Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 2. heinäkuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Muistopuhe
Puhemies
Haluaisin nyt pyytää Euroopan parlamentin jäseniä viettämään kanssani minuutin hiljaisuuden kolmen lapsen, Richard, Mark ja Jason Quinnin muistoksi, jotka menettivät henkensä heidän kotiinsa tehdyssä kauhistuttavassa hyökkäyksessä Pohjois-Irlannissa lauantaiyönä. Ei ole olemassa tarpeeksi voimakkaita sanoja ilmaisemaan suruamme ja tuomiotamme. Seisomme rinta rinnan Pohjois-Irlannin kansan kanssa vastustamassa terrorismia ja osoittamassa solidaarisuutemme sovinnon hengessä ja rauhaan pyrkimiseksi.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemies
Pöytäkirjan hyväksymisen jälkeen haluan ilmoittaa teille erään vähemmän virallisen asian, jonka kuitenkin oletan olevan kaikkien mielissä: olen lähettänyt sähkeen niin herra Moscovicille kuin herra Platinillekin ja onnitellut heitä Ranskan joukkueen eilisestä menestyksestä, koska kyseessä on eurooppalainen joukkue.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
On ehdotettu seuraavia muutoksia:
Maanantai ja tiistai:

Puhemies
Herra Schulzilla on puheenvuoro.

Schulz
Arvoisa puhemies, kiitokset, että suotte minulle säännöistä poiketen kuitenkin mahdollisuuden tehdä työjärjestyksen 129 artiklan perusteella esityksen, joka liittyy arkaluonteiseen ja hyvin ongelmalliseen ja muodoltaan erinomaiseen mietintöön, jonka kollegani Maria Berger on laatinut ryhmämme merkittävällä avustuksella ja esitellyt tämänpäiväisessä istunnossa.
Mutta kaikkien keskustelujen jälkeen, joita rouva Berger ja minä ryhmämme koordinaattorina olemme parlamentissa mietinnön osalta käyneet, on vaikea kuvitella, kuinka sosialistiryhmää lukuunottamatta parlamentin enemmistö voisi tällä hetkellä kannattaa käsiteltävää mietintöä. Siksi esitänkin 129 artiklan perusteella, että järjestäisitte äänestyksen siitä, onko mietintö palautettava valiokuntakäsittelyyn, missä keskusteltaisiin jatkomenettelystä. Perustelen ehdotustani yhdellä virkkeellä: näin arkaluonteisen aiheen osalta pitäisi pyrkiä selvittämään kaikki mahdollisuudet, jotta asiassa päästäisiin vielä yksimielisyyteen. Tällä hetkellä se ei ole mahdollista. Saamme kuitenkin ehkä vielä tilaisuuden. Pyydän teitä toimimaan siten, että kollega Berger saa tämän mahdollisuuden erinomaiselle työlleen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Schulz. Haluaako joku käyttää puheenvuoron pyynnön puolesta?

Nassauer
Arvoisa puhemies, kannatan kollega Schulzin esitystä. En halua perustella kantaani sen enempää, mutta mielestäni mietinnön käsittely vielä yhteen kertaan ei varmasti olisi sille haitaksi, minkä vuoksi mietinnön palauttaminen valiokuntakäsittelyyn olisi mielestäni sopiva toimi.

Puhemies
Selvä. Koska kukaan ei halua käyttää puheenvuoroa pyyntöä vastaan, toimitan äänestyksen herra Schulzin pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi Bergerin mietinnön palauttamisen valiokuntakäsittelyyn.)

Puhemies
Rouva Aelvoet pyytää puheenvuoroa.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, muistatte varmasti, että meillä oli viime torstain keskustelussa vaikeuksia rouva van Dijkin mietinnön äänestyksessä. Hänen mietintönsä piti olla vuorossa perjantaiaamuna, mutta puolueryhmien puheenjohtajien enemmistö oli sitä mieltä, että perjantaina oli vaikea äänestää tästä arkaluonteisesta mietinnöstä. Kaikki tietävät, että rouva van Dijk jättää parlamentin tämän kuun lopussa, ja siksi kysymme, voitaisiinko hänen mietintönsä käsitellä tänään. Hänen mietintönsä on esityslistalla, joten tämä ei tule yllätyksenä, ja voisimme sitten äänestää siitä tiistaina. Lisäksi kollegamme Gahrtonin mietintöä ei hänen sairastumisensa takia voida käsitellä tiistaina. Olemme tänä aamuna kuulleet, että hänellä on vakava sydänsairaus, joten hän ei siis missään tapauksessa voi olla täällä koko viikkona. Tämä olisi sitten ehkä toinen mahdollisuus sijoittaa rouva van Dijkin mietintö esityslistalle tuoksi päiväksi. Jätän sen teidän viisautenne varaan, arvoisa puhemies.

Puhemies
Rouva Lulling pyytää puheenvuoroa. Haluatteko käyttää puheenvuoron pyynnön puolesta vai sitä vastaan?

Lulling
Vastustan tätä. Arvoisa puhemies, on mahdotonta käsitellä van Dijkin mietintöä tänään. Sitä tulee olemaan hyvin vaikea käsitellä perjantainakin, kun otetaan huomioon tarkistusten määrä, ja se, ettei meillä sitä paitsi ole niitä, koska niitä ei ole vielä käännetty. On siis mahdotonta tarkastella mietintöä ja pyydän teitä jättämään esityslistan sellaiseksi kuin se on.

Puhemies
Rouva Hautalalla on puheenvuoro pyynnön puolesta.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua sen puolesta, että rouva van Dijkin mietintö siirrettäisiin esimerkiksi tiistaiksi, koska on varsin ikävää, jos se käsiteltäisiin vasta perjantaina ja että äänestykset siirrettäisiin jopa syyskuulle, jolloin rouva van Dijk ei enää ole tämän parlamentin jäsen.

Puhemies
Olen saanut rouva Aelvoetilta virallisen ehdotuksen: että rouva van Dijkin mietintöä käsiteltäisiin huomenna tiistaina herra Gahrtonin mietinnön sijasta, jota oli määrä käsitellä huomenna tiistaina.
Näin ollen toimitan äänestyksen V-ryhmän virallisesta ehdotuksesta, jonka mukaan rouva van Dijkin mietintöä käsiteltäisiin huomenna.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Puhemies
PPE-ryhmä pyytää, että Anastassopoulosin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö Euroopan parlamentin jäsenten vaaleista merkittäisiin myöhempään ajankohtaan ja että se siirrettäisiin välittömästi herra Tappinin julkisia hankintoja koskevan mietinnön jälkeen niin, että muut mietinnöt tulevat vuorollaan.
Rouva Oomen-Ruijtenilla on puheenvuoro pyynnön perustelemiseksi.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, kuten jo ilmoitimme teille viime torstaina, olemme sitä mieltä, ettei ole järkevää sijoittaa esityslistan viimeiseksi kohdaksi tärkeää mietintöä yhdenmukaisesta vaalimenettelystä, josta on kaikissa puolueryhmissä ollut erittäin paljon keskustelua, erityisesti siitä, miten ja miksi meidän pitäisi tehdä ehdotuksia, siis laatia mietintö, joka niin suuresti kiinnostaa paitsi omia puolueryhmiämme myös parlamentin ulkopuolisia kansalaisia. Arvoisa puhemies, mainitsen sen etenkin siitä syystä, että mietintöön on ehdotettu tiettyä määrää tarkistuksia ja uskon siihen, että mietinnön merkittävyyden huomioon ottaen, mutta myös sen seikan vuoksi, että esittelijälle on annettava tarpeeksi tilaisuuksia neuvotella mahdollisista sovitteluratkaisuista, olisi hyvä antaa tilaisuus myös neuvottelemiselle. Kyseistä mietintöä voidaan hyvin käsitellä Tappinin mietinnön jälkeen. Se tapahtuisi sitten alkuiltapäivästä tai aamupäivän loppupuolella. Olisin teille hyvin kiitollinen, ja myös kollegoilleni, jos he suostuisivat tähän.

Puhemies
Rouva Greenillä on puheenvuoro pyyntöä vastaan.

Green
Arvoisa puhemies, tästä asiasta on keskusteltu kaksi tai kolme kertaa puhemieskonferenssissa, jolloin tehtiin hyvin selkeä päätös siitä, että tästä mietinnöstä keskusteltaisiin tiistaina sen nykyisellä paikalla esityslistaluonnoksessa. Asia on tärkeä, ja monet meistä suhtautuvat myönteisesti mietinnön joihinkin perusteluihin.
Puhemieskonferenssin yleinen kanta oli kuitenkin, keskusteltuamme asiasta ainakin kahdesti viimeisen kahden viikon aikana, että tämä on hyvin arkaluonteinen asia. Monissa jäsenvaltioissa kehitellään juuri vaaliuudistuksia tai -järjestelmiä, joten mietintö osui sopimattomaan ajankohtaan. Itse asiassa olisimme toivoneet - vaikka mietintö onkin hyvin laadittu, mistä osoitan kunnioitustani herra Anastassopoulosille - että olisimme voineet käsitellä tätä mietintöä vasta myöhemmin.
Minun on sanottava, että tähän kantaan yhtyivät oman ryhmäni lisäksi monet muutkin ryhmät. Tästä syystä olimme enemmistössä pyytäessämme mietinnön käsittelemistä tuolloin. Pyytäisin siis, että se pidettäisiin nykyisellä paikallaan, jonka puhemieskonferenssi on vahvistanut jo kahdesti.

De Vries
Rouva Green on puoliksi oikeassa. Hän on oikeassa siinä, että puhemieskonferenssin enemmistö äänesti sen puolesta, että mietintöä käsiteltäisiin yöistunnossa, mutta hän on väärässä antaessaan ymmärtää, että ryhmien enemmistö oli hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että oli jotenkin ajankohtaan nähden sopimatonta käsitellä aihetta tietyt muutokset jäsenvaltioissa huomioon ottaen. On olemassa perustamissopimus, ja vuodesta 1957 lähtien siinä perustamissopimuksessa on sanottu, että meillä on oltava yhteinen vaalijärjestelmä ja että Euroopan parlamentin pitäisi laatia esityksiä asiasta. Se on tehtävämme. Hoitakaamme asia tämän istuntojakson aikana. Ryhmien enemmistö oli tästä samaa mieltä.

Puhemies
Rouva Green, koska olemme keskustelun loppuvaiheessa, voitte antaa henkilökohtaisen lausuman.

Green
Herra de Vries palasi siihen, mitä sanoin, mutta hänen pitäisi muistaa myös, että sovimme puhemieskonferenssissa pidetyn äänestyksen yhdessä vaiheessa siitä, että poistaisimme mietinnön tästä istuntojaksosta. Koska kunnioitamme herra Anastassopoulosin työtä, päätimme sitten palauttaa mietinnön käsiteltäväksi, mutta myöhäiseen istuntoon. Voi olla, että muut ovat eri mieltä siitä, miksi se poistettiin, mutta päätös oli selkeä: ensin mietinnön poistamisesta, sitten siitä, että sitä pitäisi käsitellä, mutta myöhäisessä istunnossa. Mietinnön palauttaminen tässä vaiheessa ei olisi sen päätöksen hengen mukainen, joka tehtiin ja josta keskusteltiin kolmesti puhemieskonferenssissa.

Puhemies
Puhemieskonferenssissa vallitseva henki saattaa erota täysistunnossa vallitsevasta hengestä. Aion toimittaa asiasta äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Puhemies
Rouva Oomen-Ruijten pyytää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, toiset henkilöt saavat täällä parlamentissa kaksi kertaa puheenvuoron, ja minullakin on siihen siis oikeus, mutta historiankirjoja varten tahdon pantavan muistiin, että se, mitä rouva Green sanoi, ei ole totta. Mietintö oli esityslistalla toukokuussa, arvoisa puhemies, sitä on siirretty myöhemmin. Historiankirjoja varten tämä on nyt mainittava.

