sillä joustavuus ei luonnollisestikaan vaaranna sosiaalista suojelua ja se on välttämätön uusien mahdollisuuksien luomiseksi; sen vuoksi Euroopan parlamentin jäsenten, jotka edustavat kaikkia kansalaisia, ei pidä kantaa huolta ainoastaan niistä, joilla on jo työtä, vaan myös niistä, joilla ei ole työtä ja jotka ovat usein ensimmäistä työpaikkaansa etsiviä nuoria. Kaikille heille Euroopan jäykkä ja epärealistinen " sosiaalinen malli" on tyhjä käsite, vaikka se määriteltäisiin kuinka hyvin (ja ihannoidusti) perustamissopimuksissa ja muissa asiakirjoissa, sillä käytännössä se ei edistä yritystoiminnan dynamiikkaa, joka on välttämätöntä työpaikkojen luomiseksi, ja se synnyttää lisäksi yleisiä torjuntareaktioita asialle, joka on säilyttämisen arvoinen eli oikeanlaiselle eurooppalaiselle sosiaaliselle mallille.

Bangemann
Arvoisa puhemies, keskustelu on osoittanut, että olemme viime vuosina edistyneet kilpailukykyä, tuottavuutta, sääntelyn purkamista, joustavuutta ja muita samankaltaisia käsitteitä koskevassa ajatustenvaihdossa. Sen vuoksi haluaisin onnitella herra Caudronia hänen mietinnöstään, sillä vaikka se ei vastaa kaikilta osiltaan hänen henkilökohtaisia käsityksiään, se heijastaa kuitenkin erittäin hyvin sitä, että olemme tietyssä mielessä kehittäneet yhteisiä linjoja käsitteen muodostuksessa ja ajattelussa. Se on jo erittäin hyvä asia. Toisistaan poikkeavia mielipiteitä esiintyy luonnollisesti aina, mutta ne jäävät yhä harvemmiksi. Herra Wibe, joka valitettavasti poistui jo, esitti lähes ihailtavan kuvauksen perinteisestä marxilaisesta teoriasta, jota uskoakseni edes herra Wolf ei kannata, ja se on jo paljon se.
Tarkoitan sitä, että luonnollisesti on aina menneisyydestä juontuvia käsitteitä, joita puolustetaan ponnekkaasti, mutta jotka eivät oikeastaan vie meitä eteenpäin, koska ne eivät kykene saavuttamaan enemmistöä ja koska niitä ennen kaikkea ei voida muuttaa. Viime viikolla keskustelimme teollisuusministerineuvostossa kilpailukyvystä kertomuksemme pohjalta, joka on myös Caudronin mietinnön pohjana, ja olimme siellä suhteellisen yksimielisiä. Olemme nyt analysoineet ja luoneet käsitteitä tarpeeksi. Nyt on kysymys siitä, että alamme tietystä pisteestä tekemään yhteistä eurooppalaista politiikkaa, jolla on sitten tiettyjä vaikutuksia, myönteisiä tai kielteisiä, se jää nähtäväksi. Esimerkiksi televiestinnän alalla saatujen kokemusten johdosta pidän suhteellisen turhana kiistellä teoreettisesti esimerkiksi siitä, synnyttääkö sääntelyn purkaminen työpaikkoja vai hävittääkö se niitä. Jokainen voi lukea tilastoista, että Euroopassa on nykyään pääosin kaksi aluetta, joilla syntyy uusia työpaikkoja, nimittäin tietoyhteiskunnan alue laajasti ymmärrettynä ja bioteknologian alue, siis kaksi nykyaikaista teknologian alaa, jotka meillä luojan kiitos taas on olemassa, vaikka hukkasimme niillä jonkin verran aikaa. En syytä ketään; sellaista keskustelua on varmasti myös käytävä tietyn aikaa, jotta ihmiset tottuvat siihen, mutta nyt olemme taas kirineet muiden etumatkaa kiinni.
On olemassa toinenkin mahdollisuus, jonka esitimme keskustelussa ja jonka herra Caudronkin mainitsee: esikuva-analyysi. Tarjosimme aivan vaatimattoman pohdiskelun jälkeen kahta esimerkkiä: Uusi-Seelanti ja Irlanti. Ne ovat ensinnäkin pieniä maita, jotka eivät ole aloittaneet korkealta teolliselta tasolta, vaan ne ovat pikemminkin maatalousmaita ja sijaitsevat syrjässä, Uusi-Seelanti niin sanotusti maailman laidalla ja Irlanti ainakin Euroopan laidalla. Molemmat maat ovat selviytyneet tästä muutoksesta menestyksellisesti. Ne ovat luoneet lisää työpaikkoja, ennen kaikkea myös paremmin palkattuja työpaikkoja, eikä pelkästään työpaikkoja, jotka niin sanotusti torjuvat välitöntä hätää, vaan työpaikkoja, jotka tarjoavat mahdollisuuden pärjätä elämässä. Näitä esimerkkejä ei ehkä voi siirtää sataprosenttisesti johonkin toiseen maahan, mutta niistä käy kuitenkin selväksi, millaisia tällaisen toimen suurten linjojen pitää olla.
Sitten tutkimusta ja kehitystä, innovaatioita ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevaan kysymykseen. Sillä alueella meillä on jo tarpeeksi toimintaa. Sitä olisi jatkettava. Keskusteluja viidennestä tutkimuksen puiteohjelmastahan ei ole vielä päätetty. Jäsen, joka sanoi sen, on jo myös lähtenyt. Ongelmana on aina se, että ne ihmiset lähtevät, jotka oikeastaan tarvitsisivat valistusta, ja ne jäävät, jotka eivät sitä tarvitsisi. Olemme esimerkiksi jo kauan sitten siirtäneet tutkimustamme markkinoita lähellä oleviin tuotteisiin ja menetelmiin, asioihin, joilla on välittömiä vaikutuksia. Pääsimme jo vuosia sitten siitä ajatuksesta, että tutkimus on niin ylevä asia, että sitä on tehtävä mahdollisimman kaukana markkinoista. Pienissä ja keskisuurissa yrityksissä näkyvät nyt ensimmäiset merkit, joita kollegani Christos Papoutsis seuraa pontevasti.
Työmarkkinoiden joustavuus on luonnollisesti hieman arveluttava ongelma, koska jokainen uskoo pääsevänsä siinä eteenpäin sosiaalisia oikeuksia vähentämällä, vaikka se taas puolestaan alentaa elämänlaatua. Jos tarkastelee tätä asiaa tarkemmin - ja uskon, ettei sen osalta ole olemassa mitään yleisiä väittämiä, jotka ovat oikeita - voi hyvin todeta joitakin asioita. Valkoisessa kirjassa aloitimme hieman tarkemman tarkastelun ja kysyimme, miten oikeastaan on työpaikkojen laita, jotka eivät vaadi mitään erityistä pätevyyttä. Tämä tarkoittaa siis työpaikkoja, joita - vaikka pätevyydelle antaisi erittäin suuren painoarvon, mikä on mielestämme tärkeää ja oikein - on kaikesta huolimatta oltava olemassa, sillä aina on paljon sellaisia ihmisiä, joilla ei ole tarvittavaa pätevyyttä tai jotka eivät sitä ollenkaan halua, voihan sellaisiakin olla.
Eihän yhteiskunta, joka voi tarjota vain tietyn pätevyystason työpaikkoja, ole paras mahdollinen. Me olemme muuten menettäneet paljon enemmän näitä työpaikkoja kuin USA. Mielenkiintoista on se, että tuottavuutemme on sen vuoksi korkeampi kuin USA: n, koska olemme menettäneet nuo vähemmän pätevyyttä vaativat työpaikat. Jos kuitenkin haluamme edelleen säilyttää ne tai luoda niitä lisää, meidän on alennettava niiden verorasitusta. Se on aivan tavallinen, yksinkertainen mahdollisuus. Yksikään jäsenvaltio ei ole valitettavasti tehnyt sitä tähän mennessä, joten meidän on harkittava, miten saamme jäsenvaltiot käytännössä toteuttamaan tämän osan verouudistuksesta.
Toisessa pohdiskelussa - "kyllä" vai "ei" palkan alennuksille - olen aina edustanut sitä kantaa, että pelkkä kustannuksissa säästäminen, palkkojen alentaminen tai työpaikkojen vähentäminen on yrityksille erittäin vaarallista ja voi jopa uhata niiden olemassaoloa, sillä ne menettävät tällä tavalla resursseja, joita ne tarvitsevat taas, kun ne menestyvät paremmin, ja Euroopan teollisuudestahan näkee nyt, että uusia työpaikkoja luodaan jälleen, koska kilpailukyky on parantunut ja voidaan taas tuottaa paremmin.
Siis pelkkä kustannusten alentaminen, pelkkä säästäminen on varmasti väärin, mutta tarpeettomien kustannusten, esimerkiksi yleisten tuotantopanosten, alentaminen energian ja televiestinnän alalla on oikea lähestymistapa. Meillä on unionin monopolisoitujen energiamarkkinoiden vuoksi edelleen korkeammat energiakustannukset kuin USA: ssa. Teollisuudelle, jossa energian merkitys on suuri, se merkitsee luonnollisesti haittatekijää kilpailussa. Haluan myös sanoa herra Wolfille, vaikka en halua vääntää puukkoa hänen tuoreessa haavassaan, olen siihen aivan liian vapaamielinen ja näin ollen inhimillinen, että bensiinin hinnan korottaminen Saksassa 5: een Saksan markkaan merkitsee luonnollisesti työpaikkojen menetystä siellä. Sillä ei ole mitään tekemistä ympäristötekniikan kanssa. Voimme tietysti saavuttaa jotakin ympäristötekniikan avulla, mutta jos nostamme energiakustannuksemme niin korkeiksi kuin ympäristöpolitiikan kannalta ehkä olisi aivan oikeutettua, meidän on varauduttava kielteisiin vaikutuksiin, joita sillä on työpaikkoihin. Tarkoitan, että meidän on tehtävä kompromisseja kuten aina elämässä, ja monesti meidän on asetettava asiat tärkeysjärjestykseen. Olen päätynyt sellaiseen tulokseen, että jotta tällaisessa kilpailukykyä ja työpaikkoja koskevassa keskustelussa olisi järkeä, meillä on oltava rohkeutta asettaa asiat tärkeysjärjestykseen.
Ei ole mitään järkeä sanoa: harjoitamme nyt painokkaasti ympäristöpolitiikkaa, jos väitämme koko ajan, että työttömyys on pääongelmamme ja ettei yhteiskuntajärjestelmämme kykene enää poistamaan työttömyyttä.
Herra Caudronin huomautus, että hän puolustaisi itse mielellään tätä työajan lyhennystä, yllyttää luonnollisesti minuakin huomauttamaan jotakin. Henkilökohtaista työaikaa voidaan lyhentää, jos työaikajärjestelyiden joustavuutta lisätään ja siihen ollaan valmiita. Silloin se voidaan tehdä jopa tuottavuuden lisäämiseksi. Yleinen työajan lyhennys ilman joustojen lisäämistä johtaa Adam Riesen mukaan - siihen riittää neljä peruslaskutapaa - siihen, että työkustannukset kohoavat vielä lisää ja työpaikkoja menetetään.
Monien ihmisten kanssa keskustellessa on kuitenkin sellainen olo kuin keskustelisi kuuromykkien kanssa, koska tiettyjä perusoivalluksia ei yksinkertaisesti hyväksytä. Nyt olemme, luojan kiitos, päässeet pitemmälle. Kiitän siitä, että komission esittämä kertomus, jollaisen annamme tulevaisuudessa joka vuosi, sai niin hyvää vastakaikua. Toivon, että tämän ja muiden keskustelujen tulos on sitten se, minkä määritimme yhdessä ministerineuvostossa. Meidän on nyt tehtävä jotain.
Olemme nyt todella puhuneet riittävän pitkään. Se, että tekisimme nyt jotain väärin, on kuitenkin aina parempi kuin olla tekemättä mitään. Antakaa siis meidän aloittaa, vaikka se on vastoin herra Wolfin kaikkia teorioita, sillä uskon, että politiikassa ratkaisevinta ovat lopulta tulokset, ei se, onko joku ollut tai tuleeko olemaan teoreettisesti oikeassa. Sitä voi aina yrittää, ja siitä käydään luonnollisesti loistavia taisteluja. Nämä taistelut eivät kuitenkaan auta yhtäkään työtöntä. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että meidän olisi nyt aloitettava tekemään jotain, joka on tällä välin osoittautunut varsin menestykselliseksi, ja kun näemme, mitä siitä syntyy, voimme taas katsoa eteenpäin.
Ei pidä tehdä politiikkaa, jossa toistetaan samat virheet kymmenen vuoden ajan, mutta voimme alkaa nyt ottamaan oppia kokemuksistamme ja tekemään sen perusteella jotain, ja voimme katsoa sitten kahden tai kolmen vuoden kuluttua, mitä siitä syntyy. Sitten näemme, että emme ole niin kauhean huonossa tilanteessa.
Olemme sillä aikaa parantaneet oleellisesti kilpailukykyämme ja voitamme monessa suhteessa sekä USA: n että Japanin. Eurokin lisää Euroopan teollisuuden kilpailukykyä huomattavasti. Sen vuoksi ei ole syytä pessimismiin, vaan on syytä toimia. Jos se on tämän keskustelun tulos, olemme auttaneet erittäin monia ihmisiä.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Elektroninen kaupankäynti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mannin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0173/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle eurooppalaisen elektronisen kaupankäynnin aloitteesta (KOM(97)0157 - C4-0297/97).

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensin kiittää kollegoitani erittäin tehokkaasta yhteistyöstä ja sovitteluhalukkuudesta, joka johti siihen, että käsiteltävänämme on mietintö, joka voi toivottavasti hieman vakauttaa Euroopan unionin politiikkaa elektronisen kaupankäynnin alueella. Haluaisin lisäksi kiittää asiaan osallistuneita valiokuntia, komissiota, neuvostoa, yrityksiä, ammattijärjestöjä ja kuluttajajärjestöjä, joiden kanssa kävin jatkuvaa vuoropuhelua. Erityinen kiitos kuuluu kuitenkin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan sihteeristölle, joka valvoi toisinaan yötä päivää ja osallistui tämän mietinnön laatimiseen.
Elektroninen kaupankäynti muuttuu yhä merkittävämmäksi Euroopan unionin yrityksille ja kansalaisille. Koko maailma avautuu yrityksille kauppapaikaksi ilman liian suuria investointeja. Siitä voisivat periaatteessa hyötyä eniten pk-yritykset. On kuitenkin vielä monia oikeudellisia epävarmuustekijöitä, eikä ole olemassa parasta mahdollista ympäristöä ostajille eikä myyjille.
Komission tiedonannon tavoitteena on aloittaa joukko toimia, jotka antavat mahdollisuuksien, joita elektroninen kaupankäynti sisämarkkinoille tarjoaa, vaikuttaa täydellä painollaan. Komission tiedonanto on ymmärrettävä vastaukseksi USA: n hallituksen aloitteelle, jonka herra Clinton esitti henkilökohtaisesti suorassa CNN: n ja C-SPANin lähetyksessä 1. heinäkuuta 1997. Hän esitti kunnianhimoisen aikataulun, jonka mukaan toimialue määritetään vuoteen 2000 mennessä. Elektroninen markkinapaikka on virtuaalinen paikka, jossa vaihdetaan tietoa ja tehdään sopimuksia, ostetaan ja maksetaan, jossa valitetaan ja jolle on oltava sitovat säännöt. Kaikki tapahtuu melkein kuin elävässä elämässä, mutta tärkeitä erojakin on.
Elektroninen markkinapaikka on osa Internetiä. Tämä verkkotodellisuus on maailma sinänsä, jonka juuret ovat tiukasti todellisessa maailmassa, mutta jolla on myös erittäin itsenäisiä tunnuspiirteitä, jotka on sisällytettävä Euroopan unionin laajaan kauppapolitiikkaan. Olemme paradigman muutoksen kynnyksellä, ja muutos koskettaa olemassa olevia rakenteita syvältä. Euroopan unionin pitäisi tällä kertaa käyttää mahdollisuutensa hyväksi. Sen mahdollisuudet ovat yhtenäisten sisämarkkinoiden suunnitelman ansiosta valtavat.
Mietintöni sisältää selvän viestin - jota kollegani tukivat: niin paljon sääntelyä kuin on tarpeen ja järkevää, mutta ei sääntelyä sääntelyn vuoksi.
Oikeusturva, joka Internetin virtuaalimaailmassa tällä hetkellä on voimassa, on erittäin heikko ja pirstaleinen. Elektronisen markkinapaikan osalta tarvitaan parempaa oikeusturvaa. Onnistuneesta rinnakkainelosta kansallisen, eurooppalaisen ja kansainvälisen oikeusjärjestelmän kesken on tähän asti ollut olemassa vain merkkejä, ja joidenkin asiantuntijoiden ajatukset ovat sisältäneet merkkejä sellaisesta. Tämän alan standardien yhdenmukaistamista tai tunnustamista kansainvälisellä tasolla tarvitaan ehdottomasti. Olen tehnyt tässä yhteydessä ehdotuksen, jossa kehotetaan komissiota allekirjoittamaan amerikkalaisten kanssa tietosuojan alueella sopimus vastavuoroisesta tunnustamisesta. Tietosuojadirektiivi on sisällytettävä kansallisiin lainsäädäntöihin 1. lokakuuta mennessä. Pelkäämme, että päädymme taas epäjohdonmukaiseen arvoon. Haluaisin kehottaa komissiota tekemään mahdollisimman nopeasti ehdotuksen siitä, kuinka tämä voidaan välttää.
Oikeudellisen kehyksen pitäisi olla joustava ja mukautumiskykyinen. Itsesääntely voi olla hieno menetelmä elektronisen markkinapaikan joustavuuden aikaansaamiseksi ja säilyttämiseksi. Se vaatii kuitenkin osallisten toimijoiden suurta vastuuta, jonka on ulotuttava varovaisia sääntöjä pitemmälle. Eettiset standardit on otettava käyttöön yksityisoikeudessa, vahingonkorvausoikeudessa ja erityisesti sopimusoikeudessa. Euroopan unionilla on aktiivinen osa tarvittavan sääntelyn luomisessa.
Olimme kollegojeni kanssa yksimielisiä monista kohdista. Vaadimme sitä ja pyrimme siihen, että muotoilisimme myös vastauksia, joihin toivomme komission ja neuvostonkin tarttuvan.
Tarvitsemme direktiivin, joka on laaja-alainen. Tämän direktiivin on oltava valmis seuraavan kahden kuukauden kuluessa. Sen pitäisi käsittää ennen kaikkea vahingonkorvausoikeus, mainonta, kaupallinen viestintä, vapaat ammatit ja tavaramerkit. Tarvitsemme sen lisäksi kansainvälistä koordinointia ja sovittamista monilla alueilla. Uskomme, että kansainvälisen koordinoinnin pitäisi mennä herra Bangemannin maailmanlaajuisen peruskirjan puitteissa esittämää ehdotusta pitemmälle.
Tuemme komission WTO: n puitteissa tekemiä ja aluenimiä koskevia aloitteita, samoin maailmanlaajuista peruskirjaa koskevaa aloitetta, tosin vielä laajempana. Ehdotukseni elektronisen kaupankäynnin koordinointielimestä komissiossa voisi tukea tätä prosessia. On ehkä järkevää laajentaa se koko tiedotussektoria koskevaksi. Lisäksi tarvitsemme verotuksen yhdenmukaistamista. Komission tiedonanto seuraavalle Ecofin-neuvostolle on olemassa. Oletan, että tämä aloite ei riitä tällaisessa muodossa siihen, että päästäisiin todella järkevään verojen yhdenmukaistamiseen, vaan ensimmäinen vaikutelma alkuanalyysin perusteella on, että kysymyksessä on pikaratkaisu, joka ei kuitenkaan osu kohteeseensa!
Odotan arvoisan komissaari Bangemannin kannanottoja näihin asioihin.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää rouva Mannia taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa käsitellään tätä tärkeää aihetta. Elektronisen kaupankäynnin kehitys riippuu hyvästä ja tarkasta lainsäädännöstä, standardeista sekä yksinkertaisuudesta ja varmuudesta, kun käytetään periaatteita, jotka ovat mieluiten voimassa kaikkialla maailmassa, jos elektronisen kaupankäynnin halutaan olevan nimenomaan kansainvälistä kaupankäyntiä. Tämän vuoksi elektronista kaupankäyntiä koskevan kansainvälisen sääntelykehyksen on syytä olla selkeä, avoin ja kilpailua edistävä ja teknologian on oltava puolueetonta, ja sääntelykehyksen on samalla tarjottava riittävä suoja kuluttajille ja tuottajille. Markkinoiden on kuitenkin syytä edistää elektronista kaupankäyntiä, ja kohtuuttomuus sääntelyssä tai vääränlainen sääntely saattavat aiheuttaa elektronisen kaupankäynnin lopahtamisen heti alussa. Elektronista kaupankäyntiä ei kannata tukahduttaa sääntelyllä. Tämä hidastaa joidenkin tärkeiden ja herkkien kansainvälisten kysymysten ratkaisua. Ensinnäkin, mitä teemme verotukselle? Rouva Mann puhui jo asiasta. Elektronisen kaupankäynnin verotuksen puolueettomuus nauttii laajaa kannatusta Euroopassa ja Yhdysvalloissa, eikä perinteisten ja elektronisten palvelujen välillä saa olla syrjintää. Erilainen kohtelu johtaa kaupan häiriöihin ja kilpailun vääristymiseen.
Toiseksi haluan puhua yksityisyydestä. Kuluttajan täytyy olla varma siitä, että elektroninen toimintaympäristö on luotettava. Täytyy olla itsestään selvää, että tuotteiden ostaminen on mahdollista, ilman että henkilötiedot on kirjattava täydellisesti. Pienet ostoksethan tehdään yleensä käteisellä ilman tietojen kirjaamista. Tällöin esiinnytään anonyymisti, ja sen täytyy olla mahdollista myös tietokoneitse. Sitten tulenkin viimeiseen asiaani. Mitä mieltä komissio oikeastaan on alv: stä Internetissä? Esitän tämän kysymyksen teille, arvoisa komissaari Bangemann, koska olen kuullut, että komissio ehdottaa alv: n elektronisen laskutuksen valvontajärjestelmää. Minusta se on hyvin kyseenalaista tietojen ja yksityisyyden suojan sekä monien esittämien toiveiden kannalta. Eli ei alv: tä Internetiin. Odotan kiinnostuneena arvoisan komissaarin vastausta tähän asiaan.

Malerba
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minusta ei ole tarpeellista korostaa enempää elektronisen kaupankäynnin kasvavaa merkitystä ja alan lupaavia näkymiä: kollega Mann, jonka mietintö ansaitsee onnittelut, on jo puhunut näistä aiheista. Tutkimusvaliokunnan esittelijänä tahtoisin nostaa esiin eräitä tutkimuksen ja kehityksen tukemiseen liittyviä seikkoja elektronisen kaupan kasvun helpottamiseksi.
Minusta oli tavattoman myönteistä, että kilpailu televiestinnän alalla vapautettiin, jotta hinnat laskisivat kilpailun myötä. Tämä ei kuitenkaan riitä: toisaalta on lisättävä käyttäjien määrää ja autettava niitä, jotka investoivat uusien sovellusten ja ohjelmistojen kehittämiseen, autettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka haluavat käyttää hyväkseen telematiikan mahdollisuuksia kansainvälistymisessä sekä rohkaistava toimihenkilöitä käyttämään tietokoneita ja tarjota siten - uuden teknologian avulla - parempia palveluita kansalaisille ja kehittää tietokoneiden avulla interaktiivista kulttuuria, ei ainoastaan kouluissa ja työelämässä, vaan tarjoamalla uusia tiedonhankinnan ja osallistumisen tapoja ja mahdollisuuksia kaikenikäisille.
Sen lisäksi, että rohkaistaan kauppaa laajentamaan markkinoita, on tärkeää säilyttää eurooppalainen televiestintälaiteteollisuus kilpailukykyisenä ja innovatiivisena. Vaikka olisimmekin hävinneet Yhdysvalloille kilpailun tietokoneteollisuudessa, televiestintäalalla kilpailu on mielestäni yhä ratkaisematta. Tällä kilpailulla on suuri merkitys: tulevaisuudessa yhteyksien luomisella on suurempi merkitys kuin tietokoneilla. Tästä syystä tahtoisin esittää muutamia tutkimusaiheita: kommutointiteknologia, tilastollinen seuranta, tietojen kompressointi, kaapeli- ja satelliittivälitteiset laajakaistalähetykset, uudet multimediapäätteet ja lopuksi standardien kehitystyö, jonka avulla eurooppalainen teollisuus voi osallistua uusien standardien määrittelyyn ja vakiintumiseen markkinoilla.
Lopuksi tahtoisin puhua eräästä seikasta, josta olemme alustavasti keskustelleet talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa ja joka mielestäni on erittäin tärkeä elektronisen kaupankäynnin edistämiseksi maailmanlaajuisesti - kuten rouva Mann on jo huomauttanut - nimittäin kansainvälisestä yhteistyöstä Internetin välityksellä. On välttämätöntä vahvistaa käyttäjien luottamusta ja välttää hallitsematon kehitys - jota hallitsevat ristiriidat ja uuden oppiminen vasta turhautumisen tai erehdyksen kautta - ja varmistaa tietenkin myös se, että eurooppalaisilla on tasavertainen mahdollisuus päästä verkkoihin ja estää Amerikkaa pääsemästä suhteettoman tärkeään asemaan, mikä on lopulta kaikille haitallista.
Olemme jo aloittaneet aiheiden luetteloimisen; olen varma siitä, että komissaari Bangemann on dynaaminen henkilö ja halukas aikaansaamaan ratkaisuja, jotka eivät ole byrokraattisia, vaan joiden avulla markkinat voivat kehittyä tasapainoisesti näissä tiiviimpää kansainvälistä yhteistyötä vaativissa asioissa.