Puhemies
Rouva Oomen-Ruijten, asia ei ollut aivan niin. Tällä mietinnöllä on ollut lukuisia vaiheita puhemieskonferenssissa. Sillä ei ole nyt merkitystä. Täysistunto on tehnyt päätöksensä, päätös on tehty, ja meidän on noudatettava sitä. Mielestäni emme saavuta mitään toistamalla kaikkia puhemieskonferenssin keskusteluja. Herra de Vries mainitsi nimeltä rouva Greenin, ja saatoin sen vuoksi antaa hänelle puheenvuoron. Olisin antanut sen muillekin, jos heidät olisi mainittu nimeltä, mutta niin ei tapahtunut.
Keskiviikko, torstai ja perjantai: ei muutoksia

Müller
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä antamaan komissiolle huomenna tilaisuuden keskustella asiasta, jota ei ole esityslistalla, ja lisäämään sen siinä tapauksessa esityslistalle. Matkustamme ensi viikolla parlamentin valiokunnan kanssa Bosniaan. Tällä välin on viikonlopun aikana tullut ilmi, että ECHOn välityksellä entisen Jugoslavian alueelle myönnettyjä avustusvaroja on kavallettu, ja että asianomaisilla komission työntekijöillä oli ilmeisesti lisäksi tilaisuus - kuten oletan lehdistöltä peräisin olevien tietojen perusteella, koska UCLAF ei pystynyt tiedottamaan asiasta talousarvion valvontavaliokunnalle riittävästi - hävittää myös asiakirjat, minkä vuoksi tapauksen tarkka selvittäminen on erittäin vaikeaa.
Mielestäni on tärkeää - rouva Gradinhan istuu täällä joukossamme - saada komissiolta huomenna vähintään lyhyt selvitys asiasta alkuperäisessä muodossaan, jotta valtuuskunta on matkalle lähtiessään tietoinen tosiasioista.

Puhemies
Rouva Müller, kuten tiedätte, tällaiset pyynnöt on esitettävä joko viikkoa ennen komissiolle, ja ne on esitettävä puhemieskonferenssissa, tai ainakin tuntia ennen istunnon alkua. Yhtäkään näistä vaatimuksista ei ole täytetty; esitätte pyynnön nyt ensimmäistä kertaa ja näin ollen esitätte sen kaikkien pyynnön täyttämisen mahdollistavien kanavien ulkopuolella. Ryhmänne ei esittänyt pyyntöä viime viikolla puhemieskonferenssissa. Olen pahoillani. Näin ollen siitä ei toimiteta äänestystä.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, olen saanut kollegaltani Nuala Ahernilta kirjeen, jossa hän kertoo lähettäneensä artikkelin The Parliament Magazine -lehteen. Lehti ei ole julkaissut tätä Sellafieldiä käsittelevää artikkelia. Haluaisin kuulla puhemiehen kommentin siitä, miksi sitä ei ole julkaistu ja julkaistaanko se lehden seuraavassa numerossa. Olen lukenut artikkelin. Se on hyvin asiallinen ja ainakin minulle siinä oli paljon hyödyllistä tietoa, joten haluaisin kuulla, miksi kyseistä artikkelia ei ole julkaistu lehdessä.

Puhemies
Rouva Sandbæk, tätä aihetta käsiteltiin Strasbourgin viime istunnossa, ja minulla oli tilaisuus selittää kollegallenne, ettei kyseessä ollut parlamentin virallinen julkaisu, ja koska näin ollen kyseessä ei ole virallinen vaan yksityinen julkaisu, hän julkaisee sen, mitä sopivaksi katsoo, emmekä me voi kehottaa häntä julkaisemaan sitä tai tätä. Pyytäkää kollegaltanne, että koska välitin hänelle teidän pyyntönne, hänkin välittäisi teille hänelle lähettämäni kirjallisen vastauksen; että hän antaisi teille koko asiakirjan.

Caccavale
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, samanaikaisesti tämän parlamentin istunnon kanssa on Roomassa meneillään erittäin merkittävä kansainvälinen konferenssi pysyvän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseksi. Koska parlamentti on useasti ilmaissut lähes yksimielisen tukensa tämän tuomioistuimen perustamiselle, ja ottaen huomioon sen, että konferenssin on määrä päättyä juuri näinä päivinä, haluaisin pyytää teiltä, arvoisa puhemies, että toimivaltaiset elimet tiedottaisivat parlamentin jäsenille tapahtumista ja mahdollisesti myös välittäisivät parlamentin mielipiteen tälle erittäin tärkeään päämäärään pyrkivälle konferenssille.

Puhemies
Kaikki tiedot, jotka me saamme - ja me hankimme ne - välitetään parlamentin jäsenille.

Ahern
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi ilmoitusasiaa. Haluaisin ensiksi kiittää kollegaani hänen vastauksestaan kirjeeseeni, joka koski The Parliament Magazine -lehteä, ja sanoa, että artikkeli painettiin itse asiassa kokonaisuudessaan myöhemmässä numerossa, mihin olen tyytyväinen. En ole tyytyväinen siihen, mitä tapahtui, mutta kiitän myös teitä kirjeestänne, arvoisa puhemies. Meidän pitäisi ylläpitää tasapainoa hyvin huolellisesti: lehti julkaisi artikkelini myöhemmässä numerossaan, vaikkakaan ei ydinvoimaa käsitelleessä erikoisnumerossa.
Haluaisin myös kiinnittää parlamentin huomiota siihen, että pyysin Yhdistyneen kuningaskunnan neurofibromatoosiyhdistyksen johtajaa antamaan parlamentin jäsenille tietoja, kun keskustelimme patentteja koskevasta direktiivistä, ja että hyväntekeväisyysasioita käsittelevä toimikunta (charities commission) sensuroi hänen puheitaan myöhemmin. Tämä on todella omituista, ja haluaisin teidän, arvoisa puhemies, tutkivan asiaa. Annan teille asiasta lisätietoja.

Puhemies
Pyydän teitä lähettämään minulle kirjallisen ilmoituksen, ja hankimme kaikki tarvittavat tiedot.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin pyytää, että toimittaisitte äänestyksen rouva Müllerin esityksestä. Bosnian ja Hertsegovinan tapahtumista kuultiin vasta viikon loppupuolella, ja olisi erittäin tärkeää, että valtuuskunnallamme olisi sinne matkustaessaan jo komission taholta saadut viralliset tiedot tapahtumista. Tiedot pitäisi saada vielä tällä viikolla.

Puhemies
Herra Schwaiger, teillä on mahdollisuus pyytää, että asia otettaisiin mukaan keskusteluun kiireellisistä ja ajankohtaisista aiheista. Kiireellisyyden olisi oltava juuri kiireellisiä aiheita ja niihin liittyvien tietojen saamista varten. Jos ryhmät pitävät asiaa todella kiireellisenä, juuri tämä on menettelytapa: kiireellisyys, joka mahdollistaa myös päätöslauselmat. Kiireellisyyttä ei pidä soveltaa asioihin, jotka eivät ole niin kiireellisiä. En voi nyt toimittaa äänestystä sellaisesta asiasta, joka on työjärjestyksen vastainen.

Theato
Arvoisa puhemies, nyt on siis kyse siitä, että valtuuskunta menee Bosniaan tehdäkseen alustavaa tutkimusta siirrettyä vastuuvapautta ajatellen. Mehän haluamme tietää syyskuussa, voidaanko parlamentille ehdottaa vastuuvapauden myöntämistä. Koko parlamentti osallistui valtuuskunnan matkaa koskevaan päätökseen, valtuuskunta on koottu ja hyväksytty. Mutta viikonloppuna lehdistä sai lukea ECHOsta yhtä ja toista. Tarkoitan, että meidän pitäisi tutkia asia perusteellisesti, enkä usko, että tässä yhteydessä riittää julkilausuma parlamentille, koska siten tutkimus ei olisi aukoton.
Tästä syystä meidän pitäisi mielestäni keskustella asiasta yhdessä rouva Gradinin, valtuuskunnan jäsenten ja talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten kanssa. Ehdotan, että pyrimme löytämään keskusteluajankohdan mieluiten tällä viikolla ja että myönnätte meille asian kiireellisyyden vuoksi istuntoajankohdan tällä viikolla. Parlamentin suostumuksella aion pyytää teiltä vielä toistakin istuntoajankohtaa, koska tarvitsemme tarkkoja asiakirjoja ja tietoja, joihin voimme luottaa. Tämä ei varmastikaan järjesty lehtiartikkeleiden perusteella päivässä tai parissa.

Andrews
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. On hyvin tärkeää, että parlamentti äänestää rouva Müllerin pyynnöstä. Tiedän, että on olemassa sääntöjä tällaiseen tilanteeseen, mutta siitä huolimatta on todella tärkeää, että komissio antaa jonkinlaisen julkilausuman Bosniassa vallinneista oloista, sen vuoksi, että olemme kuulleet järkyttäviä selontekoja Bosniasta, ja vierailun vuoksi ja sen vuoksi, että parlamentti on lomalla elokuussa. Koko ECHOon liittyvää kysymystä on tarkasteltava vakavasti.
Parlamentin on lopultakin tarkasteltava hyvin ankarasti sitä, mitä ECHOssa tapahtuu - se on karannut aivan rehellisesti sanottuna hallinnasta, mistä Bosnia on esimerkkinä. Kehottaisin teitä, arvoisa puhemies, osoittamaan joustavuutta ja sallimaan sen, että parlamentti äänestää rouva Müllerin pyynnöstä.

Puhemies
Herra Andrews, olen jo selittänyt, miksi tässä ei ole kysymys joustamisesta, ja selitys on se, että tämä pyyntö olisi voitu esittää vielä tunti sitten, eikä yksikään ryhmä, ei teidän ryhmänne eikä rouva Müllerin ryhmä, ole esittänyt sitä. Rouva Theato ilmoitti teille yhden menettelytavan ja minä ilmoitin toisen menettelytavan herra Schwaigerille, mutta en voi tehdä muuta, en voi poiketa työjärjestyksestä näissä asioissa. Näitä kysymyksiä ei voi esittää istunnon alkaessa, kun ne voidaan esittää vielä tunti ennen istuntoa; ja ilman muuta oli tiedossa, mitä tänä viikonloppuna on tapahtunut.

De Vries
Arvoisa puhemies, tahtoisin kiinnittää Euroopan komission huomion työjärjestyksemme 37 artiklan 1 kohtaan. Komission jäsenillä on 37 artiklan 1 kohdan mukaan milloin tahansa oikeus pyytää puhemieheltä lupa julkilausuman antamiseen. Minusta näyttäisi siltä, että on parlamentin valvontatehtävän kannalta tärkeää, kuten rouva Müllerkin juuri korosti, että Euroopan komissio täyttää avoimuuden vaatimuksen ja antaa selvityksen vikamiestensä osallisuudesta todennäköiseen apurahojen katoamiseen Bosniassa. Komissaari on nyt täällä; kysymyksessä on hänen salkkunsa. Hän voi pyytää teitä, arvoisa puhemies, antamaan hänelle luvan tehdä selvitys tästä asiasta tämän istunnon kuluessa.
Tämä ei ole ristiriidassa rouva Theaton näkökannan kanssa. Tietenkin talousarvion valvontavaliokunnassa voidaan sen jälkeen tehdä vielä perusteellisempi tutkimus, mutta meille parlamentin jäseninä ja myös yleiselle mielipiteelle on tärkeää, että komissio antaa selvityksensä tämän istunnon kuluessa, ja 37 artiklassa myönnetään komissiolle oikeus pyytää sitä meiltä.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Kuten tiedätte, herra de Vries, se on komission oikeus, jota se voi harjoittaa tai olla harjoittamatta. Silloin, kun kysymys nousee esille, milloin tahansa, asiasta käydään keskustelu. On siis komission päätettävissä, tekeekö se niin vai ei.
Herra Hallamilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Hallam
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Haluaisin kannattaa rouva Ahernin tekemiä huomautuksia siitä, kuinka geenimanipulaatiolobbaajat ovat ilmeisesti ahdistelleet lääketieteellistä tutkimusta tekevää laitosta. Sen perusteella, mitä lobbaajat väittävät, näyttää siltä, että jos järjestö on keskittynyt hyväntekeväisyyteen, sillä ei ole todistusvoimaa parlamentissa tai sen jäsenten parissa. Se tarkoittaisi sitä, että Ison-Britannian eläintensuojelu- ja lastensuojelujärjestöt, kirkot, kasvatusjärjestöt, tutkimusjärjestöt ja yliopistot eivät voisi käydä kanssamme keskustelua, koska olemme parlamentin jäseniä. Pidän tätä parlamentin oikeuksien törkeänä loukkaamisena. Se on mielestäni myös demokratian tukahduttamista.
Toivoisin todella, että ottaisimme rouva Ahernin huomautuksen hyvin vakavasti ja että tekisimme Ison-Britannian hyväntekeväisyystoimikunnalle ja geenimanipulaatiolobbaajille selväksi, että meitä ei parlamentissa pelotella tällä tavalla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Hallam. Olen jo sanonut, mitä tulemme tekemään, kun meille tiedotetaan asioista.

Giansily
Arvoisa puhemies, Bosnian kysymyksestä olisi tehtävä päätös kolmesta syystä. Ensinnäkin panimme määrärahoja syrjään ja olemme nyt vapauttaneet ne. Toiseksi mikään tehdyistä ehdotuksista ei sulje muita pois. Joko rouva Gradin ehdottaa, että esitämme hänelle kysymyksen, tai sitten hän ei tee niin. Jos hän ei tee sitä, voimme sisällyttää kysymyksen kiireellisiin asioihin. Kolmanneksi talousarvion valvontavaliokunta on joka tapauksessa kutsuttava koolle, jotta voisimme käsitellä kysymystä. Näin ollen minusta vaikuttaa siltä, että teidän on, arvoisa puhemies, pyydettävä tätä parlamenttia, jolla on oikeus siihen, hyväksymään nämä kolme mahdollisuutta sen mukaan, mikä komission kanta on.