Read
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi haluaisin onnitella esittelijää laaja-alaisesta ja monipuolisesta työstä. Mielestäni hänen laajat neuvottelunsa teollisuuden, palvelualan, kuluttajien ja muiden ryhmien edustajien kanssa ovat olleet hänelle suureksi hyödyksi, ja tämä näkyy hänen mietinnössään.
Haluaisin myös onnitella komissiota, jonka ehdotukset ovat ajankohtaisia, harkittuja ja kaukonäköisiä.
Haluan ottaa esille pari kohtaa Mannin mietinnöstä ja lisätä joitakin huomautuksia. Haluan ylistää sitä, miten hän on korostanut komissiolle esitettyä pyyntöä tarkastella elektronisen kaupankäynnin vaikutusta työpaikkoihin. Tiedän, että komissio on jo tehnyt aloitteen asiassa. Välttämättömät muutokset on otettava ennalta huomioon, ja niitä varten on tehtävä suunnitelmia.
Rouva Mann korostaa aivan oikein tarvetta parantaa kuluttajien tietoja ja taitoja. Tämä on ehdottoman tärkeää, jotta elektroninen kaupankäynti menestyisi; tämä ei ole kuitenkaan aivan helppoa, etenkään tiettyjen kuluttajaryhmien osalta.
Hänen mietinnössään korostetaan myös sitä, miten tärkeää on vahvistaa luottamusta elektronista kaupankäyntiä kohtaan. Uskoa elektronista kaupankäyntiä kohtaan voidaan tietenkin vahvistaa vain suojaamalla yksityisyyttä ja henkilötietoja. Salauksen korostaminen ja salausta koskevat ehdotukset ovat täysin järkeviä ja hyvin harkittuja. Tämä on tärkeää, koska raha on arkaluonteinen aihe ja hyvin lähellä meidän kaikkien sydämiä, emmekä voi koskaan olla täysin varmoja mistään. Kaupassa on aina joitakin riskejä, mutta ainakin kaupankäyntitavan on oltava niin idioottivarma kuin mahdollista sekä uusien että vanhojen palvelujen alalla.
Elektronisen kaupankäynnin alalla on myös tärkeää tukea uusien pienten yritysten syntyä ja kehitystä. Elektroninen kaupankäynti voi madaltaa, ja se on jo madaltanut, useiden menestyvien ja innovatiivisten yritysten esteitä päästä markkinoille. Samalla on säilytettävä kuluttajien oikeudet. Menetelmää, jolla nämä oikeudet varmistetaan, on melko varmasti mukautettava vastaamaan elektronisen kaupankäynnin uutta maailmaa.
Haluan ottaa esille myös kysymyksen koko verotusta koskevan sopimuksen tarpeesta. Esittelijä on täysin oikeassa torjuessaan vanhentuneen ja takapajuisen ehdotuksen " bittiverosta" . Olisin kiitollinen, jos komissaari esittäisi näkemyksensä tästä asiasta kuten myös siitä kysymyksestä, pitäisikö verotus toimittaa alkuperämaassa - vai määrämaassa - mikä on todellakin ratkaistava pian.
Lopuksi totean, että elektronisen kaupankäynnin kuluttajat tarvitsevat nopean, luotettavan, turvallisen ja edullisen pääsyn tavaroihin ja palveluihin. Sen on oltava nopea, koska jos asiat kestävät liian kauan, kuluttajat menettävät mielenkiintonsa. Sen on oltava luotettava, koska jos kuluttajat eivät voi ostaa ja käydä kauppaa luotettavalla tavalla, he menettävät mielenkiintonsa; se ei anna sitä, mitä he tarvitsevat. Sen on oltava turvallista, sillä muutoin elektronisen kaupankäynnin koko kehitys tulee varmastikin murentumaan. Sen on oltava edullista, sillä edullisuus on avain uusien palvelujen todelliseen kehitykseen elektronisen kaupankäynnin ja monien muiden teknologian uusien sovellusten alalla.
Tämä mietintö ja komission ehdotus edistävät merkittävästi näiden tavoitteiden varmistamista ja suosittelen niitä teille.

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä rouva Mannia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja ennen kaikkea loistavasta yhteistyöstä. Hänen työnsä ansiosta meillä on nyt hyvä mietintö, jonka avulla voimme Euroopan unionina jossain määrin osoittaa, että meillä on johtava osa tällä alalla. Arvoisa puhemies, Internet on kantava voima elektronisen kaupankäynnin käynnistymisen kiihtyessä. Euroopalla on suuria mahdollisuuksia tällä alalla, ja jos puhumme työpaikoista tai työllisyydestä, on aina hyvä katsoa uudelleen lukuja. Voimme havaita, että esimerkiksi ohjelmisto- ja palveluala kasvaa vuosittain noin 10 %. Tämä kasvu luo 50 000 uutta työpaikkaa vuodessa Eurooppaan. Toisin sanoen, kasvu tarjoaa hyvin paljon mahdollisuuksia, mutta meidän täytyy luonnollisesti luoda sille myös edellytykset. Meidän täytyy huolehtia myös siitä, että koulutus ja uudelleenkoulutus toimivat hyvin ja että joustavuus lisääntyy. Meidän täytyy huolehtia myös käyttökynnyksen madaltamisesta.
Arvoisa puhemies, uskon, että euron käyttöönotto piristää kovasti kaupankäyntiä Euroopassa. Kuluttajien on helpompi vertailla hintoja, ja elektroninen kaupankäynti voi puolestaan vaikuttaa euron hyväksyttävyyteen, koska elektroninen kaupankäynti alentaa kynnystä ostaa ulkomailta. Eurooppalaisten sääntöjen täytyy antaa kuluttajalle riittävästi luottamusta elektronista kaupankäyntiä kohtaan, jotta hän voi käyttää paremmin hyväkseen yhteismarkkinoiden tuomia etuja. Kuluttajan yksityisyyden kunnioittaminen on oleellista tässä asiassa, minkä myös aikaisemmat puhujat ovat maininneet. Kansallinen lainsäädäntö täytyy muuttaa tämän vuoden lokakuuhun mennessä vastaamaan EU: n tietosuojaa koskevia direktiivejä, ja näiden direktiivien täytäntöönpanoa täytyy valvoa tarkasti. Elektronisten palvelujen vapaa liikkuminen Euroopan unionin sisällä on tärkeä edellytys, jotta sisämarkkinat toimisivat hyvin. On syytä estää se, että kansallisista säännöistä poikkeaminen johtaa Euroopan markkinoiden epäyhtenäisyyteen, ja minä pidän komission tiedonantoa hyvin tärkeänä ensimmäisenä askeleena eurooppalaiseen lähentymiseen, jota kannattaa kehittää edelleen. Pyydän, että arvoisa komissaari vaatisi komissiota esittämään mahdollisimman pikaisesti ehdotuksen direktiivistä, joka koskee palvelujen tarjoamista tietoyhteiskunnassa.
Arvoisa puhemies, hyvin koulutetuista tietokoneohjelmoijista on kovasti pulaa. Euroopan unioni pyrkii tekemään kaikkensa tämän puutteen poistamiseksi, koska vuosisadan vaihtuminen on ongelma. Samalla monille koulutustaan valitseville eurooppalaisille nuorille tarjoutuu hyvät mahdollisuudet työpaikkaan. Kysyn vain, eivätkö Euroopan unioni ja Euroopan komissio voisi tiedottaa tästä asiasta enemmän?
Arvoisa puhemies, elektroninen kaupankäynti tarjoaa suuria mahdollisuuksia pienille ja keskisuurille yrityksille. Elektroninen kaupankäynti tarjoaa pk-yrityksille mahdollisuuden päästä käsiksi uusiin ja kaukaisempiin markkinoihin ja löytää uusia markkinoita pienin kustannuksin. Yritysten täytyy kuitenkin valmistautua hyvin kouluttamalla ja jatkokouluttamalla. Mielestäni myös viidennellä kehysohjelmalla voi olla tässä asiassa tärkeä tehtävä. Arvoisa puhemies, tärkeä osuus on myös luottamuksella, mitä aikaisemmatkin puhujat ovat toistaneet. Ilman sitä emme onnistu. Lisäksi on luonnollisesti kysymys myös seuraavista asioista: mitä tapahtuu elektroniselle allekirjoitukselle? Kuinka luotettava se on? Mitä tapahtuu elektroniselle rahalle? Kuka siitä on vastuussa? Mielestäni myös sopimusoikeus, sopimusten tunnustaminen, on oleellisen tärkeä asia. On luonnollisesti myös hyvin tärkeää, että pääsemme lopultakin varmuuteen verotusasioista. Se on jo mainittu. Meidän täytyy saada asiassa aikaan päätöksiä.
Meillä on tulevina aikoina edessämme kokonainen politiikan alue ja lakien säätäminen, ja siinä tarvitaan myös kansainvälistä toimintaa. Minua kiinnostaa se, voiko komissaari vahvistaa, että Yhdysvallat voi nyt hyväksyä ehdotetun sopimuksen. PPE-ryhmä pitää sopimusta erityisen tärkeänä ehdotuksena, ja haluamme kannattaa sitä lujasti. Jokainen tietää kuitenkin, että emme pääse sopimuksessa eteenpäin, jos Yhdysvallat ei hyväksy sitä. Ehkä voisitte sanoa jotain asiasta. Lopuksi haluan vielä sanoa, arvoisa puhemies, että PPE-ryhmä kannattaa kollega Erika Mannin päätöslauselmaa ja mietintöä.