Puhemies
Suokaa anteeksi, herra Giansily, mutta parlamentilla ei ole valtaa hyväksyä asioita, jotka ovat jo työjärjestyksessä.
Rouva Gradin kertoo meille, haluaako hän vastata tänään. Käännyn hänen puoleensa kysyäkseni häneltä, onko hänen tarkoituksensa käyttää tätä oikeutta vai ei. Jos komissio ei halua vastata tänään, se voi tehdä niin vielä huomenna.
Toiseksi talousarvion valvontavaliokunta voi milloin hyvänsä, juuri siksi, koska nämä asiat eivät ole ristiriidassa, pyytää minulta lupaa järjestää kokouksen, jolloin annan sille luvan.
Kolmanneksi juuri teidän ryhmien, ei koko parlamentin, on päätettävä, haluatteko tehdä tarkistuksia vai ette, ei tänään vaan huomenna.
(Puhemies pyysi rouva Gradinia täsmentämään komission aikeita.) Komissio ei halua vastata tänään. Sillä on oikeus siihen. Se vastaa sitten, kun siihen on sen mielestä syytä, ja te teette sitten päätöksenne.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin.)
Kolmansien maiden kansalaisten pääsy jäsenvaltioihin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0266/98)
I.ehdotuksesta neuvoston säädökseksi kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevan yleissopimuksen tekemisestä, II.luonnoksesta kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevaksi yleissopimukseksi (KOM(97)0387 - C4-0681/97-97/0227(CNS)).
Lehne
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, hyvät naiset ja herrat, tänään käsiteltävänä oleva mietintö koskee aluetta, jonka merkitys parlamentin kannalta tulee jatkossa vielä huomattavasti lisääntymään. Te tiedätte, että Amsterdamin sopimuksen mukaan kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavaan politiikkaan liittyvät kysymykset kuuluvat tulevaisuudessa yhteisön oikeuden piiriin ja ne on siirretty kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin. Sen vuoksi on ensiarvoisen tärkeää, että koska meidän tehtävänämme on antaa lausuntoja yleissopimus- tai varsinaisista luonnoksista, käsittelemme ehdotuksia roolissamme Euroopan parlamenttina asianmukaisen vakavina ja teemme päätöksiä jo siten kuin olisimme jo vastuullinen lainsäädäntöelin. Vain näin toimiessamme on vaatimuksemme osallistumisesta Amsterdamin sopimuksen perusteella päätöksentekoon kolmannessa pilarissa viiden vuoden siirtymäkauden jälkeen todella oikeutettu.
Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on päättänyt komission ehdotuksen perusteella muutamista tarkistuksista. Komissio ehdottaa, että Euroopan ulkomaalaisoikeus, Euroopan kolmansien maiden kansalaisia koskeva oikeus yhdenmukaistettaisiin tiettyjen vähimmäisnormien, tiettyjen yhteisten arviointiperusteiden mukaan.
Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on samalla tehnyt muutamia päätöksiä, jotka - vaikka asian tässä yhteydessä mainitsenkin, haluan nimenomaan korostaa kielteistä kantaani - eivät vastaa henkilökohtaista mielipidettäni esittelijänä. Se on esimerkiksi laajentanut perheiden yhdistämistoimet koskemaan myös kumppanuuksia, joiden osapuolet ovat samaa sukupuolta, toisin sanoen lesbo- ja homosuhteita, ja on lisäksi ehdottanut, että perheiden yhdistämisen piiriin kuuluisivat lasten lisäksi myös sukulaiset ylenevässä polvessa.
Kuullun perusteella tämä aiheuttaa huomattavia muutoksia perheiden yhdistämistoimien osalta, toisin sanoen perheiden yhdistäminen tulee lisäämään muuttoa Euroopan unionin jäsenvaltioihin tuntuvasti. Valiokunta on lisäksi päättänyt, että kaikille pitempiaikaisesti maassa vakituisesti asuville kolmansien maiden kansalaisille tulisi myöntää kunnallisvaalioikeus Euroopan unionin alueella. Muistuttaisin vielä siitä, kun saatoimme Maastrichtin sopimuksella voimaan kunnallisoikeuden EU-kansalaisille. Täytäntöönpano ei minun arvioni mukaan ole ollut tyydyttävä. Joissakin maissa täytäntöönpano ei ole ollut riittävä. Mielestäni valiokunnan ehdotusta, jonka tavoitteena on myöntää kolmansien maiden kansalaisille enemmän oikeuksia kuin EU-kansalaisille, ei voida hyväksyä.
Valiokunta on hylännyt esitykseni, joka olisi antanut jäsenvaltioille mahdollisuuden karkottaa maasta sellaiset henkilöt, jotka ovat syyllistyneet vakavimpiin rikoksiin, eli rikoksiin, joista on langetettu vähintään kolmen vuoden vankeusrangaistus. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan enemmistö ei kannattanut esitystä. Sosialistiryhmä teki lisäksi muutamia muita esityksiä, jotka ovat mielestäni myös ongelmallisia, mutta joita sisäasiain valiokunnan enemmistö ei - luojan kiitos - kannattanut.
Tarkistusehdotuksessa 49 esitetään, että työpaikkatarjous olisi jo riittävä peruste maahanmuutolle. Minun ei tarvinne tässä yhteydessä kuvailla yksityiskohtaisesti, mitä tämä merkitsisi jäsenvaltioidemme sosiaaliturvajärjestelmille. Näin työnantajille tarjoutuisi tilaisuus tuoda maahan halpatyövoimaa halpatyöpaikkoihin, mikä tekisi sosiaaliturvajärjestelmämme tyhjäksi.
Tarkistusehdotuksessa 48 piilee sama uhka. Ehdotustekstin mukaisesti kausityöntekijät voisivat työsuhteensa päätyttyä työskennellä jollain muulla talouselämän alueella pitempiaikaisesti. Ihmettelen, miksi käsite kausityöntekijä on sitten yleensä olemassa, jos kaikki kausityöntekijät voivat saada pitkäaikaisen työluvan.
Tästä syystä vetoaisinkin sosialistiryhmän kollegoihin, jotta nämä harkitsisivat vielä kertaalleen tarkistusehdotusten mielekkyyttä sekä sitä, ovatko ne parlamentin ja Euroopan unionin edun mukaisia.
Huomenna parlamentin vieraana on Saksan liittoneuvoston, kansanedustuslaitoksen toisen kamarin puheenjohtaja. Minulla on edessäni liittoneuvoston lausunto tästä lakiehdotuksesta. Enemmistö Saksan liittoneuvoston paikoista on SPD: n hallussa, ja liittoneuvosto täysin yksiselitteisesti ja täysin selvästi - voisin käyttää tässä yhteydessä lainausta, mutta en tee sitä enää ajan säästämiseksi - vastustaa kolmansien maiden kansalaisten maahanmuutto-oikeuden vapauttamista edelleen - yksinkertaisesti Euroopan unionin jäsenvaltioihin ja erityisesti Saksaan kohdistuvan muuttopaineen vuoksi.
Perheiden yhdistämistoimia koskevien ehdotusten osalta liittoneuvosto yksinkertaisesti toteaa, että tähän mennessä toteutunut 200 000 maahanmuuttajan vuosittainen määrä tulisi esillä olevien ehdotusten perusteella todennäköisimmin kaksinkertaistumaan. Tästä käy jo selvästi ilmi, kuinka ongelmallisia täällä esitetyt ehdotukset ovat. Pyydänkin siksi parlamenttia tekemään asiassa huomenna viisaan päätöksen, tukemaan vakavasti otettavia ehdotuksia ja lopulta suosittelemaan edelleen ministerineuvostolle sellaista kolmansien maiden kansalaisia koskevaa yleissopimusta, joka estää maihimme kohdistuvan kuormituksen loputtoman lisääntymisen ja on mielestäni siten myös huomattavasti enemmän kolmansien maiden kansalaisten edun mukainen kuin ne ehdotukset, joita parlamentin vasemmisto on esittänyt kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa ja nyt myös täällä täysistunnossa.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, ensiksikin haluan sanoa, että kannatan maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkojen yhdenmukaistamista, tai tietynlaista yhdenmukaistamista. Olen myös sitä mieltä - ja haluaisin korostaa tätä, koska toivoisin, että parlamentti ja sen jäsenet olisivat vastuullisia lainsäätäjiä (kuten herra Lehne sanoi) - että tuohon yhdenmukaistamiseen olisi pitänyt ja pitää yhdistää todellinen Euroopan laajuinen keskustelu, johon osapuolet voivat osallistua, kuten joissakin jäsenvaltioistamme on tapahtunut; koska tämä on todellakin erittäin tärkeä aihe.
Joissakin valtioissa on näiden keskustelujen tuloksena tehty lopulta kekseliäitä ehdotuksia, joita on arvostettu kovasti. Esimerkiksi Italian tapauksessa on päästy sopimukseen, jotta maahanmuuttajan oleskelua voitaisiin tukea työpaikan löytämiseksi, mitä tässä yleissopimusehdotuksessa ei ole lainkaan harkittu.
Tarkoituksemme ei ole ylistää iloista avointen ovien politiikkaa; yritämme pikemminkin myötävaikuttaa johdonmukaiseen lainsäädäntöön menemättä parlamentin aiemmin hyväksymien päätöslauselmien näkemyksiä pitemmälle.
Mihin me pyrimme tällä yleissopimuksella? Meidän olisi pyrittävä sellaiseen eurooppalaiseen maahanmuuttolakiin, joka sääntelisi tehokkaasti muuttovirtoja, mutta joka mahdollistaisi kaksinkertaisen tavoitteen välttämättömästä hallinnasta ja maahanmuuttajien oleskelun sääntelystä Euroopan unionissa mahdollisuuksien rajoissa; tai toisin sanottuna laittoman maahanmuuton vastaisesta taistelusta muutenkin kuin poliisikeinoin.
Haluan nyt käsitellä joitakin niistä toimista, joita tässä yleissopimuksessa ehdotetaan, koska ne hankaloittavat mielestäni tätä tavoitetta. Joitakin toimia on käytännössä mahdoton noudattaa, eivätkä ne auta kyseisen tavoitteen saavuttamisessa.
Mitä esimerkiksi maahanpääsylupiin ja niiden uusimiseen tulee, mielestäni niiden vaikutukset ovat päinvastaiset. Se, että ihmisiä pyydetään palaamaan alkuperämaahansa minkä tahansa heidän maahanpääsyynsä johtaneessa syyssä tapahtuneen muutoksen takia, ei mielestäni helpota asioita vaan päinvastoin.
Mitä sitten tulee - ja herra Lehne mainitsi sen - lakiin, joka sääntelee työntekijöiden oleskelua palkkatyötä varten, näen tässä yleissopimuksessa eräänlaisen yhteisön etuoikeuden tai, jos sallitte, vaatimuksen yhtenäismarkkinoiden täydellisestä toiminnasta, jota sovellettaisiin ensiksi ja ennen kaikkea kolmansien maiden kansalaisiin. Heidän - tai työnantajan - olisi osoitettava, ettei kukaan yhteisön kansalainen tai kolmannesta maasta tullut laillisesti maassa oleskeleva henkilö voi ottaa vastaan työpaikkaa, jonka maahan pyrkivä kolmannen maan kansalainen haluaa. Suoraan sanottuna en tiedä, miten tämä voisi toteutua. En usko, että kukaan kauppias kaupungistani pystyy osoittamaan, ettei kukaan Suomen kansalainen halua työskennellä hänen kaupassaan, ja että hän palkkaa näin ollen Marokon kansalaisen.
Olen ulkoasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana sitä mieltä, että on ehdottoman tärkeää välttää tämä laiton oleskelu, joka on laitonta vain siksi, että me teimme siitä laittoman. Meidän olisi mielestäni lisättävä yhteistyötä ja vuoropuhelua kolmansien maiden kanssa, mutta meidän olisi myös välitettävä niille selkeä viesti siitä, että laillinen ja täysin vahvistettu oleskelu on meidän keskuudessamme mahdollista. Ellemme menettele niin, että välttämättömään virran hallintaan liitetään pääsyn mahdollisuus, vailla utopioita ja syrjimättä kolmannen maan kansalaisen mahdollista oleskelua Euroopan unionissa, käy niin, että tilanne huononee, että rasismi pahenee jälleen, että muukalaisviha lisääntyy, ja juuri sitä me haluamme välttää.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, komission ehdotus laatia yhteiset säännöt kolmansien maiden kansalaisten pääsystä unionin jäsenvaltioiden alueelle on aloite, jota - kuten uskon - me kaikki voimme pitää pelkästään myönteisenä, kunhan kaksi ehtoa tulee täytetyksi. Ensinnäkin se, että maahanmuuttoon sen kaikissa vivahteissa suhtaudutaan vihdoinkin avoimesti ja myönteisesti eikä eurooppalaisen pelokkaan valkoisen miehen vaistomaisin reaktioin ja että todella luodaan uudelleen aukkoja lakiin, jottei ihmisiä työnnettäisi yhteiskunnan reunamille. Toiseksi on laadittava paitsi yhteiset ehdot maahanpääsylle myös kelvolliset eurooppalaiset vähimmäisnormit kolmansien maiden kansalaisten perusoikeuksille.
Komissaarin hyvistä pyrkimyksistä huolimatta tämä ehdotus asettaa minut yleisluonteisen ongelman eteen, ja puolueryhmäni näkökanta on aivan sama. Euroopan lainsäädännön tarkoituksena ei toki voi olla kaikkein tukahduttavimman politiikan kehittäminen. Ehdotus ei määrittele oleskeluoikeutta, työoikeutta eikä opiskeluoikeutta. Se yhdenmukaistaa kyllä ehdot, mutta ei jätä jäsenvaltioille mahdollisuutta parempien sääntöjen määrittelyyn. Siinä suhteessa olemme erittäin tyytyväisiä tarkistukseen 80, jonka kollegat Nassauer ja Pirker ovat esittäneet.
Ehdotuksessa asetetaan erittäin raskaat ehdot kolmansien maiden kansalaisille, jotka haluavat työskennellä tai opiskella Euroopan unionissa. Olen samoin kuin puolueryhmäni vakavasti huolissani siitä, että perheiden yhdistämisen oikeutta rajoitetaan. Perheiden yhdistäminen, oikeus perhe-elämään, on ihmisen perusoikeus, jota on kunnioitettava myös kolmansien maiden kansalaisten kohdalla ja jolle ei voida asettaa talonkorkuisia vaatimuksia.
Lopuksi tahdon myös vielä huomauttaa, että sopimus sisältää, mielestäni aiheellisesti, olennaisimman pysyvästi maahan asettuneiden kolmansien maiden kansalaisten oikeuksista. Myös sen suhteen minulla on epäilykseni. On yhä perusteettomampaa tehdä ero unionin kansalaisten ja täällä jo vuosia laillisesti oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten välillä. Heidän tulee saada samat oikeudet, kollega Lehne, ei parempia oikeuksia, mutta vähintään samat oikeudet, joihin kuuluvat myös oikeus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, oikeus työhön ja oikeus perhe-elämään.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, keskustelemme parhaillaan yleissopimusehdotuksesta, joka ennakoi määräyksiä, joita tullaan soveltamaan unionissa Amsterdamin sopimuksen perusteella toisen oikeusjärjestyksen piirissä, toisin sanoen yhteisön oikeuden puitteissa. Siksi tällä keskustelulla on myös hiukan enemmän painoarvoa kuin mitä sillä aiemmin ehkä olisi ollut. Euroopan parlamentti valmistautuu antamaan oikeussäännöksiä koskien erästä tärkeimmistä sisäpolitiikan alueista, maahanmuuttoa Eurooppaan. Ei ole epäilystäkään siitä, että kaikissa jäsenvaltioissa tullaan seuraamaan erittäin kriittisesti, kuinka parlamentti suhtautuu tähän prosessiin.
Itse olen vakuuttunut siitä, arvoisa komissaari Gradin, luvallanne ja kaikella kunnioituksella, että ehdotuksenne tulee olemaan erittäin vaikea saavuttaa neuvostossa enemmistön tuki. Mielestäni komission tulisi myös harkita ehdotuksia siltä kannalta, kuinka todennäköisesti ne voivat saada enemmistön kannatuksen. Tarkoituksena ei voi olla se, että komissaarit pääsevät tuomaan esille omia poliittisia vakaumuksiaan. Esitysten täytyy voida saavuttaa enemmistön kannatus. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on ilmaistava selvästi, missä laajuudessa haluamme sallia Eurooppaan suuntautuvan maahanmuuton ja kuinka suuressa mittakaavassa taas emme.
Eurooppa ei ole maahanmuuttomaa sanan klassisessa merkityksessä, siten kuin Yhdysvallat viime vuosisadalla tai UusiSeelanti ja Australia vielä nykyäänkin. Meidän on säädeltävä maahanpääsyä! Tästä näkökulmasta tarkasteltuna esillä oleviin ehdotuksiin ei voi olla kovin tyytyväinen, puhumattakaan siitä, että niitä voisi kannattaa. Valaisen tätä esimerkillä: perheiden yhdistäminen on kiistanalainen kysymys, ja sanon tämän siksi, koska esimerkiksi Saksassa maahanmuutto tapahtuu ennen kaikkea perheiden yhdistämiskäsitteen nojalla, turvapaikkamenettelyn ja esimerkiksi sisällissodan pakolaisten vastaanoton ohella.
Ei voida hyväksyä sitä, että Euroopan unionin alueella olevalla henkilöllä olisi oikeus saada koko perheensä muuttamaan luokseen; sen sijaan henkilön, joka asuu jossakin Euroopan ulkopuolisessa valtiossa, pitäisi voida anoa maahanpääsyoikeutta Euroopan unionin alueelle perheen yhdistämistarkoituksessa. Muutoin kuka tahansa Euroopan unionin alueella oleva henkilö voi käyttää oikeuttaan perheen yhdistämiseen koko perheensä osalta, perheenjäsenten määrää rajoittamatta, kun taas toisen käytännön mukaan päätetään tapauskohtaisesti, kenelle myönnetään tällä perusteella maahanmuutto-oikeus Euroopan unionin alueelle. Tämä on olennainen periaate, jota komission ehdotuksessa ei mielestäni ole valitettavasti käsitelty sopivalla tavalla.
Siksi meidän on pyydettävä, että asiassa ei pyrittäisi ainoastaan olemaan mahdollisimman suurpiirteisiä vaan realistisia. Meidän on pystyttävä perustelemaan sallimamme maahanmuutto ja vastaamaan sen seurauksista. Tähän Euroopan on pyydettävä hyväksyntää.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, kysymykseni on tämä: mikä on ministerineuvoston kanta maahanmuuttopolitiikasta? Silloin tällöin voidaan neuvostossa havaita liikettä, esimerkiksi jos suuri joukko kurdeja saapuu Italiaan. Silloin laaditaan toimintasuunnitelma " kurdien maahanmuutto" , eräänlainen paniikkitoimi, kuten voisi sanoa. Mutta se ei ole tarpeeksi.
Euroopan maahanmuuttopolitiikassa kaivataan ensinnäkin yhteistä strategiaa. Siitä lähtien kun vuonna 1994 selonteko turvapaikanhakija- ja maahanmuuttopolitiikasta julkaistiin, meillä on ollut Euroopan komission kanta asiasta. Parlamentti hyväksyi asiasta vuonna 1995 suurella enemmistöllä päätöslauselman. Mutta kysymys on tästä: mikä on neuvoston kanta?
Tarvitaan lisäksi toimintasuunnitelma suurten asuinseudultaan siirtymään joutuneiden ryhmien vastaanottamiseksi, ja ennen kaikkea siitä koituvan taakan jakamiseksi oikeudenmukaisella tavalla. Euroopan komission lakiehdotus on käsitelty ja hyväksytty äskettäin parlamentissa, mutta neuvosto lykkää asian käsittelyä edelleen. Kysynkin siis: mitä neuvosto tekee siinä tapauksessa, että Kosovosta, Albaniasta, Algeriasta tai jostakin entisestä siirtomaasta saapuu taas piakkoin suuri ryhmä asuinseudultaan siirtymään joutuneita?
Tässä meillä nyt on tämä maahanpääsypolitiikkaa koskeva yleissopimusluonnos. Euroopan komissio on liberaaliryhmän mielestä laatinut tasapainoisen esityksen. Toivomme, että parlamentti pystyy tarkastelemaan asiaa tasapuolisesti siten, että maahanmuuttoa pystytään hallitsemaan ja samalla laaditaan tänne jo asumaan asettuneille maahanmuuttajille asianmukainen sopeuttamispolitiikka.
Tulemme äänestämään useimpia kristillisdemokraattien mutta myös useimpia sosialistien tarkistuksia vastaan, jotta komission tasapainoinen tarkastelutapa säilytettäisiin mahdollisimman hyvin. Lopuksi vetoan suuriin puolueryhmiin, että ne asettuisivat tässä kohdin toimimaan vastuuntuntoisesti.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua varsinaisesta asiasta, joka ei ole poliittiset pakolaiset eikä perheiden yhdistäminen. Älkäämme pistäkö päätämme pensaaseen. He ovat taloudellisia siirtolaisia.
Mietinnössä yritetään asettaa joitain sääntöjä, jotka eivät kuitenkaan riitä hoitamaan taloudellisten siirtolaisten ongelmaa, siirtolaisten, joiden valvomaton pääsy Euroopan unioniin on vaarantanut yhteiskuntarakenteemme. Tämä ei ole tietenkään niiden vika, jotka näkevät Euroopan unionissa kadotetun paratiisin, paratiisin, jollaista ei löydy heidän omista maistaan. Vika on meidän ja erityisesti niiden meistä, jotka olemme tehneet demokratiasta ammatin emmekä ole tähän mennessä säätäneet yhtenäisiä velvoittavia sääntöjä kaikille jäsenvaltioille. Tässä mielessä onnittelen komissaaria, jolla on ollut rohkeutta puuttua ongelmaan. Meidän on siis laadittava säännöt, jotka sallisivat meidän ottaa vastaan sen verran taloudellisia siirtolaisia kuin voimme sulauttaa taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti.
Ottakaamme päämme pois pensaasta. Euroopan kansalaisia ja erityisesti maidemme nuoria nykyään vaivaava työttömyys pakottaa ryhtymään toimiin laittomien maahantulijoiden osalta. Jos Euroopan unionissa esiintyy nykyään rasismia, se johtuu siitä, että ei ole olemassa eurooppalaista siirtolaispolitiikkaa. Velvollisuutemme on siis laatia säännöt ottaen ensiksi huomioon Euroopan kansalaiset ja sitten mistä tahansa kolmannesta maasta tulevat maahanmuuttajat.

Pailler
Arvoisa puhemies, tämän yleissopimuksen ainoa etu on, että se ennakoi yhteisön maahanmuuttoja turvapaikkapolitiikan sisältöä. Valitettavasti ei ole aihetta iloita, vaan pikemminkin ehkä aihetta antaa varoitus! Pyrinkin tässä varoittamaan tästä rajoittavasta tekstistä, rajoittavammasta kuin moni kansallinen lainsäädäntö, vaikka ne eivät olekaan kovin loistavia esimerkkejä tästä.
Teksti symboloi Euroopan linnoitus -ajattelutapaa, Eurooppaa, joka on vetäytynyt kuoreensa, joka ei kuule sodan, tukahduttamisen tai kurjuuden uhrien avunhuutoja. Jos tätä yleissopimusta olisi sovellettu muutama vuosi sitten, olisi ollut hyvin mahdollista, että Zidane ja Djorkaeff, joille osoititte tätä istuntojaksoa avattaessa suosiotanne, eivät olisi olleet mukana Ranskan joukkueessa. Toivon siis, että rakennatte solidaarisuutta ja veljeyttä suosivaa Eurooppaa yhtä innokkaasti ja kiihkeästi.
Tässä yleissopimuksessa maahanmuutto liitetään jälleen kerran virheellisesti työttömyyteen. Se jatkaa näin neuvoston 1994 laatimaa pöyristyttävää suositusta, jossa suositeltiin yhteisön etuuskohtelua - luulen tämän särähtävän joidenkin korviin, erityisesti ranskalaisten - yhteisön etuuskohtelua työllisyyden osalta.
Tätä asiaa on toistettava ja taas kerran toistettava, sillä mikään ei ole pahempaa kuin se, ettei haluta ymmärtää, että OECD on myöntänyt, ettei - lainaan - "siirtolaistulvilla ja työttömyystason kehittymisellä" ole tiivistä vuorovaikutussuhdetta. Tästä syntipukkistrategiasta on tehtävä loppu, koska on vaarallista manipuloida maahanmuuttoa.
Mietintö vahvistaa kaikkien niiden - ja heitä on monta - uskottavuutta, jotka kannustavat harjoittamaan intomielistä syrjäyttämistä ja muukalaisvihaa kannattavaa politiikkaa. Koska jotkut ovat kuitenkin esitelleet eurooppalaisia esimerkkejä, sanoisin, että valitettavasti Ranskan sisäministeri, herra Chevènement, on nykyään lähtenyt samalle tielle, koska hän kieltäytyy jääräpäisesti antamasta maan kansalaisuutta kymmenille tuhansille vailla henkilöllisyyspapereita oleville, jotka hän on pakottanut paljastamaan heidän henkilöllisyytensä. Hän pilkkaa tai uhkailee niitä, jotka tukevat edellä mainittuja heidän kamppailussaan. Olen ylpeä siitä, että kuulun näihin tukijoihin; en ole trotskilainen - jos olisin, olisin ylpeä siitäkin ja minulla olisi oikeus siihen - enkä tietääkseni ole Ison-Britannian välikappale, vaikka istunkin täällä lähellä sen edustajia.
Huomenna, 14. heinäkuuta, osallistun Pariisissa uuteen henkilöllisyyspapereita vailla olevia tukevaan rahoitustoimintaan ja nälkälakkolaisten toiminnan tukemiseen. Ennakkonäytöksenä esitetään Jacques Kébadianin elokuva malilaisesta St. Bernardista kotoisin olevasta perheestä siitä huolimatta, että sisäministeri ei antanut siihen lupaa, koska hän yrittää sensuroida elokuvan.
Uskaltauduin tässä viittaamaan Ranskan tilanteeseen, koska ihmisoikeudet ovat yleismaailmallinen kysymys ja koska komissio pitää niitä Amsterdamin sopimusta ennakoivan hankkeensa välityksellä jo Euroopan unionin vastuualueena.
Monet meistä ovat istuneet Ranskan hallituksen jäsenten vieressä heidän ollessaan silloin täällä eurooppalaisina edustajina. Pyydän teiltä tätä solidaarisuutta. Ranskassa saattaa tänään kuolla ihmisiä. Tällä ei vedota herkkätunteisuuteenne vaan vastuuntuntoonne näiden lakien takia, jotka aiheuttavat luvatonta maahanmuuttoa.
Niinpä pyydän teitä hylkäämään täällä huomenna tämän tekstin, äänestämään kuitenkin kaikkien niiden kohtien puolesta, jotka saattavat parantaa tekstiä, ja osoittamaan solidaarisuutenne, toisin sanoen vastuuntuntonne. Euroopan ja kansojen tulevaisuus riippuu siitä.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä keskustelussa on ennen kaikkea kyse tärkeästä toteamuksesta: Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole suljettuja, aidattuja yhteiskuntia, vaan maahanmuuttoa tapahtuu koko ajan. Maahanmuutto on täysin normaali ja erittäin toivottava ilmiö, joka nyt vain on ominaista maahanmuuttomaille. Perustaksi asetetaan siis hyvin tärkeä oikeus, oikeus Euroopan unionin alueelle tapahtuvaan maahanmuuttoon, jota on säädeltävä tietyin ehdoin.
Ensimmäisenä tulee periaate, toisena täytäntöönpanomääräykset. Esitän valitteluni esittelijän erittäin rajoittavan esityksen johdosta, joka melkein päihitti komission varauksineen, vaikeuttavine kohtineen ja määräyksineen, joiden tarkoituksena on ilmeisesti tehdä maahanmuuttoprosessista mahdollisimman vaikea. Herra Lehne, olisin toivonut teiltä sellaista esitystä, jolla pyritään ensisijaisesti säätelemään maahanmuuttoa demokraattisin kriteerein ja takaamaan maahanmuuttajien oikeudet - mikä on välttämätöntä jokaisessa demokraattisessa yhteiskunnassa - esimerkiksi rajoittamattoman oikeuden perheeseen, minkä täytyy vastaavasti realisoitua perheiden yhdistämistä koskevissa määräyksissä.
Tältä osin - ja siitä olen itse erittäin tyytyväinen, toisin kuin te - valiokunta sai mietinnössä aikaan huomattavia parannuksia. Tämä merkitsee muutosta todellisuudenmukaiseen ja demokraattiseen suuntaan, sillä perheiden yhdistämistoimien perhekäsitettä laajennettiin koskemaan kumppanuutta osapuolten sukupuolesta riippumatta. Tästä meidän kaikkien pitäisi olla ylpeitä, koska pysymme parlamenttina uskollisina itsellemme ja pidämme huolta siitä, ettei kestävässä kumppanuudessa olevia tai homo- tai lesbopariskuntia syrjitä.
Maahanmuutto ei ole uhka, jota vastaan meidän pitäisi varustautua tai linnoittautua. Maahanmuutto on rikastuttanut yhteiskuntiamme, myös sanan konkreettisimmassa merkityksessä. Ne, jotka edelleenkin väittävät päinvastaista ja toistelevat rukousmyllyn tavoin ajatusta, ettei esimerkiksi Saksa - ennen kaikkea Baijeri - ole maahanmuuttomaa, ja moittivat ulkomaalaisiamme siitä, etteivät he sopeudu yhteiskuntaan, tekevät nimenomaan kaikkensa, että se olisi mahdotonta. Mutta itse asiassa nämä kyseiset arvoisat poliitikot eivät itse ole sopeutuneet 90-luvun yhteiskuntaan, 90-luvun saksalaiseurooppalaiseen yhteiskuntaan, koska he eivät tajua, ettemme enää elä vuotta 1955. He elävät menneisyydessä. Mutta ne, jotka elävät menneisyydessä, eivät osaa kuvitella tulevaisuutta.
Herra Nassauer ei valitettavasti ole paikalla. Mutta sanon sen hänelle silti mikrofoniin: hyvä herra Nassauer, ilman näitä uusia " saksalaisia" ei demokratia ole esimerkiksi maassamme, Saksassa, demokratia vaan germanokratia. Itse haluaisin elää demokratiassa. Sen vuoksi, herra Lehne, on tärkeää, että tässä mietinnössä asetetaan maahanmuutolle aivan olennaisia demokraattisia vaatimuksia ja vaaditaan, että kolmansien maiden kansalaisten asema rinnastetaan unionin kansalaisten asemaan vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisoikeuden ja ennen kaikkea vaalioikeuden osalta.
Jos Saksassa olisi toisenlainen oikeusjärjestys, olisi Saksan maajoukkuekin pärjännyt paremmin maailmanmestaruuskisoissa!