Gallagher
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella rouva Mannia erinomaisen mietinnön laatimisesta ja esittämisestä. Ryhmäni hyväksyy täysin ehdotuksen, jolla pyritään edistämään elektronisen kaupankäynnin voimakasta kasvua Euroopan unionissa. USA: lla ja Japanilla on jo etumatkaa. Tämän vuoksi EU: lla ei ole varaa jäädä jälkeen. Tarvitsemme oman kartan tulevaisuutta varten. Internet on vauhdittanut merkittävästi elektronisen kaupankäynnin viimeaikaista kasvua. Se siis on avoin kaikille ja kaikkialla. Jos USA saisi määrätä, suuntaisimme jo kohti vapaakauppaaluetta Internetissä.
Meidän on tiedettävä, missä vaarat piilevät, ja meidän on tunnistettava selvästi edut ja tehtävä ne tunnetuiksi. Kaksi vuotta sitten Internetin välityksellä käydyn kuluttajakaupan arvo oli noin 600 miljoonaa dollaria, ja vuoteen 2000 mennessä maailmanlaajuisen kaupan arvo voi nousta 200 miljardiin ecuun. Tämä on selvä viesti. Tämä ala tarjoaa valtavan määrän mahdollisuuksia, kehitysnäkymiä ja työpaikkoja. Mitä vakuuksia komissio voi antaa minulle tänään siitä, että maani länsija luoteisosat saavat täyden hyödyn elektronisesta kaupankäynnistä? Pyydän positiivista syrjintää tällaisten erittäin syrjäisten alueiden ja niiden pienten ja keskisuurten yritysten puolesta, jotka toimivat tai, mikä tärkeintä, jotka todella pystyvät toimimaan tällaisilla alueilla.
Televiestinnän korkeat kustannukset ovat olleet elektronisen kaupankäynnin suurin kompastuskivi Euroopassa. Toivon, että vapauttamistoimien käyttöönottaminen tulee johtamaan alhaisempiin ja joustavampiin hintoihin. Koska se ylittää rajat, on ehdottoman tärkeää, että asiasta päästään yhteisymmärrykseen maailmanlaajuisesti ja että elektroniselle kaupankäynnille luodaan myönteinen sääntelykehys. Yksi suurimmista esteistä, jotka on voitettava, on kaikkien Internetin käyttäjien luottamuksen herättäminen heidän liiketoimissaan. Koulutus ja taidot ovat ehdottoman tärkeitä. Niin ovat myös huolenaiheet, jotka koskevat verkkorikollisuutta, turvallisuutta ja tietosuojaa.
Lopuksi sanoisin, että Internet-kauppa kattaa kaiken vähittäiskaupan joukkomarkkinoinnista elektronisiin maksusuorituksiin, mainontaan ja yritysten välisiin markkinoihin. Internet-joukkomarkkinoiden kehittyminen voi edetä hyppäyksittäin, jos pääsy voidaan tehdä halvemmaksi ja elektroniset maksusuoritukset voidaan turvata. Europolin alainen verkkopoliisi voisi olla välttämätön.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, teitä varmasti kyllästyttää kuulla samoja asioita aina vain uudelleen, mutta eri poliittisten ryhmien edustajina haluamme myös sanoa sanottavamme. Pelkään, että viestini on samansuuntainen kuin aikaisemmin kuulemanne. Mannin mietintö on hyvä, koska siinä on käytetty laajaa ongelmien lähestymistapaa. Elektroninen kauppa voi olla ikään kuin tavaroiden vapaan liikkuvuuden ruumiillistuma, koska tietokoneitse voi tehdä ostoksia missä tahansa maassa. Minäkin olen alkanut harjoitella sitä, ja minun täytyy sanoa, että on todella mukava kokemus, kun huomaa, että kaupan maantieteellisiä näkökohtia ei tarvitse ajatella lainkaan. Joskus se on kuitenkin vaikeaa, ainakin tällaisille puolilukutaidottomille kuin minä. Hintojen vertailu on kuitenkin helppoa, ja euron tuleminen helpottaa sitä vielä entisestään.
Internetin nopean kehittymisen ja elektronisen kaupan rajat ylittävän luonteen vuoksi on hyvin tärkeää, että sääntöjen aikaansaamiseksi tehdään kansainvälistä yhteistyötä. Voidakseen tehdä niin Euroopan täytyy saada ensin omat asiansa kuntoon, mikä on todella kiireellinen asia. Mielestäni komissio ei hoida omien asioidensa kuntoon laittamista huonosti. Päinvastoin, Euroopan komissio on mielestäni tehnyt tässä asiassa oikein hyviä siirtoja, mutta emme ole jäsenvaltioissa vielä yksimielisiä. Jotta päästäisiin parempaan kilpailuasemaan, on hyvin tärkeää, että elektronisen kaupan sisämarkkinat toimivat hyvin. Toisin sanoen tälle kaupalle täytyy luoda edellytykset. Toistan ne vielä. Edellytyksenä on, että kuluttaja luottaa välineen turvallisuuteen, mikä on erityisen tärkeää rahansiirroissa. Yksi edellytys on, että henkilötiedot turvataan eli että käytetään hyvää salaustekniikkaa. Tarvitsemme mielestäni sääntöjä kauppariitojen ratkaisemiseksi, ja lisäksi tarvitsemme paria muutakin asiaa, joita on jo kuvattu erinomaisella tavalla Mannin mietinnössä. Esimerkiksi kaikkien väestöryhmien tietokoneen käyttötaitoja on syytä kehittää ja siten välttää eroja Internetin käytössä väestön keskuudessa.
Toinen asia on pk-yritysten kehittäminen ja nuorten kykyjen kannustaminen. Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kokemukseni keskusteluista pienyritysten edustajien kanssa on sellainen, että riskipääoman saanti on aina suuri ongelma, vaikka olemmekin toimeenpanneet asiasta aloitteita Euroopan tasolla.
Arvoisa puhemies, minun täytyy vielä käsitellä verotusongelmia. Yhdysvallat on esittänyt, että Internet jätettäisiin vapaakauppa-alueeksi, mikä on ehkä lyhyellä aikavälillä kiinnostavaa, sillä jos ryhdymme nyt liian nopeasti toimiin ja jos jokainen jäsenvaltio päättää omista verotuskäytännöistään, toimimme väärin. Meidän täytyy ensin saavuttaa oma paikkamme verkossa, ja sen vuoksi jäsenvaltioita täytyy mielestäni pidätellä, jotta ne eivät ryhtyisi toimiin, jotka ovat pitemmällä aikavälillä vahingollisia yhtenäisen eurooppalaisen järjestelmän luomisen kannalta. Tässä asiassa kannatan rouva Plooijin näkemystä alv: stä.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän Erika Mannia työteliäästä mietinnöstä. Elektronisen kaupan kasvu herättää useita monimutkaisia kysymyksiä. Ne liittyvät kuluttajansuojaan, työllisyyteen, verotukseen ja syrjäytymisen pelkoon. Säätelemätön elektroninen kauppa nostaa esiin kysymyksen vastuuvelvollisuudesta - kenen on vastuu, kun sieltä saadaan pomminteko-ohjeita tai tilattu cd-levy ei sisällä mitään? Komission tulisikin selvittää tekijänoikeuksien, tavaramerkkien, harhaanjohtavan mainonnan ja henkilötietojen suojaamisen ongelmat nopeasti.
Elektroninen kaupankäynti tulee olemaan monilla aloilla kannattavampaa kuin perinteinen. Työttömyysseuraukset voivat olla suuria. Voi käydä kuin omassa maassani: elektroninen pankkitoiminta on pudottanut pankkisektorin työpaikat alle puoleen. Investoinnit ovat vähentäneet lisää työpaikkoja. Tilanne on monimutkainen. Kun puhutaan valinnanvapaudesta kaupan alueella, tulisi valinnan koskea myös työntekijöitä: valintaa työn ja työttömyyden välillä. Uusia työpaikkoja kyllä syntyy, mutta vanhoja häviää nopeaa vauhtia. On siis löydettävä sellaisia uusia palveluja, jotka luovat työpaikkoja ja lisäarvoa, mutta eivät syö muita työpaikkoja.
Työpaikkoja vievä rationalisointi on helppoa. Olen itse ollut pääjohtajana ja rationalisointi on helpoimpia asioita. Kokonaan uuden luominen on vaikeaa ja se on meidän eurooppalainen testimme. On siis luotava uusia liiketoimia, koska esimerkiksi sisältöjen kuluttamisessa ei näytä olevan ylärajaa niin kuin on esimerkiksi syömisessä.
On totta, että elektroninen kaupankäynti siirtää keskuksia myös syrjäseudulle. Vanhukset ja vammaiset voivat tilata tavaransa, mikäli heillä on modeemilla varustettu tietokone. Siksi konekanta ja yhteys tietoverkkoon on saatava kansalaisoikeudeksi. Vasta Euroopan laajuinen verkko luo todelliset sisämarkkinat Eurooppaan ja siitä mitataan oikeastaan eurooppalaisen yhteiskunnan taso.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, ei ole vielä kovinkaan kauan siitä, noin 5-10 vuotta, kun Euroopan kansalaiset eivät tienneet juuri mitään käsitteestä Internet. Kun tarkastelemme kehitystä siitä lähtien, toteamme, että meistä on todellakin tullut tietojen vaihdon vallankumouksen todistajia ja että koemme samalla myös yhteiskuntamme ja koko inhimillisen yhteiselämän vallankumouksen.
Uskallan silti väittää, että olemme vasta erittäin monimutkaisen muutosprosessin alussa. Askel askeleelta oivallamme yhä uusia televiestinnän soveltamisalueita. Julkaisin juuri keväällä kirjan tästä aiheesta, ja jos luen sitä taas nyt, minun täytyy todeta, että kirjan jotkin osat ja katkelmat ovat jo vanhentuneet. Uskon, että meidän on hallittava nämä eteemme jatkuvasti muodostuvat esteet ja muutosilmiöt.
Tästä syystä olen kiitollinen komission tiedonannosta sekä esittelijä Erika Mannin erinomaisesta paneutumisesta aiheeseen, ja myös Wim van Velzenin elektronista kaupankäyntiä koskevasta eurooppalaisesta aloitteesta. Internetiä ei nimittäin ole enää pitkään aikaan käytetty pelkästään tietojen vaihtoon ja siirtoon, vaan se sopii myös nykyaikaiseen liiketoiminnan kehittämiseen ja lopulta kauppojen tekemiseen, jotka voivat tapahtua yksinkertaisesti, edullisesti ja nopeasti. Sekä kuluttajille että monille pk-yrityksille avautuu tällöin erinomaisia mahdollisuuksia ja työllistymismahdollisuuksiakin. Nämä uudet palvelut luovat lisäksi täysin uutta huoltopalvelu- ja palvelutarjontaa. Tuin tässä yhteydessä tavoitetta, jonka mukaan elektroniselle kaupankäynnille annetaan eurooppalaiset puitteet ja sisämarkkinoiden pirstoutumista ehkäistään. Haluamme kansainvälisiä sopimuksia ja yhteistä koordinointia.