Pradier
Arvoisa puhemies, jokainen on luonnollisesti tietoinen aiheen hyvin suuresta merkityksestä: aihe on äärimmäisen arkaluonteinen monissa unionin maissa.
Tässä tekstissä käsitellään työllisyyttä, itsenäistä taloudellista toimintaa, opiskelua, ammattikoulutusta ja perheiden yhdistämistä. Tekstissä ei kuitenkaan puhuta - mikä on suuri virhe - kansalaisuuden myöntämisestä jalkapalloa pelaaville maahanmuuttajille, mikä on kuitenkin hyvin tärkeä aihe erityisesti omalle maalleni. Oli miten oli, komissio on oikeassa pyytäessään unionin valtioita ratifioimaan tämän yleissopimuksen ennen 1. tammikuuta 1999. Ottakaamme ohimennen huomioon, että kyse ei ole valtioiden ja hallitusten pakottamisesta, vaan vähimmäissääntöjen laatimisesta. Maahanpääsyä opiskelua ja ammattikoulutusta varten tarkastellaan mietinnössä tarkasti, ja yleissopimuksesta voisi joka tapauksessa tulla yhteistä viitemateriaalia, joka olisi äärimmäisen hyödyllinen ehdokkaille ja kansallisille vastuuhenkilöille.
Kansalaisvapauksien valiokunnan hyväksymästä tekstistä esitetty kritiikki, jossa tekstiä syytetään hölläkätisyydestä, ei ole perusteltua. Johonkin unionin maahan asettuminen on aina todellinen koetinkivi. Jotkut haaveilevat paljon rajoittavammista asenteista. Sanokaamme heille aivan suoraan: liian rajoittavilla toimilla on vääristäviä ja usein aivan päinvastaisia vaikutuksia, koska ne suosivat laittomuutta, joka synnyttää kaikenlaisia henkilökohtaisia onnettomuuksia ja poliittisia ongelmia.
Euroopan radikaaliallianssin ryhmä voi mahdollisesti äänestää tämän tekstin puolesta sillä ehdolla, että siihen tehdään tärkeitä tarkistuksia, koska mietinnössä viitataan perheiden yhdistämiseen ja erityisesti riippuvuussuhteessa oleviin sukulaisiin ylenevässä polvessa; näin edistetään hyvin suositeltavia käyttäytymistapoja.
Haluamatta puhua kenestäkään läsnäolijasta, isän ja äidin kunnioittaminen on asia, jonka pitäisi vedota kristittyjen syvimpiin tunteisiin, vaikka he olisivatkin demokraatteja.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, herra Lehnen mietintö koskee, kuten kollega Pradier muistutti, äärimmäisen arkaluontoista kysymystä kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn säännöistä.
Väestötieteellinen tilanne, työttömyysluvut, joidenkin Euroopan suurkaupunkien kaupunginosissa syntyneet ongelmat ja Euroopan ulkopuolelta tulevien väestöjen sulautumisvaikeudet vaikeuttavat nimittäin kansallisten hallitusten toimintaa huomattavasti, koska seuraukset voivat olla merkittäviä näiden kansakuntien yhteiskunnalliselle tasapainolle.
Komission ehdottamat kriteerit vaikuttavat tosiaan suhteellisen sallivilta. On tärkeää, että jäsenvaltiot voivat mukauttaa politiikkaansa jokaisen tällaisen kansakunnan todellisen tilanteen mukaisesti. Näyttää siltä, että tähän päästään 39 artiklan avulla, mikä on hyvä asia.
Näin ollen näyttää siltä, että jossain määrin epärealistiset, jopa intomieliset kannat, jotka sen sijaan, että ne parantaisivat muiden maiden kansalaisten tilannetta, saattavat aiheuttaa hylkäämisreaktion vastaanottavissa kansoissa, ovat vaikuttaneet joihinkin kansalaisvapauksien valiokunnan hyväksymiin tarkistuksiin. Herra Lehnen luettelemat tarkistukset vaikuttavat meistä tosiaan täysin mahdottomilta hyväksyä.
Niinpä perheiden yhdistämisestä ei saa tinkiä sellaisten yhteisasumisen muotojen hyväksi, jotka eivät liiemmälti liity perheen käsitteeseen. Samoin tarkistus 29, jolla poistetaan määräykset, joiden avulla voidaan välttää petokset ja perheiden yhdistämisellä keinotteleminen, on vastuuton. Samaten pelkkä työsopimustarjous ei voi riittää ulkomaiden kansalaisten automaattiseen maahanpääsyyn.
Niin maahanmuuton alalla kuin muillakin, tie helvettiin on päällystetty hyvillä aikomuksilla. Tällä alalla hölläkätisyys ja vastuuttomuus voivat olla vain hyvin haitallisia säännönmukaisesti hyväksytyille ulkomaiden kansalaisille, kuten niille, jotka haluaisivat työskennellä Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Oikean, todella jalomielisen maahanmuuttopolitiikan on perustuttava neljälle pilarille: kehitysapupolitiikalle, jotta kehitysmaiden kansalaiset voisivat elää ja menestyä kotimaassaan ja osallistua maansa taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen nousuun; aktiiviselle perhepolitiikalle, jotta Euroopan maita voidaan auttaa elpymään väestötieteellisellä tasolla; sekä sellaiselle oikeudelle saada maan kansalaisuus, joka ei perustu sattumaan vaan asianomaisten henkilöiden tahtoon ja julkisiin toimiin, joilla kunnioitetaan ihmisten oikeuksia, mutta joita sovelletaan järkkymättömästi.

Hager
Arvoisa puhemies, kysymys kuuluu: tarvitaanko tällä hetkellä yhtenäistä eurooppalaista maahanmuuttolakia, onko aika sille jo kypsä? Valiokunnan sisäiset vastakkaiset näkemykset juuri tässä kysymyksessä korostavat sen tärkeyttä. Mielestämme erilaiset kansalliset määräykset eivät ole ensisijaisesti syynä siihen, että muuttopaine yksittäisiin jäsenvaltioihin on erilainen, vaan niiden taloudellinen ja myös maantieteellinen asema tekee joistakin jäsenvaltioista halutumpia muuttokohteita potentiaalisille maahanmuuttajille. Siksi yksittäisten jäsenvaltioiden on jatkossakin pystyttävä sopeuttamaan maahanmuuttolakinsa kulloinkin vallitsevaan tilanteeseen, toisin sanoen reagoimaan siihen erilaisilla maahanmuuttomääräyksillä.
Tästä näkökulmasta yhdenmukaistaminen olisi meidän näkemyksemme mukaan väärä menettelytapa. Niinpä esimerkiksi yhteisillä määräyksillä rajanylittävistä työntekijöistä olisi aivan erilaiset seuraukset sellaisille valtioille, joilla on pitkä EU: n ulkoraja, kuten esimerkiksi Itävallalle, kuin muille jäsenvaltioille. Kun otetaan huomioon ulkomaalaisten keskuudessa lisääntyvä rikollisuus ja unionin eräs ohjelmapainopiste, tehostettu rikollisuuden vastainen toiminta, vaatimus siitä, että rikoksesta tuomittuja ulkomaalaisia ei enää karkotettaisi, tuntuu lähes käsittämättömältä. Sama koskee ehdotusta perheiden yhdistämisperusteiden laajentamisesta esittelijän kuvaamalla tavalla.
Ottaen huomioon, että heti Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan jäsenvaltioissa välittömästi voimassa oleva asetus tai vähintään direktiivi korvaisi suunnitellun yleissopimuksen, hylkäämme mietinnön. Hylkäämme sen myös siitä syystä, että aiotut määräykset estäisivät alueellisesti sopeutetun reaktion maahanmuuttovirtoihin ja helpottaisivat ulkomaalaisten maahanmuuttoa tällä hetkellä Itävallassa voimassa oleviin määräyksiin nähden selvästi, mutta ilman asiallisia perusteita, ja johtaisivat samalla myös turvallisuuden heikkenemiseen.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä rouva Gradin, komissio on havainnut, että sisämarkkinoiden syntymisen, rajavalvonnan poistumisen ja lisääntyvän vapautumisen myötä unionissa on luotava maahanmuuttoa ja myös kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia koskevat määräykset. Olemme kaikki tietoisia tämän aiheen vaikeudesta, koska unionin jäsenvaltioilla on ongelmia luoda yhteinen käytäntö ulkomaalaisoikeuden osalta. Meidän on otettava huomioon jäsenvaltioiden ehdot, jos haluamme, että Euroopan parlamentin näkemyksiä kuunnellaan.
Mutta meidän on myös osoitettava selvästi esitetyn yleissopimuksen heikkoudet välttyäksemme vääryyksiltä. Sen vuoksi otan nyt esille kolme asiaa. Ensinnäkin opiskelijoiden oleskeluoikeus. Mikäli haluamme auttaa kolmansien maiden kansalaisia parantamaan koulutustasoaan, pitäisi meidän edistää tätä suoritusvalmiutta ja poistaa esteitä. Tätä voidaan myös pitää eräänlaisena kehitysapuna. Siksi meidän on myönnettävä heille samat vapaudet kuin kaikille muillekin opiskelijoille, emmekä saa syrjiä heitä ja kohdella heitä toisen luokan opiskelijoina.
Myöskään perheiden yhdistämistoimien osalta emme saa antaa periksi pyrkimyksissämme ja säätää oikeusturvaa liian alhaiseksi. Monet valtiot pitävät perheet erityisessä suojeluksessaan. Saksan perustuslain 6 artiklassa jopa suojellaan nimenomaisesti perhettä ja edellytyksiä sen koossapysymiseksi. Euroopan parlamenttina meidän on lujitettava tätä suojaa. Tässä yhteydessä käsite " perhe" on ymmärrettävä laajassa merkityksessä. Käytännössä merkitystä on tosiasiassa olemassa olevalla kumppanuudella eikä millään vihkitodistuksella. Myös lapsen hyvinvointi on tärkeää, ei kumppanin sukupuoli tai aviosuhde.
On oikein, että huollettavina olevat sukulaiset saadaan yhdistämistoimilla huoltajansa luo ja suojellaan näin perheyksikköä, sen sijaan että kyseinen valtio erottaisi perheenjäsenet toisistaan tai päästäisi heitä maahan vain mielivaltaisesti. Kolmannen maan kansalainen sijoittaa lastensa koulutukseen, opettelee vastaanottajamaan kielen ja luo elämälleen turvallisen perustan, jos maat ovat valmiita ryhtymään näiden ihmisten integroimisprosessiin aidon myönteisinä ja tietoisesti. Siksi meidän on huolehdittava siitä, että niitä kolmannen valtion kansalaisia, jotka tulevat maihimme, tullaan vastaan oleskelu-, vaali- ja sosiaalioikeuden osalta.

Pirker
Arvoisa puhemies, nyt tiedämme, miksi suuri osa väestöstä pelkää, se pelkää maahanmuuttoa, puuttuvia määräyksiä! Me tarvitsemme työllisyyttä sekä ulkomaisen työvoiman maahanmuuttoa unionin alueelle säänteleviä määräyksiä. Herra Lehne käsittelee molempia aiheita mietinnössään ja meidän on tarkasteltava molempia yhdessä.
Kansalaiset odottavat poliittisilta päättäjiltä, että me puutumme kyseisiin ongelmiin ja tarjoamme ratkaisuja, toisin sanoen luomme järjestysjärjestelmän tai määräyksiä ja aloitamme yhdenmukaistamisen. On hyvä, että voimme tukeutua tehtävässämme Amsterdamin sopimukseen. Tarvitsemme yhteisiä, työvoiman maahanmuuttoa koskevia määräyksiä, koska maahanmuuttoa on valvottava ja rajoitettava. Vain siinä tapauksessa, että se tapahtuu unionin etujen mukaisesti, myös vastaanotettujen henkilöiden integraatio on järkevää ja todella mahdollista. Kohtasimme Itävallassa juuri tähän liittyviä ongelmia. Olemme luoneet määräykset, joiden perusteella kiintiöillä estetään uusien maahanmuuttajien pääsy maahan siihen asti, kun jo vastaanotetut henkilöt ovat integroituneet. Mielestäni tämä on välttämätön menettelytapa.
Meidän on siis pyrittävä luomaan maahanmuuttoa ja sijoittautumista koskevat yhteisön määräykset. Unionissa ei ole maahanmuutto- ja sijoittautumisoikeutta, ja myös yhteisten turvapaikkamenettelyä koskevien määräysten luomisen on oltava mahdollista. Niitäkään meillä ei vielä ole, ja se johtaa väärinkäytöksiin.
Sosiaalidemokraatit, vihreät ja liberaalit eivät ole johdonmukaisesti käyttäneet järkeään tarkistusehdotuksissaan, minkä vuoksi mietintö kokonaisuudessaankin vaikuttaa järjenvastaiselta - mietintö on nyt siis parlamentin nähtävänä määräyksineen, jotka jo tiedättekin ja joilla pyritään täydelliseen vapauttamiseen. Maahanmuutto, joka on merkkinä avoimista rajoista, ei ole missään tapauksessa toivottavaa, eivätkä kansalaiset odota meiltä päätöksiä, jotka johtaisivat siihen.
Toivon, että käytämme huomenna vielä kerran järkeämme, toisin sanoen, että meidän ja herra Lehnen käsiteltäviksi antamat tarkistusehdotukset saavat parlamentissa taakseen enemmistön. Siten löydämme sellaisen linjan, joka todella sallii haluamamme rajoitetun ja valvotun vastaanoton ja integraation sekä edistää sitä kokonaisjärjestelmää, jota julkisuus ja väestö eivät kammoksu, vaan joka tarjoaa ratkaisun Eurooppaan tuleville ihmisille, meille sekä koko unionille.