Bangemann
Olen eri yhteyksissä jo kiitellyt rouva Mannin mietintöjä. Tämäkin on uusi todiste siitä, että keskustelu parlamentin kanssa voi olla erittäin opettavaista meillekin ja että saamme siitä tärkeitä uusia virikkeitä. Ehkä vielä tärkeämpää on se, että suuri osa mietintöä on yhtäläinen niiden kantojen kanssa, joita komissio on tähän asti osoittanut, ja se on erittäin tärkeää, koska meidän on puhuttava yhdellä äänellä kauppakumppaniemme ja kilpailijoidemme kanssa sääntelystä keskustellessamme, jotta saisimme tahtomme toteutumaan.
Olemme oikeastaan hieman ylpeitä siitä, että olemme olleet tässä elektronisen kaupankäynnin kysymyksessä alusta alkaen hieman mielipidejohtajia, ei ehkä siinä mielessä, että aihe olisi täällä jo nyt niin merkittävä - USA: ssakin se on vasta aluillaan - vaan enemmänkin pohdittaessa sitä, mitä se merkitsee kehitykselle ja mitä pitää tehdä tämän kehityksen edistämiseksi.
Käsittelimme jo heinäkuussa 1997 Bonnin ministerikokouksessa kysymyksiä, jotka olivat silloin kaikkein mielenkiintoisimpia, ja päätimme sen jälkeen lainsäädännöllisistä toimista, jotka nyt on jo toteutettu. Haluaisin viitata sen osalta siihen, että aina ei välttämättä tarvita pelkästään lainsäädännöllisiä toimia. Luonnollisesti voidaan käyttää myös muita mahdollisuuksia, esimerkiksi osallisten luomia omia velvoitteita, sitten jotain, jota olen ehdottanut kansainvälisellä tasolla, nimittäin poliittista konsensussääntelyä ja muuta vastaavaa. Se auttaa meitä myös USA: n kanssa keskusteltaessa, sillä USA ei ole ollenkaan aina erittäin vapaiden ja laajalle ulottuvien omien velvoitteiden kannalla, vaan on, kuten esimerkiksi sisäänkirjoittautumisesimerkki osoittaa, usein olennaisesti tiukempi ja joustamattomampi kuin me unionissa.
Voimme joka tapauksessa sanoa: jos pääsemme poliittiseen yhteisymmärrykseen ja jos sisällöt ovat tietyllä tavalla toisiaan vastaavia, asiat eivät jää riippumaan muodosta. Tämä pätee myös esimerkiksi tietosuojaan. Meillä on sitä varten täydellinen ja hyvä direktiivi, lainsäädännöllinen toimi. Jos USA: ssa mietitään enemmän sitä, että asia hoidettaisiin omien velvoitteiden pohjalta, kysymys onkin juuri sisällöistä. Miten se sitten lopulta toteutetaan, ei ole ratkaisevaa.
Peruskirjaa, jota ehdotimme - ja herra van Velzen kysyi sen jälkeen, miten amerikkalaiset suhtautuvat siihen - kannatetaan laajasti. Valmistelemme sitä. Neuvostossa on työryhmä. Olemme kutsuneet Amerikan ja Euroopan teollisuuden ensimmäiseen pyöreän pöydän keskusteluun. Keskustelu laajenee luonnollisesti muidenkin maiden teollisuuksiin. Olemme ottaneet yhteyttä jokaiseen kansainväliseen järjestöön, jolla on merkitystä tässä yhteydessä, ja amerikkalaisten kanssa olemme jatkuvassa yhteydessä.
Alussa oli joitakin väärinkäsityksiä, koska amerikkalaiset uskoivat, että halusimme luoda eräänlaisen uuden kansainvälisen viranomaisen, jolla on tiukat säännöt. Kun selvitimme asian, huolet haihtuivat. Varmasti jää edelleen kysymyksiä, joita meidän on vielä selvitettävä, mutta jos haluamme saavuttaa käytännössä edistystä maailmanlaajuisesti, meidän on pantava prosessi liikkeelle nyt, sillä sama asia, joka voi olla vaarana sisämarkkinoiden yhteydessä, voi luonnollisesti esiintyä myös maailmanlaajuisesti. Voi käydä niin, että näitä uusia mahdollisuuksia ei käytetä hyväksi niin kuin niitä voitaisiin käyttää, koska ihmiset ovat huolissaan, jos emme onnistu maailmanlaajuisesti saamaan aikaan luotettavaa perustaa käytölle.
Käsittelemme nyt periaatteessa samoja kysymyksiä kuin rouva Mannkin, nimittäin tietosuojaa ja -turvallisuutta, digitaalisia allekirjoituksia ja kuluttajansuojaa - molemmilla puolilla on tällä välin esitetty lainsäädännöllisiä toimia - tekijänoikeuksia, veroja ja tulleja - niihin palaan myöhemmin vielä yksityiskohtaisemmin - laitonta ja haitallista sisältöä ja Internetin hallintaa. Kysymyksessä ovat siis osittain tekniset, mutta eivät vähemmän tärkeät kysymykset siitä, kuinka Internetiä voi parhaiten käyttää hyväksi. Olisin kovin iloinen, jos pääsisimme yhteistyöhön, täällä parlamentissahan on asiantuntemusta.
Sallikaa minun sanoa vielä erikseen jotain neljään kohtaan, koska niitä käsiteltiin keskustelussa. Koordinointielintä voimme aina harkita. Olemme käytännössä jo tehneet sen. Meillä on ryhmä, jossa ovat edustettuina kaikki komissaarit, joilla on jotain tekemistä tietoyhteiskunnan kanssa. Sille voidaan haluttaessa antaa tietynlainen alarakenne, jotta jokainen tietää, kenen puoleen kääntyä. Komissio tukee toiseksi myös Yhdysvaltain ehdotusta verovapaasta alueesta, duty-free zone - niin sitä kutsuttiin, nimitys on kuitenkin harhaanjohtava, sillä todellisuudessa kysymyksessä ovat tullit, siis customs . Ehdotus muodostuukin vain siitä, että käyttöön ei otettaisi uusia tulleja, vaan tilanne vakautettaisiin nykyiseen tilanteeseen. Sen osalta meillä ei ole mitään ongelmia, ja pääsemme tässä kysymyksessä varmasti pian johonkin ratkaisuun.
Mitä tulee verotukseen, siitäkin on jo kaksi kantaa, sanomme nimittäin yhtäältä "ei syrjintää" , mikä tarkoittaa "ei enää uusia veroja" - bittiveroa tai mitä nyt ylipäänsä harkitaankaan - mutta toisaalta myös "ei etuoikeuksia" , mikä tarkoittaa sitä, että veromääräysten, jotka koskevat Internetissä käytävää palvelujen tai tavaroiden kauppaa, on oltava samanlaisia kuin Internetin ulkopuolellakin. Ottakaamme käytännön esimerkki: jos Internetin kautta tilattavasta kirjasta ei tarvitse maksaa arvonlisäveroa, kun taas kirjakaupasta ostettavasta kirjasta täytyy, kysymyksessä on ehdottomasti tavallisen kirjakaupan syrjintä, ja sehän ei voi toimia!
Pohdiskelut, jotka selvästi olivat monien arvostelevien huomautusten taustalla, eivät olleet komission kanta, vaan ne edustavat alkupohdiskeluja pääosaston taholta, joka on pääosin lähestynyt asiaa omista veropohdiskeluistaan käsin ja vähemmän Internetiin liittyvien pohdiskelujen pohjalta. Kenenkään ei tarvitse kiihtyä sen vuoksi. Järjestämme kyllä asian.
Haluamme luonnollisesti myös estää sisämarkkinoiden pirstoutumisen, se on täysin selvää. Olemme muuten vakuuttuneita siitä, että sisämarkkinoiden merkitys voi kasvaa elektronisen kaupankäynnin ansiosta selvästi, ja luonnollisesti sen lisäksikin. Kysymyksessä on maailmanlaajuinen verkko. Mitä tulee työpaikkoihin, menestyksiä voidaan esitellä todella liukuhihnalta. Esitän vain yhden: on olemassa esimerkiksi yritys nimeltä Alfa Cie . Se on metallialan yritys, joka sijaitsee Ranskan itäosassa ja on erikoistunut koneen osiin. Yritys on laajentunut kolmessa vuodessa 40 työntekijän yrityksestä 400 työntekijän yritykseksi, se on laajentanut asiakaskantaansa yhdestä maasta 23 maahan, se on lyhentänyt uuden tuotteen markkinoille tuloaikaa kuudesta viikosta yhteen viikkoon, se on parantanut luotettavuutta ja niin edelleen...
On siis monia esimerkkejä, joissa juuri pk-yritykset saavat näin uusia mahdollisuuksia. Irlantilaiselle kollegalle haluaisin sanoa: Irlanti on esimerkki siitä, että tällaisten uusien mahdollisuuksien hyödyntämisen ansiosta on syntynyt aivan uutta aktiivisuutta talouteen ja työpaikkojen luomiseen. En olisi sen vuoksi irlantilaisena ollenkaan huolissani siitä, että Irlanti ei hyötyisi siitä ollenkaan. Se on jo nyt hyötynyt siitä laajalti.
Meidän on luonnollisesti luotava teknisiä ja selviä oikeussäännöksiä, se on mainittu täällä. Tietosuoja on esimerkiksi erittäin tärkeä asia. Ihmiset ajattelevat aina, että se on jotain, joka kuuluu tietosuojavaltuutetuille, joilla on hauskoja ajatuksia. Ei, ei, jokaiselle kuluttajalle tulee olemaan ratkaiseva näkökohta, hyödyntääkö hän elektronisen kaupankäynnin mahdollisuuksia vai ei. Jos tietosuojaa ei ole taattu, monet ihmiset jättävät käyttämättä näitä uusia palveluja.
Meidän on luonnollisesti päästävä tällä alueella, jos mahdollista, maailmanlaajuisiin sääntöihin, sillä tietosuoja, joka pätee vain Euroopassa tai vain USA: ssa, ei riitä tietenkään mihinkään, jos tietoja käsitellään maailmanlaajuisesti. Se on kuitenkin mahdollista, kuten sanottua, koska kyse ei ole menetelmien eroista, vaan viime kädessä sisällöistä.
Uusien työpaikkojen luominen näkyy erittäin hyvin siellä, mistä on jo saatu tilastollisia lukuja: vuonna 1996 USA: ssa työskenteli 7, 4 miljoona ihmistä tietoliikenneteknologiaan keskittyneessä teollisuudessa. Alalle syntyi vuodessa - vuodesta 1995 vuoteen 1996-230 000 uutta työpaikkaa. Samankaltaisia lukuja on osittain olemassa myös Euroopan osalta. Vaikka analyysejä onkin aluksi vain yksittäisiä, voidaan aivan hyvin sanoa, että meillä on tässä suuri alue, jolla syntyy uusia työpaikkoja, ja muuten vanhojakin varmistetaan, sillä säästömahdollisuudet ja erityisesti saavutettavissa oleva tuottavuuden parantuminen ovat erittäin huomattavia, jos tuottavuutta parantamalla mahdollistetaan tai saavutetaan suhteellisen korkea palkkataso. Esimerkiksi se tosiseikka, että eurooppalaisen telakkateollisuuden kilpailukyky on parantunut, johtuu yksinomaan siitä, että siellä on otettu käyttöön nykyaikaisia menetelmiä. Jos se käsitetään sitten alihankkijoiden käytön kannalta vielä järjestelmäyritysten ja alihankkijoiden väliseksi tietoverkoksi, luodaan todella uutta kilpailukykyä.
Se, että olemme tällä hetkellä käytössä vielä hieman USA: ta jäljessä, johtuu erilaisista asioista, myös kustannuksista - se mainittiin jo - mutta ennen kaikkea henkilökohtaisten tietokoneiden laajemmasta levinneisyydestä. Sekin muuttuu muuten tulevaisuudessa, sillä Internetiin pääsee aivan muita reittejä, ei pelkästään tietokoneen kautta vaan myös esimerkiksi television kautta. Jos tämä pääsyreitti tulee siis helpommaksi ja halvemmaksi, Euroopassa syntyy huomattavasti suurempaa aktiivisuutta kuin mitä USA: ssa esiintyi. Sen vuoksi en olisi huolissani siitä. Saamme kurottua etumatkan kiinni, jos jatkamme ponnistelujamme kuten tähänkin asti. Sitä se edellyttää. En kuitenkaan epäile sitä, etteivätkö kaikki jäsenvaltiot havaitse tällä välin, että tämä on tärkeä asia. Parlamentti - tämä mietintöhän osoittaa sen - on yksiselitteisesti sitä mieltä. Olen iloinen, että rouva Mann on taas tullut esiin. Tunsin itseni jo aivan yksinäiseksi, kun hän katosi. Se osoittaa, kuinka riippuvainen olen yhteistyöstämme!

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0151/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston ja parlamentin direktiivin antamiseksi teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY olennaisesta muuttamisesta kolmannen kerran (C4-0035/98-96/0220(COD)) (Esittelijä: M. Hendrick).

Hendrick
Arvoisa puhemies, uusien tietopalvelujen nopea laajentuminen edellyttää innovoivia tapoja palvelujen sääntelemiseksi tarvittavassa määrin haittaamatta kuitenkaan palvelujen kehittymistä tai hyväksymättä sääntelyä, joka osoittautuisi ajastaan jälkeenjääneeksi tai vaikutuksiltaan kielteiseksi. Joissakin tapauksissa yhteisön lainsäädäntö saattaa osoittautua tarpeelliseksi, mutta useimmat uudet sääntelykeinot tulevat jäsenvaltioilta itseltään. Kuten komissio tähdentää ehdotuksessaan, on olemassa vaara, että jäsenvaltioiden sääntely on ristiriitaista tai epäjohdonmukaista, mikä vahingoittaisi sisämarkkinoita, sillä se haittaisi tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Tästä syystä tällä alalla tarvitaan koordinointia.
Komissio on päätynyt käyttämään jo olemassa olevaa menetelmää, joka on suuntautunut teknisiin standardeihin ja joka on osoittautunut tehokkaaksi välineeksi omalla alallaan. Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti kannatti tätä lähestymistapaa. Toimielimemme otti kuitenkin esille useita huolenaiheita, mikä näkyi komission ehdotukseen tehdyissä 17 tarkistuksessa. Nämä tarkistukset voidaan luokitella karkeasti seuraaviin kategorioihin. Ensiksi sosiaalisten, yhteiskunnallisten ja kulttuuripoliittisten näkökohtien huomioon ottaminen ja erityisesti asiantuntija-avun tarve näillä aloilla. Toiseksi, sektorikohtaisten määräysten säilyttäminen ennallaan. Kolmanneksi, sijoittautumisvapauden varmistaminen. Neljänneksi, aktiivinen yhteistyö jäsenvaltioiden välillä ja komission kanssa. Viidenneksi, lähestymistapojen ja niiden soveltamisalan selvemmät määritelmät, tuleva uudelleenarviointi ja vastaavat EU: n aloitteet, oikeudelliset näkökohdat ja muotoseikat.
Jos tarkastelemme nyt itse yhteistä kantaa, ensi näkemältä - ja huolimatta komission suhteellisen laajasta kannatuksesta - minun on sanottava, että se vaikuttaa pettymykseltä. Vain yksi tarkistus, joka on hyvin vähäinen, on sisällytetty kantaan muuttumattomana. Vaikka ehdotusten sanamuotoa on muutettu tuntuvasti, useimmat parlamentin esittämistä näkökohdista on kuitenkin otettu huomioon. Neuvosto oli parlamentin kanssa samaa mieltä kulttuuripoliittisista näkökohdista ja poisti erityisesti kaiken osallistumisen tähän menettelyyn kulttuuripolitiikan alalla ja audiovisuaalisella alalla.
Myös muita sektorikohtaisia näkökohtia, kuten rahoituspalveluja, arvioitiin tavalla, joka osoitti johdonmukaista analysointia, mitä tehokas lähestymistapa sääntelyyn edellyttääkin. Useimmat parlamentin esille ottamat oikeudellisiin näkökohtiin tai muotoseikkoihin liittyvät asiat on otettu huomioon tai ratkaistu muilla tavoin. Kaikkea ei ole kuitenkaan ratkaistu täysin tyydyttävästi. Olen jättänyt tätä toista käsittelyä varten viisi tarkistusta, jotka kaikki liittyvät jo ensimmäisessä käsittelyssä esille otettuihin kohtiin.
Tarkistuksessa 1 vaaditaan lisää komission toimia, jotta säännöksiä voidaan soveltaa alan kehityksen kannalta välttämättömällä tavalla. Uskon, että tämä on tärkeää, sillä direktiiviä ei pitäisi pitää muuttumattomana, vaan pikemminkin kehittyvänä välineenä, jolla säännellään tietoyhteiskunnan palveluja. Tarkistus 2 liittyy asiantuntijaryhmän perustamiseen. Laaja asiantuntijoiden kuuleminen on uskoakseni ehdottoman tärkeää ja asiantuntijoiden neuvot ovat yhä tärkeämpiä alalla, joka muuttuu teknisesti yhä monimutkaisemmaksi. Toivoisin, että sitoudumme voimakkaasti kuulemaan teollisuuden ja tiedemaailman asiantuntijoita, mieluiten ryhmänä. Tarkistus 3 koskee palvelualan toimijan sijoittautumisvapautta. Sijoittautumisvapauden epääminen merkitsee suurta estettä sisämarkkinoiden tehokkaalle toiminnalle. Se tarkoittaa, että yhdessä jäsenvaltiossa käyttöönotettuja säännöksiä voidaan käyttää estämään muiden jäsenvaltioiden järjestöjä aloittamasta toimintaa kyseisessä maassa. Tarkistuksessa 4 esitetään, että komissio ja muut jäsenvaltiot ovat oikeutettuja antamaan yksityiskohtaisia lausuntoja, joista käy ilmi, miksi ne uskovat, että suunnitellut toimet muodostavat esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle. Jos kyseinen jäsenvaltio ei ota huomioon tällaisia lausuntoja, sen on esitettävä selvät syyt sille, miksi se ei tee näin. Tätä määräystä sovelletaan vain direktiivin tietoyhteiskunnan palveluja koskeviin näkökohtiin. Tarkistuksessa 5 viitataan uudelleen palvelualan toimijan sijoittautumisvapautta koskeviin määräyksiin, ja tarkistus on oikeutettu jo mainitsemani syyn takia.
Uskon, että nämä tarkistukset ovat realistisia, uskon että tarkistukset ovat mahdollisimman vähäisiä; ja uskon, että tarkistuksilla pyritään saavuttamaan suurin mahdollinen yhteisymmärrys ja näin ollen toivon, että ne saavat määräenemmistön puolelleen huomenna parlamentissa. Toivon parlamentin tukea toisessa käsittelyssä.

Carlsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluan onnitella herra Hendrickiä mietinnöstä, jossa on useita viisaita perusteluja. Sallikaa minun lainata sitä: "Uusien tietopalvelujen nopea laajentuminen edellyttää innovoivia tapoja palvelujen sääntelemiseksi tarvittavissa määrin haittaamatta kuitenkaan palvelujen kehittymistä tai hyväksyttämättä sääntelyä, joka osoittautuisi ajastaan jälkeenjääneeksi tai vaikutuksiltaan kielteiseksi" .
On luonnollisesti erittäin tärkeää, että tietoteknologiaa koskeva sääntely tapahtuu harkiten. Vaarana on, että entisaikojen sääntelyinto pääsee vauhtiin ja sitä pidetään helppona tapana ratkaista uuteen teknologiaan liittyvät ongelmat ja vaikeudet. Monet uskovat, että voimme ratkaista ongelmia luomalla lisää sääntöjä ja säätämällä lakeja perinteiseen tapaan, mutta asia on harvoin niin.
Tietyissä tapauksissa, aivan kuten herra Hendrick huomauttaa, vaaditaan tietenkin yhteisötason aloitteita, kun kyseessä on tätä aluetta koskevien sääntöjen ja lakien luominen. Aivan kuten puheenvuorossa myös huomautettiin, jäsenvaltiot vastaavat useimmissa tapauksissa suurimmasta osasta uusia asetuksia.
On luonnollista, että tällä valtioiden rajat hyvinkin ylittävällä sektorilla vaihdetaan jatkuvasti tietoa siitä, mitä tapahtuu. Silloin kun havaitaan poikkeuksia huonompaan suuntaan ja ongelmia, niistä on keskusteltava unionin päättäjien kesken ja yhä enemmän maailmanlaajuisesti. Emme kuitenkaan saa unohtaa ottamasta samalla mukaan näillä markkinoilla olevia toimijoita tästä asiasta käytävään keskusteluun, jotta saisimme heidän mielipiteensä ongelmista ja jotta kuulisimme mahdollisia ratkaisuja. Jos mitään muuta keinoa ei keksitä, joudumme ehkä turvautumaan sääntelyyn. On kuitenkin erittäin tärkeää, että kansalliset erillissäännöt eivät muodostu sellaisiksi, että ne eivät ainoastaan uhkaa jäädä kokonaan vaille vaikutusta, vaan että ne myös uhkaavat vaikeuttaa kaupankäyntiä, tiedon levittämistä ja nostaa uusia esteitä sisämarkkinoille.
Edellä mainitsemani mukaisesti tarkoitan sitä, että neuvoston yhteinen kanta on hyvä. Neuvosto ottaa huolehtiakseen rajojen yli tapahtuvaan toimintaan liittyvät ongelmat ilmaisematta sen vuoksi pyrkimyksiä, joiden tavoitteena on puuttua asioihin sääntelyn avulla. PPE-ryhmän mielestä jopa herra Hendrickin ehdottamilla tarkistuksilla, jotka talousasioita käsittelevä valiokunta on hyväksynyt, on kantavuutta siihen suuntaan, jonka puolesta olen puhunut.
Haluan lopuksi jälleen lainata herra Hendrickiä johdanto-osan kappaleeseen liittyen: "Komissio tutkii säännöllisesti kehitystä tietoyhteiskunnan uusien palvelujen markkinoilla ja erityisesti televiestinnän, tietotekniikan ja tiedotusvälineiden välisen lähentymisen puitteissa ja tekee tarvittaessa aloitteita säännösten soveltamiseksi ajoissa Euroopan uusien palvelujen kehityksen edistämiseksi." Haluaisin lisätä, että olen vakuuttunut siitä, että olisi parasta, jos emme näkisi liikaa tätä aluetta koskevia sääntöjä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, tekniset standardit ja määräykset ovat erittäin tärkeä talouspoliittinen väline. On kysymys avoimuuden luomisesta ja viestinnän edistämisestä. Haluaisin erottaa kaksi tasoa, nimittäin horisontaalisen tason, jossa on kyse jäsenvaltioiden toimista, sekä toisen eurooppalaisen tason. Minusta on erityisen tärkeää sisällyttää pohdiskeluihin myös liittymistä tavoittelevat maat ja aloittaa lopulta viestintä myös muun maailman kanssa.
Erittäin tärkeä on myös vertikaalinen taso. Uskon, että olemme edistyneet vertikaalisella tasolla yhdenmukaistamisessa, mutta myös, että vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmä on tuonut myös erittäin paljon etua.
Kolmas taso, koulutusvelvollisuus, voi lopulta muodostaa vapaan tavaraliikenteen perustan. Pohdiskelen sitä, etteikö ole järkevää antaa molempien järjestelmien olla samanaikaisesti olemassa. Meille on tärkeää, että markkinat voivat reagoida nopeasti ja edullisesti. Kysymys kuuluu, kuinka standardien luomista voidaan tukea Euroopan puolelta. Uskon, että olisi järkevää perustaa työryhmä uusia määräyksiä varten. Tutkimuksen puiteohjelmassakin olisi alettava ottamaan erottuvia kehityksiä jo varhain huomioon. Siihen tarvitaan infrastruktuuri, jolloin olemassa olevaa infrastruktuuria pitää vain järjestellä uudelleen, ja luonnollisesti tarvitaan myös koulutusta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, voin ilmaista itseni lyhyesti, vaikka en teekään niin oikeutta mietinnön merkitykselle ja laadulle. Jos voimme nimittäin tässä samoin kuin tavara-alueella saada läpi määräyksen, joka parlamentin vaivannäön ansiosta on nyt mahdollinen, vältämme luonnollisesti myös markkinoiden pirstoutumisen, mitä ei toisella tavalla voida ollenkaan välttää, kuten kokemuksemme osoittavat. Asia, josta keskustelemme tänään, on siis varmasti osa erittäin merkittävää kehitystä. Ajan säästämisen vuoksi ja koska olemme periaatteessa yksimielisiä kaikista asioista, voin rajoittua kiittämään esittelijää ja antamaan tiedon siitä, että hyväksymme kaikki hänen nyt esittämänsä tarkistukset, niin että toivomme, että meillä on pian lainsäädännöllisenä perustana huomattavasti parempi ehdotus.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Operaattorien välinen numeron siirrettävyys ja operaattorin ennaltavalinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0127/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston ja parlamentin direktiivin antamiseksi direktiivin 97/33/EY muuttamisesta operaattorien välisen numeron siirrettävyyden ja ennaltavalinnan osalta (C4-0104/98-97/0250(COD)) (Esittelijä: W.G. van Velzen).

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, aluksi haluaisin kiittää kollegoitani miellyttävästä ja hyvästä yhteistyöstä ja siitä, kuinka nopeasti pääsimme parlamentin toiseen käsittelyyn. Erityisesti yritykset ovat voineet hyötyä televiestintäalan vapauttamisesta, mutta nyt olen iloinen siitä, että tämän käsiteltävänämme olevan numeron siirrettävyyttä ja operaattorin ennaltavalintaa koskevan ehdotuksen myötä lopultakin myös tavalliset kuluttajat pääsevät nauttimaan vapauttamisprosessin hedelmistä. Ehdotus koskee siis numeron siirrettävyyden ja operaattorin ennaltavalinnan käyttöön ottamista. Kuluttajat voivat säilyttää puhelinnumeronsa, jos he vaihtavat puhelinyhtiötä, ja he voivat valita toisen operaattorin näppäilemällä yksinkertaisen koodin ennen puhelua. Arvoisa puhemies, olen vakuuttunut siitä, että nämä keinot lisäävät voimakkaasti puhelinyhtiöiden välistä kilpailua, mikä yleensä johtaa hintojen laskuun. Se on luonnollisesti myös hyvä uutinen kuluttajalle, varsinkin jos palvelut paranevat samalla.
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on esittänyt yhtä tarkistusta, ja telemarkkinoiden kilpailun terveen kehittymisen kannalta on oleellisen tärkeää, että käyttäjiä kannustetaan siirtymään käyttämään muita operaattoreita. Olemme jo tammikuun alusta lähtien alkaneet huomata, millaisia vaikutukset ovat, ja sen vuoksi kansallisten sääntelyviranomaisten täytyy valvoa, että operaattorin ennaltavalinnasta veloitettavat tariffit määräytyvät kustannusten mukaisesti ja että kuluttajan maksettavaksi tulevat mahdolliset suorat kustannukset eivät jarruta näiden palvelujen käyttöä. Tätä silmällä pitäen esittelijänne on esittänyt tarkistusta, jonka talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on hyväksynyt. Lähden tässä asiassa siitä, arvoisa puhemies, että käytän käsitettä "kustannusten mukaisesti" samalla tavalla kuin sitä käytetään televiestinnän yhteenliittämistä koskevassa direktiivissä, mikä tarkoittaa, että myös osapuolten johtava markkina-asema täytyy ottaa huomioon. Tämä ei luonnollisestikaan koske uusia tulokkaita eli uusia, pieniä osapuolia. Haluaisin myös pyytää Euroopan komissiota valvomaan tiukasti numeroiden siirrettävyyden ja operaattorin ennaltavalinnan täytäntöönpanoa. Olisi hyvä, jos komissio voisi raportoida tästä asiasta vuosittain Euroopan parlamentille. Arvoisa komissaari, arvostan sitä, että komissio puuttui eilen viiden jäsenvaltion tapauksessa jälleen siihen, että nämä jäsenvaltiot eivät ole panneet riittävässä määrin tai lainkaan täytäntöön lupajärjestelmää ja televiestinnän yhteenliittämistä koskevaa direktiiviä.
Arvoisa puhemies, haluaisin myös esittää huomautuksen eurooppalaisesta hätänumerosta 112, ja minun täytyy ilmaista turhautuneisuuteni tämän asian johdosta. Esitin tästä asiasta muutama kuukausi sitten kysymyksiä komissiolle, ja sain silloin vastauksen, josta voisin sanoa, että se oli melko tyhjänpäiväinen. Olemme esittäneet sen jälkeen uusia kysymyksiä, mutta emme ole saaneet tähän mennessä vastausta. Hätänumeron 112 pitäisi olla neuvoston 6. elokuuta 1991 tekemän päätöksen mukaisesti käytössä Euroopan unionissa viimeistään 31. joulukuuta 1996, mutta viime kuukausien aikana on käynyt ilmi, arvoisa puhemies, että numeron käyttöönotossa on vielä paljon toivomisen varaa. Ulkomaalaisilla on joissain jäsenvaltioissa ongelmia hätänumeron 112 käytössä, koska hälytyskeskusten henkilöstö osaa liian vähän kieliä. Kuinka voin alankomaalaisena tehdä itseni ymmärretyksi Kreikassa, jos minun täytyy soittaa hätänumeroon? Joissain jäsenvaltioissa uusi hätänumero on käytössä vanhojen hätänumeroiden rinnalla. Voin mainita, että esimerkiksi Belgiassa poliisiautojen kyljissä on vielä vanha hätänumero. Belgacom-puhelinyhtiö julkaisee listoja, joista selviää, että hätänumeroa 112 ei ole olemassa. Minun täytyy sanoa, arvoisa puhemies, että kahden hätänumeron - kansallisen ja eurooppalaisen - rinnakkaiskäyttö on ristiriidassa eurooppalaisen hätänumeron periaatteen kanssa. Mielestäni tällä tavalla hätänumeron symbolinen arvo katoaa kansalaistemme silmissä. Haluaisin myös kysyä arvoisalta komissaarilta, missä jäsenvaltiossa hätänumeroa 112 ei ole vielä otettu käyttöön. Jos arvoisalla komissaarilla ei ole tietoa asiasta, voisiko hän nyt huolehtia siitä, että asiasta tehtäisiin pikaisesti selvitys? Toinen kysymykseni on: millaisiin toimiin arvoisa komissaari aikoo ryhtyä huolehtiakseen, että jäsenvaltiot täyttävät näiden päätösten mukaiset velvoitteensa? Mitä mieltä arvoisa komissaari on siitä, että jäsenvaltioiden hälytyskeskusten henkilöstön pitäisi osata vähintään kolmea eniten puhuttua kieltä, jotta myös turistiparka voisi tulla ymmärretyksi?
Lopuksi haluaisin vielä ilmoittaa, että ryhmäni kannattaa ilman muuta yhteistä kantaa, jota on täydennetty tarkistuksilla.