White
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tarkastella herra Hagerin huomautusta kansallisista säännöistä, kuten hän ilmaisi asian. Kun henkilö oleskelee laillisesti Euroopan unionissa, kuinka voidaan yksinkertaisesti ilmaistuna taata unionin kansalaisten vapaa liikkuvuus, ilman että muiden EU: n kansalaisten oikeuksia loukataan?
Sallikaa minun kertoa erityinen esimerkki, vaikka herra Hager ei kuulekaan minua. Linja-autolla matkustava seurue tuli käymään parlamentissa Strasbourgissa. Joillakin matkustajilla oli Ison-Britannian passi. Mukana oli kuitenkin myös kaksi sisarta, joista toisella oli Intian passi, kun taas toisella, nuoremmalla, oli jostain kummallisesta syystä Ison-Britannian passi. Ryhmästä vastuussa olevan opettajan oli päätettävä, menisivätkö he Schwarzwaldiin. Hän tuli luokseni ja sanoi: "Minulla ei ole viisumia Schwarzwaldiin, mitä teen? Pitääkö meidän perua koulun retki, koska yhdellä lapsella ei ole tarvittavaa viisumia, vai otammeko riskin ja menemme sinne kuitenkin?" Minun oli hyvin vaikea neuvoa tuota opettajaa. Olisin luultavasti ottanut riskin, mutta minähän saan nauttia diplomaattisesta koskemattomuudesta, toisin kuin opettaja. Siksi hän joutui epäkiitolliseen tilanteeseen, jossa hänen oli sanottava: "Ei, minun täytyy noudattaa sitä, mikä ilmeisesti on laki, ja keskeyttää matka Schwarzwaldiin." Eikö tämä ole väärin?
Tarkastellessanne kolmansista maista olevien kansalaisten oikeuksia tällaisessa tilanteessa huomaatte, miten epäoikeudenmukaisia PPE-ryhmän ehdotukset ovat. Se, mitä me PSE-ryhmän jäsenet sekä liberaalit ja vihreät ehdotamme yhdessä, on hyvin järkevää, eikä se aiheuta samanlaista sydäntäsärkevää surua kuin mitä jouduttiin kokemaan bussiretkellä tuona päivänä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, monia asioita on jo sanottu keskustelun kuluessa. Haluaisin kuitenkin palata erääseen yleiseen huomioon ja joihinkin yksittäisiin huomioihin joidenkin tarkistusten osalta.
Euroopan unionin vastuu maahanmuuttoilmiön osalta on epäilemättä merkittävä. On mainittu kysymyksen eri painopisteitä yhteistyöstä kehittämiseen ja aina syntyvyyspolitiikkoihin asti. En aio kommentoida niitä lukuun ottamatta kahta seikkaa, jotka ovat mielestäni keskeisiä: oikeusturvaa ja maahanmuuttajien integroitumista.
Oikeusturvan näkökulmasta katsottuna meidän on otettava huomioon se, ettei oikeusturvan pidä olla ainoastaan maahanmuuttajia varten vaan myös jäsenvaltioiden kansalaisia varten, ja parhaillaan sovelletaan Schengenin sopimusta. Näin ollen komission aloite on myönteinen ja yleisesti ottaen järkevä. Toivon ilman muuta, että sitä kannatetaan.
Kolmansien maiden kansalaisten integroitumisen näkökulmasta katsottuna emme ole pohtineet sitä, miten kansalaisuus saadaan, mutta se ei kuulu K.3 artiklassa määrättyihin toimivaltuuksiin, eikä se kuulu niihin kysymyksiin, jotka "yhteisöllistetään" Amsterdamin sopimuksen jälkeen. Se kuuluu niihin asioihin, jotka jäävät vielä eri jäsenvaltioiden päätäntävaltaan.
On kuitenkin tarpeen pohtia sitä, koska yksi maahanmuuttajien integroitumisen perusta heidät vastaanottavassa yhteisössä jää ikuisesti puutteelliseksi, ellei pohdita yhteisesti ainakin sitä, miten saadaan jonkin jäsenvaltion kansalaisuus.
Pohdittuani tätä käsittelen neljää tarkistusta: ensimmäinen tarkistus on PPE-ryhmän tarkistus 66, jossa esitetään selvästi ainoastaan sitä, että 36 artiklan mukaisesti määrätty menettely noudattaisi direktiivin 68/390 10 artiklaa: siten, että jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen, kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden ja niin edelleen perusteella mahdollisuus kieltää tämä menettely tai tehdä siihen poikkeus. Tätä pohditaan jo johdanto-osan 9 kappaleessa, mutta sellaisessa johdantoosan kappaleessa, joka ei heijastu käsittelyosaan, ei ole mitään mieltä.
Toisessa tarkistuksessa, tarkistuksessa 67, viitataan 12 artiklaan, toisin sanoen niihin maahanmuuttajiin, jotka haluavat asettua maahan palkkatyötä varten. Siitä on annettu myös toinen direktiivi - direktiivi 90/365 - ja on järkeenkäypää, että maahanmuuttajilta edellytetään samoja ehtoja kuin toisen jäsenvaltion kansalaisilta.
Sitten käsitellään perheiden yhdistämistä, ja kun otetaan huomioon oikeusturva, ymmärrän komission näkökannan. En sitä vastoin ymmärrä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan näkemystä, koska se on oikeusturvan vastainen. Siinä tapauksessa, että jonkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmä sallii perheiden yhdistämisen kumppanuussuhteiden perusteella, kenen taholta ja miten voidaan todentaa kyseisen suhteen olemassaolo? Tämä ratkaisu ei mielestäni ole järkevä.
Mitä tulee 34 artiklaan - äänestämiseen kunnallisvaaleissa - älkäämme unohtako sitä, hyvät parlamentin jäsenet, että Euroopan unioni -hanke on poliittinen hanke. Olen näin ollen samaa mieltä yhdentymisen tarpeellisuudesta sosiaalisten oikeuksien osalta ja yhdentymisestä kansalaisuusasioissa. Sitä vastoin poliittiset oikeudet kuuluvat yksinomaan jäsenvaltioiden kansalaisille.

Elliott
Arvoisa puhemies, oikeudenmukaisen ja koordinoidun lähestymistavan aikaansaaminen Euroopan unioniin suuntautuvaan maahanmuuttoon nähden on ratkaiseva asia, ja komission ehdotukset ovat kunnioitettava yritys käsitellä sitä, niin kuin on itse asiassa herra Lehnen mietintökin sellaisena kuin sitä on valiokunnassa muutettu. Sitä voisi vielä parantaa lisätarkistuksilla.
Meidän on vältettävä järjettömiä pelkoja, joita ihmisillä tuntuu olevan. Emme tietenkään halua täysin avoimia ovia. Meidän on jotenkin pyrittävä järjestämään, suunnittelemaan ja hallitsemaan siedettäviä maahanmuuton määriä. Hylkään kuitenkin myös Euroopan linnoitus -ajattelumallin. Emme halua elää yhteisössä, joka rajoittaa kohtuuttomasti ulkopuolisten sinne pääsyä.
Vuosisatojen ajan Euroopan maat ovat saaneet hyötyä elävöittävistä aalloista maahanmuuttajia, jotka ovat tulleet edistämään yhteiskuntiemme kehitystä. Monet maahanmuuttajat ovat myötävaikuttaneet suuresti maidemme kehitykseen ja lisääntyneeseen hyvinvointiin ja vaurauteen. Jotkut huolestuivat Isossa-Britanniassa muutama vuosi sitten Etu-Intian niemimaalta peräisin olevien maahanmuuttajien määrästä. Olemme suurelta osin päässeet näiden ongelmien yli, ja viime vuonna intialaisten omistamien yritysten osuus Ison-Britannian taloudesta oli 5 miljardia puntaa. Tämä on vain yksi tapa tarkastella asiaa, vaikkakaan ei kaikkein tärkein.
Yksi pääkysymys on perheiden yhdistäminen. Meidän on oltava suvaitsevia, oikeudenmukaisia ja järkeviä. Ihmisten ei tietenkään pidä antaa tuoda maahan ketä tahansa, mutta läheisen perheen yhdistäminen on tärkeää.
Edustan aluetta, jossa kolmasosa väestöstä on muuta kuin engIantilaista alkuperää, eivätkä monetkaan ole Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia. Käsittelen monia heidän ongelmiaan. Yksi esimerkki on intialainen rouva, joka haluaa tuoda poikansa Intiasta Isoon-Britanniaan. Poika on sairastunut vakavasti, eikä kukaan huolehdi hänestä. Toinen esimerkki on perhe, jonka iäkkäältä isältä maahanmuuttoviranomaiset kielsivät maahantulon sillä perusteella, että hän antoi ristiriitaisia vastauksia kyseltäessä syitä hänen maahantulolleen. Kenenkään mieleen ei tullut tutkia asiaa, jolloin olisi voitu havaita, että hän oli osaksi kuuro, mikä oli syy hänen ristiriitaisille vastauksilleen. Näitä asioita on käsiteltävä oikeudenmukaisesti ja suvaitsevasti.

Bontempi
Arvoisa puhemies, uskon, että me kaikki olemme tietoisia siitä, että tätä asiaa käsiteltäessä on välttämätöntä säilyttää viileä harkinta ja arvostelukyky. Meidän on yhdistettävä valvonnan ja demokratian asettamat vaatimukset. Tästä syystä toimilla, joita ryhdymme toteuttamaan tulevan Amsterdamin sopimuksen myötä, on oltava eräitä piirteitä, jotka nyt nopeasti luettelen.
Ensinnäkin niiden on oltava kauaskantoisia toimia; meidän on otettava huomioon lähitulevaisuus. Tässä globaalissa maailmassa kaikki mahdollinen liikkuu, mutta me tahdomme asettaa toisinaan absurdejakin rajoja ihmisten liikkuvuudelle, vaikka heillä kuitenkin saattaa olla siihen tarvetta. Näin ei voi olla, joten on pian luotava integraation välineitä, ja tällöin äänioikeus on keskeinen seikka.
Toiseksi on välttämätöntä asettaa tiukkoja sääntöjä, mutta jotta olisi mahdollista olla tiukka ja vastustaa lainvastaista ja rikollista toimintaa, on välttämätöntä kyetä myös avaamaan rajoja kontrolloidusti, jotta maahanmuutto voisi vakiintua, ja tällainen muuttovirtojen valvominen on mahdollista ainoastaan mikäli, kolmanneksi, olemme tehokkaita emmekä liian byrokraattisia. Minun on sanottava, että mitä tulee palkkatyötä varten sallittavaan maahanpääsyyn liittyviin kysymyksiin, en käsitä, miksi PPE-ryhmän eräissä tarkistuksissa esitetään niin tehotonta ja byrokraattista järjestelmää.
Lopuksi on huomattava, että meidän on kyettävä toimimaan harjoittamatta syrjintää. Uusi sopimus tuomitsee selkeästi syrjinnän. Perheiden yhdistämisen osalta meidän on tässäkin yleissopimuksessa osoitettava erittäin suurta johdonmukaisuutta, mikäli emme toivo sitä, että tulevat politiikkamme eivät suuntaudukaan tulevaisuuteen, vaan edustavat itsekkyyden ja kansallisten pelkojen tuomista yhteisön tasolle.