Read
Arvoisa puhemies, herra van Velzen on varmaankin väsynyt kuulemaan onnittelujani. Kulutamme aikaamme onnittelemalla toinen toisiamme myöhään yöllä, ja vain yksi komissaari on kuuntelemassa meitä. Mutta joka tapauksessa mietinnöllä asetetaan kuitenkin paikalleen televiestinnän sisämarkkinoiden palapelin toinen palanen. Onnittelen häntä sen johdosta.
Minulla on vain vähän lisättävää hänen omiin huomautuksiinsa, paitsi että kannatan hyvin voimakkaasti hänen huomautuksiaan tarpeesta tunnistaa televiestinnän matka- ja kiinteiden puhelimien puhelinmarkkinoiden yhdistyminen. Tämä tapahtuu niin nopeasti, että kuluttajien näkökulmasta on oikeastaan yhdentekevää, soittavatko he kiinteästä puhelimesta vai matkapuhelimesta, kunhan he saavat yhteyden varmasti ja edullisesti ja pystyvät hoitamaan puhelunsa. Minusta näyttää täysin järkevältä vaatia numeroiden siirrettävyyttä matkapuhelinten alalla mahdollisimman nopeasti. Toivon hyvin hartaasti, että komissio voi esittää jonkin asiaa koskevan lausunnon. Vuonna 1999 järjestetään kuuluisa uudelleentarkastelu, mutta emme todellakaan voi yhdistää kaikkea tähän tarkasteluun. Meidän on varmistettava, että kun markkinat yhdistyvät, meillä on säännökset ja lainsäädäntökehys sen tunnustamiseksi.
Toinen näkökohtani koskee perusteluissa esitettyä seikkaa, johon esittelijä viittasi, nimittäin numeron 112 käyttöä. Haluaisin esittää ylimääräisen kysymyksen herra Bangemannille esittelijän jo esittämien kysymysten lisäksi. Onko todistetta siitä, että tietyissä maissa kuluttajien, jotka soittavat hätäpuhelun matkapuhelimella, joko numeroon 112 tai muuhun, on maksettava kyseinen puhelu? Jos teillä ei ole tietoa tästä, olisin hyvin kiitollinen, jos voisitte vastata minulle kirjallisesti.
On syytä noudattaa paljon suurempaa varovaisuutta kuin esittelijä ehdottaa perusteluissaan, kun kansalliset hätänumerot muutetaan numeroksi 112. Esittelijän maalaama kuva on hyvin huolestuttava. Päädyn ehkä kuitenkin toiseen johtopäätökseen: ennen kuin kiihdytämme prosessia, meidän on varattava paljon enemmän aikaa ja nähtävä paljon enemmän vaivaa yleistä tiedotuskampanjaa varten varmistaaksemme, että ennen kuin teemme lopullisen ja peruuttamattoman siirron, kuluttajat ja kansalaiset - etenkin vanhukset ja henkilöt, jotka eivät ole niin tottuneita käyttämään puhelinta - ovat täysin varmoja siitä, mitkä hätänumerot ovat ja miten näitä hätänumeroja käytetään, sekä kiinteiden puhelinten että matkapuhelinten osalta.
Vaadin näin ollen varovaisuutta, ja olisin kiitollinen, jos saisin vastauksen esittämääni kysymykseeni. Muilta osin kannatamme van Velzenin mietintöä ja suosittelemme sitä teille.

Bangemann
Arvoisa puhemies, se, mitä rouva Read sanoi, on totta. Meidän ei tarvitse onnitella toisiamme uudelleen, mehän teimme erinomaista yhteistyötä. Mekin voimme hyväksyä esittelijän ehdotuksen.
Käsittelen vain kysymyksiä. Kuten herra van Velzen itse jo sanoi: jos tarkistus, jota hän esitti, hyväksytään, se johtaa siihen, että jäsenvaltiot eivät voi panna markkinoilla olevia operaattoreita, joilla ei tähän asti ole ollut merkittävää markkinaasemaa, maksamaan ennaltavalinnan kustannuksista aiheutuvaa laskua. Mutta senhän hän sanoi jo itsekin, siitä meidän ei tarvitse siis enää kiistellä. Muotoilemme asian sitten vastaavasti.
Mitä tulee hätänumeron 112 läpimenoon, ainoastaan Kreikassa sitä ei ole vielä otettu käyttöön. Sen vuoksi Kreikkaa vastaan käytävä prosessikin jatkuu. Muita jäsenvaltioita vastaan, jotka alun perin eivät olleet sitä tehneet, prosessia ei voida jatkaa, koska se on todellisuudessa muuttunut tarpeettomaksi.
Haluamme kuitenkin suhtautua siihen, mitä rouva Read sanoi, todella vakavasti. Haluamme puhua sääntelyviranomaisten kanssa ja muullakin tavalla jäsenvaltioiden kanssa, jotka nyt ottavat käyttöön tämän uuden numeron 112, siitä, että ne mainostavat sitä ja tekevät sitä tunnetuksi, sillä muuten syntyy aivan omituinen tilanne: on olemassa uusi numero, mutta sitä ei tunneta ollenkaan. Vanhaa numeroa, joka tunnetaan, ei voida enää käyttää. Asioita on hoidettava hiukan rinta rinnan, mutta ne ovat täysin toteutettavissa.
Vaatimusta, että hälytyskeskusten olisi kyettävä työskentelemään ainakin kolmella yhteisön kielellä - periaatteessa kyllä, kuten radio Jerevan vastaisi - on vain erittäin vaikea toteuttaa käytännössä, sillä jos edes lentoasemien lennonjohtotorneissa ei kyetä puhumaan englantia - se on ainoa kieli, jota siellä on puhuttava - minulla on epäilykseni, toimisiko se näissä keskuksissa välittömästi kolmella kielellä. Sitähän voidaan tutkia, voimme levittää ajatusta ja katsoa, kuinka pitkälle pääsemme, sillä näitä numeroita käyttävät sitten myös ihmiset, jotka ovat vierailulla maassa eivätkä käytä maan kieltä. Uskon, että tässä olivat kysymykset, joita minun oli käsiteltävä. Toivon, että saamme pian aikaiseksi lopullisen päätöksen.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana K. Collinsin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0181/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi muiden kuin direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin (KOM(98)0099 - C4-0227/98-98/0811(CNS)).

Liese
Arvoisa puhemies, on vahinko, että esittelijä ei ole paikalla, mutta esitän mielelläni lyhyesti PPEryhmän kannan Collinsin mietinnöstä.
Tänä perjantaina vietämme merkille pantavaa juhlapäivää. Uuselintarvikeasetus on nimittäin ollut silloin voimassa vuoden, Euroopan kansalaisten kokematta mitään sen käytännön seurauksia. Syynä on varmasti se, että meillä ei ole vielä mitään oikeudellisesti päteviä täytäntöönpanosäännöksiä, ja sen syynä on se, että tuotteet, jotka on jo suureen tyyliin tuotu markkinoille - geneettisesti muunnettu maissi ja geneettisesti muunnettu soija - poistettiin uuselintarvikeasetuksesta tai se, että komissio tulkitsi, että kysymyksessä eivät ole uudenlaiset tuotteet. Pidin sitä silloin harmillisena, mutta pidän hyvänä sitä, että nyt ehdotetaan myös näiden tuotteiden merkitsemistä. Herra Bangemann, teitä on arvosteltu paljon viime vuosina näiden asiakirjojen yhteydessä. Nyt meillä on aihetta kehua teitä siitä, että olette esittänyt tämän ehdotuksen, ja uskon, että tämä ehdotus ei ole kokonaisuudessaan niin huono kuin millaisia usein tehdään.
Ehdotuksessa on joitakin kohtia, joista voimme kiistellä. PPE-ryhmä tukee suurin piirtein ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdotuksia, mutta niistä voi aivan hyvin olla eri mieltä. Olemme sitä mieltä, että olisi määrättävä vähimmäiskynnys, jonka ei kuitenkaan pitäisi joidenkin ehdottamalla tavalla olla 5 %: ssa, niin että oikeastaan ei enää ollenkaan voitaisi olettaa, että on olemassa geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita. Silloin kaikki voivat nimittäin tulkita asiaa miten haluavat. Pikemminkin on määrättävä erittäin matalat arvot, ja tieteellisen elintarvikekomitean pitää tehdä siitä ehdotuksia. Luettelo tuotteista, joita ei tarvitse merkitä, voisi olla avuksi, mutta uskon, että minkään puolueen ei pitäisi juuttua tähän riitaan, siinä on päästävä sovitteluratkaisuun.
Itse olen sitä mieltä, että komission ehdottama "voi sisältää" -määritys - mikä tarkoittaa sitä, että jos ei tiedetä, sisältääkö elintarvike geneettisesti muunnettuja tuotteita, sen voi merkitä maininnalla "voi sisältää" - ei ole ollenkaan niin tyhmä. Pääasiallinen pyyntöni komissiolle, ja epäsuorasti myös ministerineuvostolle, on: pääskää lopultakin yksimielisyyteen! Jokaisen on pystyttävä sovittelemaan. Jokaisen on luovuttava äärimmäisistä kannoista. Ei voi yksinkertaisesti olla niin, että kansalaiset joutuvat odottamaan täytäntöönpanosäännöksiä määräyksistä huolimatta. Tarvitsemme selvän päätöksen, jotta teollisuus ja kuluttajat tietävät, missä mennään, ja sitä varten tarvitaan sovitteluhalukkuutta kaikilla tahoilla.

Lannoye
Arvoisa puhemies, suhtautunette näin myöhäisenä kellonaikana hieman lempeämmin puheaikaan, varsinkin kun esittelijä on varmaankin syömässä parsaa, jota ei toivottavasti ole käsitelty geneettisesti.
Hyvät kollegat, arvoisa komissaari, uuselintarvikkeita koskevaa asetusta on nyt sovellettu lähes päivälleen vuoden verran, ainakin teoriassa, koska käytännössä se on täysin tehoton. Keskustelu on tällä hetkellä yhä täydessä käynnissä siitä, miten vastata käytännössä kuluttajan kannalta hyvin tärkeään ongelmaan: miten uuselintarvike on merkittävä? Millaisia vaatimuksia on noudatettava? Millainen analyysimenetelmä on luotettava? Mitä tehdä silloin, kun geneettisesti muunnettuja organismeja sekoitetaan elintarvikkeisiin, jotka ovat samantyyppisiä, mutta joita ei ole käsitelty? Kaikki nämä ovat kysymyksiä, joihin ei tällä hetkellä ole tyydyttävää vastausta, ei ainakaan komission ehdotuksissa. Komissio yrittää päästä umpikujasta ehdottamalla uutta merkitsemistä käsittelevää asetusta, joka täydentäisi vuoden 1979 direktiivia ja jota sovelletaan geneettisesti käsiteltyyn soijaan ja maissiin, jotka on saatettu markkinoille paljon ennen asetusta uuselintarvikkeista.
Mitä komissio ehdottaa? Se valitsee järjestelmän, joka perustuu muunnetun DNA: n tai muunnettujen proteiinien paljastamiseen lopputuotteesta, joka toimitetaan kuluttajille. Tämä tarkoittaa konkreettisesti itse asiassa sitä, että noin 50 % jatkojalostetuista elintarvikkeista välttyy kaikelta merkitsemiseltä, koska muunnettu DNA tai muunnetut proteiinit jatkojalostetaan tai tuhotaan lopputuotteessa. Kuluttajat eivät tätä halua. Kuluttajat haluavat tietää tuotteen alkuperän, he haluavat tietää, onko geeniteknologiaa käytetty. Teollisuuden toimijat sitä vastoin haluavat tehdä näin, sillä he pelkäävät kovasti, että kuluttajat hylkäävät heidän tuotteensa. Tällainen on siis ongelma. Mitä tehdä? Vaihtoehto on olemassa, jonka komissio sitä paitsi mainitsee. Se perustuu siihen, että tuotantoketjun alussa olevat jalostamattomat tuotteet analysoidaan, että tuotteelle annetaan alkuperätodistuksella takuu silloin, kun tuotetta ei ole muunnettu geneettisesti, ja tietenkin siihen, että kaikkia sivutuotteita seurataan lopputuotteisiin saakka. Se on menetelmä, jota me, Euroopan parlamentin vihreä ryhmä, suosittelemme.
Olemme jättäneet tämän suuntaisia tarkistuksia, ja haluaisimme lisätä tähän ehdotukseen, että geneettisesti käsiteltyjen tuotteiden toimittajat vastaavat kaikista analyyseistä. Olisi nimittäin pöyristyttävää maksattaa analyysien kustannukset niillä, jotka takaavat jalostamattomia tuotteita.

Puhemies
Kiitoksia, herra Lannoye. Puhemiehistö tulkitsee työjärjestystä hyvin lempeästi ja antaa kollega Bowelle luvan toimia esittelijän, herra Collinsin sijaisena, koska kyseessä on hätätapaus. Mutta tämä lupa perustuu työjärjestyksen erittäin lempeään tulkintaan, ja on syytä huomata, että sijaisuutta koskeva pyyntö on vastaavissa tilanteissa esitettävä puhemiehistölle hyvissä ajoin eikä samalla hetkellä kun asiasta pitää päättää.

Bowe
Arvoisa puhemies, tämä ehdotus on äärettömän tärkeä, sillä se tuo viime vuonna vallinneeseen hyvin epäselvään ja sekavaan tilanteeseen jonkinlaista selvyyttä, joka olisi pitänyt saada jo aikoja sitten. Geneettisesti muunnetuista organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskeva kysymys on ensisijaisen tärkeä, jotta säilytetään kansalaisten luottamus ja usko bioteknologisen teollisuuden kehitykseen ja bioteknologisten tuotteiden markkinoille saattamiseen.
Ongelmamme on ollut, että geneettisesti muunnetusta soijasta ja maissista johdetut tietyt tuotteet tulivat markkinoille ennen kuin uuselintarvikedirektiivi otettiin käyttöön. Tämän vuoksi on muodostunut oikeudellinen tyhjiö, eikä uuselintarvikkeita varten ole todella tehokasta merkintämenetelmää. Komission alkuperäisessä ehdotuksessa, josta neuvostossa yhä keskustellaan, pyritään tarkastelemaan joitakin geneettisesti muunnettujen tuotteiden pakkausmerkintöjä koskevia ongelmia. Minun on kuitenkin sanottava, että kun tutkitaan komission ehdotusta, se on puoliksi sitä ja puoliksi tätä - siis osittain hyvä.
Ottaisin esille etenkin sen komission ehdotuksen, jossa ehdotetaan, että merkintä " voi sisältää" olisi otettava käyttöön. Minusta näyttää siltä, että merkintä " voi sisältää" on suunniteltu herättämään epäselvyyttä, epäuskoa ja luottamuksen puutetta kansalaisten keskuudessa, eikä niinkään luottamusta. Tämän vuoksi parlamentti on esittänyt ehdotuksen, jolla selvennetään tilannetta ja varmistetaan, että tuotteet, jotka sisältävät geneettisesti muunnetun tuotteen ainesosia, mikä voidaan selvittää järkevillä kokeilla, järkevään hintaan ja riittävän tarkasti, merkitään asianmukaisesti. Tämä herättää jonkinlaista luottamusta markkinoilla ja toivottavasti jonkinasteista myötätuntoa ja ymmärrystä väestön keskuudessa, mikä rohkaisee geneettisesti muunnettujen tuotteiden jatkuvaan tuottamiseen ja kannustaa yleensäkin bioteknologian teollisuutta. Meidän ei pitäisi aliarvioida kansalaisten luottamuksen ja uskon merkitystä, kun luomme selvää kehystä, jonka puitteissa bioteknologia voi kehittyä. Oikeudelliset kehykset ovat hyviä ja erittäin tärkeitä, ja oikeudellinen vakaus ja selvyys ovat hyviä asioita. Tämän lisäksi tarvitaan kuitenkin kansalaisten luottamusta, jotta näitä tuotteita voidaan markkinoida oikein.
Käsiteltävässä ehdotuksessa annetaan säännöksiä ja määräyksiä, jotka ovat selviä ja ymmärrettäviä, jotka perustuvat luotettavaan tieteeseen ja jotka antavat kansalaisille sen tiedon, joka on tarpeen tietoisen valinnan tekemiseksi. On täysin selvää, että jos noudatamme nykyisiä säännöksiä ja määräyksiä ja sovellamme niitä markkinoilla oleviin tuotteisiin, huomattavaan määrään tavallisen valintamyymälän tuotteista tullaan liittämään pakkausmerkinnät. En usko, että meidän olisi pelättävä sitä tai oltava siitä huolissamme. Meidän pitäisi olla tyytyväisiä, että kansalaisille annetaan tietoa, jonka pohjalta he voivat tehdä valinnan. Kun kansalaiset ovat saaneet tämän tiedon, ja kun kansalaisilla on hiljainen luottamus ja usko tuotteeseen, olen melko varma, että joidenkin vanhempien tuotteiden osalta, jotka on tuotu markkinoille - viittaan esimerkiksi geneettisesti muunnettuun tomaattipyreeseen, jota Yhdistyneessä kuningaskunnassa myydään kaksi purkkia siinä missä tavanomaista tomaattipyrettä yksi purkki - tulette näkemään, että väestö alkaa hitaasti suosia geneettisesti muunnettuja tuotteita, kun se huomaa, että ne ovat vaarattomia, hyvälaatuisia ja luotettavia ja että ne eivät mitenkään heijasta sellaisen suuren bioteknologisen yrityksen tahtoa, joka yrittää tehdä voittoa tai valmistaa vaarallista tuotetta, joka voi uhata väestön terveyttä.
Uskon, että yleisö, kun se on saanut merkityn tuotteen eteensä ja nähnyt ne edut, jotka saadaan geneettisesti muunnettujen tuotteiden käytöstä markkinoilla, on sitä mieltä, että tämäniltainen työmme - meidän harvojen onnekkaiden, jotka olemme täällä tänä iltana, voisipa miltei sanoa tämän veljesjoukon - on ponnahduslauta kohti paljon loogisempaa, terveellisempää ja järkevämpää Euroopan markkinoiden järjestelyä. Näillä markkinoilla bioteknologiset tuotteet hyväksytään normaaleina, järkevinä, terveellisinä ja hyväksyttävinä, eikä niihin suhtauduta kuten nykyään eli epäilevästi, epäluottavaisesti ja miltei kuin jonkin oudon ei-hyväksyttävän tieteen tuotteisiin.
Toivon, että komissio kuulee, mitä me sanomme, ja että se on valmis muuttamaan ehdotustaan, sillä tiedämme, mitä kansalaiset ajattelevat. Asia on niin, että jos haluatte myydä näitä tuotteita, niihin on liitettävä pakkausmerkinnät.

Bangemann
En halua käsitellä asiaa, jonka herra Liese vielä mainitsi. Haluaisin vain muistuttaa häntä siitä, että uuselintarvikeasetus hyväksyttiin lopulta muodossa, jonka parlamentti on hyväksynyt. Sanoin silloin, kun täällä parlamentissa viriteltiin voitonlauluja, että se on hieman liian aikaista, koska en pitänyt määräyksiä kovin käytännöllisinä. En salannut mielipidettäni silloin. Minua arvosteltiin siitä silloin, ja nyt minua arvostellaan vielä siitäkin, että varoitin silloin asiasta! Se kuuluu kuitenkin luultavasti komissaarin tehtävän luonteeseen.
Tästä pääsenkin suoraan asiaan, josta tänään keskustellaan. Mekin haluamme luonnollisesti vaikuttaa ratkaisuun, ja mehän lähdimme kahdesta periaatteellisesta edellytyksestä. Ensinnäkin: mikä tahansa menetelmä tai peruste sitten valitaankin, sen olisi perustuttava tieteelliseen tietoon. Tiedämme, että tieteellinen tieto kehittyy. Mikään tieteellinen havainto ei päde 10: n tai 20 vuoden kuluttua, mutta jos luovumme kokonaan tieteellisen tiedon tarjoamasta opastuksesta, olemme mielivaltaisuuden alueella. Siellä voi tehdä mitä haluaa. Se ei ole mielestämme järkevää, eikä muuten myöskään oikeusvaltion mukaista. En voi velvoittaa ketään tekemään asioita, jotka vedän niin sanotusti hihasta.
Toiseksi, meidän on käytettävä merkintää, joka antaa kuluttajalle tietoa, jota hän voi sitten myös todella käsitellä, joka merkitsee hänelle jotain. Ensimmäisessä kysymyksessä olemme jo päässeet yksimielisyyteen neuvoston keskustelujen tuloksen kanssa. Sittenpähän näemme. Neuvosto taisteli läpi kannan, jonka mukaan se viittaa tieteelliseen tietoon. Kolmessa kysymyksessä se on eri mieltä kuin me, nimittäin kynnyksen, minimiarvon ja ulkopuolelle jäävien tuotteiden luettelon osalta. Jos nimittäin näissä molemmissa kysymyksissä vetoaa tieteelliseen tietoon, se merkitsee sitä, että päätöstä ei voida tehdä nyt ollenkaan. Sanon sen vielä kerran aivan selvästi. Jos parlamentti ja neuvosto pakottavat meidät lopulta tekemään jotain sellaista, meidän on tehtävä niin. Emme halua vastustaa niitä. Olen aivan valmis sanomaan, että se on silloin enemmistöpäätös.
Kolmannesta kysymyksestä, "voi sisältää" -kysymyksestä, olen toista mieltä kuin parlamentti. "Voi sisältää" -merkinnällä on monia etuja, muuten myös kuluttajan kannalta, ensi sijassa kuitenkin myös pienten yritysten kannalta, jotka eivät millään kykene tekemään kaikkea sitä, mitä vaaditaan mahdollisen "ei sisällä" -merkinnän käyttämiseksi. Kaikki nämä ihmiset merkitään " sisältää" -merkinnällä sen varmistamiseksi, etteivät he peity kaikenlaisiin vahingonkorvausvaatimuksiin. Sitten näette, herra Bowe, että 60 % jalostetusta ruoasta pitäisi laskelmiemme mukaan merkitä jo nyt, jos halutaan olla varmoja, merkinnällä "sisältää geneettisesti muunnettuja organismeja" , jolloin ehkä 90 % tai 100 % merkitään tällä tavalla. Se onkin sitten nollainformaatiota kuluttajille, sillä jos heillä ei ole enää mahdollisuutta ostaa geneettisesti muuntamatonta tuotetta, koska valmistajien on vastuumääräysten vuoksi enemmän tai vähemmän pakko varmistautua kaikkien riskien varalta, kuluttajille ei enää annetakaan tietoa.
Sanon vielä kerran, että se on kantani. Olen edustanut sitä alusta alkaen. Pitää paikkansa, herra Liese, että minua moititaan siitä. Samaan aikaan näen ihmisiä, juuri myös vihreiden joukossa - juuri sellaista tukea en ehkä haluaisi saada, mutta joka tapauksessa, onhan hyvä, jos he tukevat minua tässä kysymyksessä - jotka huomaavat, kuinka vaarallista se on, mitä enemmistö täällä tekee. Tässä yhteydessä haluaisin kertoa tarinan Baijerista. Kun baijerilaista parlamentin jäsentä moitittiin kerran siitä, että hän jyräsi enemmistön kanssa aivan järkevän kannan maan rakoon, hän sanoi, että saattoi hyvinkin olla, että muut olivat järkevämpiä, mutta enemmistö oli hänen kannallaan. Toivon, että tämä voidaan kääntää vastaavasti kaikille kielille.
Olette siis enemmistö, ja katsomme nyt, miten selviydymme neuvostosta. Komissio ei luonnollisestikaan vastusta sovitteluratkaisua, mutta ette voi pahastua siitä, että sanomme kuuluvasti ja selvästi, että ratkaisu ei ole toteutettavissa tietyissä oloissa tai ei anna kuluttajalle sitä tietoa, jota hän haluaa. Ongelma on siinä, ei luottamuksessa! Siitä olen samaa mieltä kanssanne. Totuttautumisprosessi johtaa varmasti siihen, että nyt osittain tuntemamme pelko katoaa. Kuluttajien oikeutettu mielenkiinto jää siitä huolimatta kuitenkin jäljelle. He tietävät, sisältääkö se ja se nyt geneettisesti muunnettuja organismeja vai ei. Emme lopulta tyydytä tätä mielenkiintoa. Se on minun mielipiteeni, ja tähän asti myös komission mielipide.

Lannoye
Arvoisa puhemies, minun on pyydettävä komissaarilta tarkennusta. Asetusehdotuksessa on varmasti virhe tai epätarkkuus, koska siinä puhutaan tuotteista (produits) , jotka olisi saatettu markkinoille ja jotka olisi merkitty ennen asetuksen voimaantuloa. Englanninkielinen sana on products . Oletan, että kyse on itse asiassa varastoista tai aikaisemmista toimituksista. Kyse on siitä, mikä on jo varastoitu. Mutta jos puhutaan tuotteista (produits) , termi on moniselitteinen.

Bangemann
Minun nähdäkseni tässä ei ole väärinkäsityksen vaaraa, sillä relatiivilauseessahan sanotaan selvästi " jotka olivat markkinoilla ennen voimaantuloa" . On siis kysymys joko raaka-aineesta tai tuotteesta, mutta sen on siis pitänyt olla markkinoilla ennen voimaantuloa. Sehän on selvää ja yksiselitteistä! Olipa se sitten varasto tai vain tuote, joka oli ehkä vielä tuotantovaiheessa, on sitten samantekevää, kysymys on ajankohdasta.

Bowe
Arvoisa puhemies, minulla on yksi lyhyt kysymys komissaarille. Jos komissio haluaa ihmisten hyväksyvän nämä tuotteet, miksi se ei anna ihmisille sitä, mitä he haluavat, toisin sanoen yksinkertaisuutta ja selvyyttä. Hylätkää merkintä " voi sisältää" . Miksi haluatte merkinnän " voi sisältää" ? Antakaa ihmisille yksinkertaisuutta ja selvyyttä. Antakaa heidän valita. Luottakaa ihmisiin edes vähän.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.38.)