Ford
Arvoisa puhemies, luulen joutuvani toistamaan paljolti sitä, mitä kollegat ovat tässä keskustelussa jo sanoneet. Keskustelua käydään itse asiassa kahdesta eri asiasta: ensinnäkin kolmansien maiden kansalaisten Euroopan unioniin pääsyn säännöistä ja toiseksi kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsemisen säännöistä.
Mitä ensimmäiseen kohtaan tulee, komissio yrittää tässä käsitellä ongelmia, jotka liittyvät palkkatyöhön, kausityöntekijöihin, ihmisiin, jotka haluavat päästä maahan itsenäistä taloudellista toimintaa, opiskelua ja ammattikoulutusta, taloudellisesti tuottamatonta toimintaa ja perheiden yhdistämistä varten. Olemme tietysti kaikki samaa mieltä siitä, että pääsyä Euroopan unioniin on hallittava jollakin tavalla, ja vastustamme - ainakin PSE-ryhmässä ja sitäkin enemmän Ison-Britannian työväenpuolueessa - vapaan maahantulon sallimista. Jotta voisimme nujertaa sekä järjettömät että järkevät pelot, joita yhteiskunnassamme on, tarvitsemme järkevää valvontaa. Tarvitsemme järkevää valvontaa maahantulon hallitsemiseksi.
Valitettavasti nykyisessä lainsäädännössä on lähes mahdoton täyttää pääsyvaatimuksia, ja niissä määrätään ehtoja, joita ei selvästikään tulla saavuttamaan. Alkuperäisehdotuksissa sanotaan esimerkiksi, että jos haluaa hakea uudelleen kansalaisuutta ja vaihtaa maahanpääsyluokkaa, on palattava alkuperämaahan voidakseen hakea kansalaisuutta ja on pysyttävä siellä, kunnes saa vastauksen. Ei näytä olevan minkäänlaista merkkiä siitä, kuinka kauan on odotettava ennen kuin saa vastauksen pyyntöönsä.
Tällä hetkellä on myös niin, että kahdenväliset järjestelyt voivat olla suotuisampia kuin ne, joista on määrätty lainsäädännössä. On kuitenkin edellytetty myös sitä, että tulevaisuudessa, kun tämä ehdotus on tullut voimaan, ministerineuvoston on hyväksyttävä etukäteen suotuisammat järjestelyt, ja sitä, että jos maa haluaa neuvotella kahdenvälisistä järjestelyistä, sen on tiedotettava etukäteen muita jäsenmaita ja komissiota siitä, että se on neuvottelemassa suotuisammista kahdenvälisistä järjestelyistä. Monilla Euroopan unionin mailla on erityissuhteita kolmannen maailman eri osissa, ja minusta näyttää siltä, että ehdotuksen tuota puolta pitäisi vielä tarkastella.
Toiseksi mitä tulee kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen Euroopan unionin sisällä, herra White oli hyvin kaunopuheinen. Tiedän samanlaisia esimerkkejä kuin se, josta hän kertoi, mutta en aio toistaa niitä. On mielestäni kuitenkin järjetöntä, että kun koulut tekevät retkiä ympäri Euroopan unionia, kymmenvuotiaat laillisesti maassa oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset saattavat joutua hankkimaan viisumin. Euroopan parlamentti on monesti aikaisemmin esittänyt, että laillisesti oleskelevilla kolmansien maiden kansalaisilla, jotka asuvat Euroopan unionissa, pitäisi olla samat oikeudet ja samat velvollisuudet kuin kaikilla muillakin. On hyvin tärkeää, että pysymme tässä kannassa, sillä koska Schengenin sopimus ja vapaan liikkuvuuden määräykset ovat nyt voimassa, on hyvin selvää, että näin käy joka tapauksessa. Meidän on varmistettava se, että tämä voi tapahtua laillisesti.
Ymmärrän työmäärän, jonka herra Lehne on tehnyt tämän mietinnön vuoksi: asia on hyvin vaikea ja hyvin kiistanalainen. Minun on sanottava hänelle, että tiedän aiheen olevan vaikea, mutta tällä hetkellä olemme kaukana siitä, mitä Ison-Britannian työväenpuolueen jäsenet ja PSE-ryhmä voisivat kannattaa.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olemme kuulleet täällä tänään joitakin herra Pirkerin ja herra Nassauerin esityksiä, joihin olisin nyt mielelläni henkilökohtaisesti vastannut, mutta herrat ovat katsoneet paremmaksi hakeutua painokkaiden sanojensa jälkeen muihin tehtäviin. Tämä ei sitä paitsi ole ensimmäinen kerta.
Kollega Lehne on - kuten edellinen puhuja sanoi - nähnyt paljon vaivaa tämän mietinnön eteen, ja haluan esittää kaksi huomautusta siitä, mitä hän on täällä esittelijänä lausunut. Kollega Lehne, tulemme varmasti ottamaan ehdotuksenne vielä kerran huomioon äänestyslistalla. Tarkistusehdotusten joukossa, jotka valiokunta on antanut käsiteltäviksi, on joitakin versioita, joita meidän todellakin täytyy vielä kertaalleen pohtia. Kiitän teitä siitä, että olette esittelijänä kiinnittäneet niihin huomiomme.
Esittäisin kuitenkin kysymyksen: mistä tässä oikeastaan on kyse? Meidän on pyrittävä erottamaan vaatimukset ja todellisuus toisistaan. Herra Nassauer muotoilee asian hyvin: " Euroopan unioni ei ole maahanmuuttomaa tai maahanmuuttoalue." Pari viikkoa sitten valitimme yhteen ääneen: " Mitä, onko Euroopassa laittomia maahanmuuttajia!" Missä siis mennään? Tietysti meillä on laittomia maahanmuuttajia. Miksikö? Koska olemme maahanmuuttovyöhyke! Maailmaa kun ei voi muokata sellaiseksi kuin itse haluaa. Herra Nassauerin on siis sanottava rehellisesti: me emme halua olla maahanmuuttoalue! Se on jo eri asia, mutta siitä ei ole epäilystäkään, ettemmekö olisi maahanmuuttoalue.
Siinä - mutta ainoastaan siinä - ettemme halua sallia hallitsematonta maahanmuuttoa, myönnän kollega Pirkerin olevan sen sijaan oikeassa. Jos siis haluamme säädellä maahanmuuttoa, meidän on meneteltävä suhteellisen asiallisesti ja vältettävä polemiikkia siitäkin huolimatta, että Saksan liittotasavallassa on meneillään vaalikamppailu, ja osapuolista on tietysti mukavaa hämmentää vähän täälläkin.
Mutta, kollega Lehne, mistä tässä sitten oikeastaan on kyse? Tarkistusehdotuksessa 48 todetaan: " ...voivat anoa pidentämistä." Henkilö, joka voi anoa pidentämistä - niin, vähintään siihen hänellä sentään on oikeus - voi saada myös kielteisen päätöksen. Kyseessä ei siis suinkaan ole määräys vaan suositus. Tarkistusehdotuksessa 49 taas sanotaan: " palkkatyön tekeminen voidaan sallia avoimen työpaikan perusteella." " Voidaan sallia" ei takaa vielä mitään, vaan asia on kyseisen jäsenvaltion päätettävissä. Tarkistusehdotuksessa 51 " perheiden yhdistämistoimiin voidaan ryhtyä hakemuksesta" tarkoittaa Saksassa perusteellisen tutkinnan jälkeen. Kunnallispoliittisen kokemuksenne perusteella tiedätte sen yhtä hyvin kuin minäkin. Tarkistusehdotuksessa 52 erona on se, että te haluatte sisällyttää perheiden yhdistämisen piiriin alaikäiset lapset ja me taas lapset, jotka kuuluvat ydinperheeseen. No olkoon - siitä me voimme kiistellä, kuuluvatko ydinperheeseen vain alaikäiset lapset vai lasketaanko isoäitikin vielä mukaan. Siihen ei Euroopan unioni kaadu.
Koska tiedätte tämän, arvoisa kollega Lehne, olette kauniisti maininnut omassa opiskelijoita ja muita työn vastaanottoa koskevia esityksiä koskevassa tarkistusehdotuksessa 80, ettei tämä luku, niin tiukan kuin te siitä suositukseen haluaisittekin, estä jäsenvaltioita suomasta hakijoille suotuisampia määräyksiä. Ja näin ovat tiemme taas yhtyneet teidän välillä tekemänne melko jyrkän mutkan jälkeen. Minä siis ehdotan seuraavaa: jos olemme huomenna äänestyksessä yhtä mieltä siitä, että pyrimme keskenämme sopimaan siitä, mitä meidän tulisi sallia, ja välttämään polemiikkia, teemme palveluksen Euroopan unionille, sen kansalaisille sekä tänne haluaville.

Gradin
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvostan suuresti sitä aikaa ja energiaa, jota esittelijä ja muut jäsenet ovat käyttäneet paneutuakseen tähän ehdotukseen. Päivän keskustelu on ollut erittäin antoisa ja siitä käy ilmi ainakin kaksi asiaa. Ensiksikin siitä käy ilmi, että maahanmuuttokysymykset ovat ja tulevat olemaan poliittisesti varsin tärkeitä kysymyksiä. Toisissa jäsenmaissa maahanmuutto on jo useiden vuosien ajan vaikuttanut poliittiseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen. Toisissa jäsenmaissa tämä on melko uutta. Nyt on yhdessä selvitettävä, kuinka maahanmuuttopolitiikan aiheuttamia haasteita tulee käsitellä tulevaisuudessa.
Toiseksi päivän keskustelusta käy ilmi, että asiakysymykset ovat monimutkaisia ja koskevat laajoja poliittisia kenttiä. Kysymyksiä on useita: miten voimme luoda sellaiset edellytykset, että ihmiset voisivat jäädä kotimaihinsa? Kuinka valvomme syntyviä siirtolaistulvia? Kuinka perustelemme muulle maailmalle, että meillä ei ole paikkaa kaikille? Mitä teemme meneillään olevalle ihmisillä käytävälle kaupalle? Kuinka huolehdimme siitä, että maahanmuuttajat integroidaan yhteiskuntaan? Kuinka perustelemme ulkopuolisuuden ja sosiaalisen syrjäytymisen? Nämä ovat kiistanalaisia kysymyksiä. Ehdottamiemme ratkaisujen on sen vuoksi oltava tarkoin harkittuja, selkeitä ja johdonmukaisia.
Maahanmuuttajat hakeutuvat Eurooppaan lähitulevaisuudessakin. Pääsyyt ovat suurin piirtein samat kuin aikaisempienkin kansainvaellusten aikana. Ihmiset tavoittelevat parempaa elämää itselleen tai lapsilleen. Nykyään ei ole asumattomia mantereita. Sen vuoksi nämä ihmiset hakeutuvat paikkoihin, joihin on fyysisesti mahdollista päästä. Meidän on hyväksyttävä, että tämä on pysyvä ja normaali tilanne, eikä sitä pidä nähdä mitenkään väliaikaisena eikä dramaattisena. Ehdottamiemme ratkaisujen on sen vuoksi oltava myös pitkällä aikavälillä toimivia ja ennen kaikkea kestäviä. Olemme lisäksi siinä pisteessä, jossa ratkaisuja on etsittävä yhteistyössä muiden maiden kanssa. Kansalaiset odottavat apua myös Euroopan unionilta ja sen toimielimiltä.
Arvoisa puhemies, tämä on suurin syy siihen, että olen tehnyt ehdotuksen, josta tänään keskustelemme. Pääpiirteiltään maahanmuuttoedellytykset ovat suunnilleen samat kaikissa unionin jäsenvaltioissa. Säännöt ovat kuitenkin erilaisia. Tämä aiheuttaa epävarmuutta ja sekaannusta kolmansien maiden kansalaisten keskuudessa. Se vie myös pohjan uskottavuudelta, jota EU: n jäsenvaltioiden väliseltä yhteistyöltä vaaditaan, jotta toimiva yhteistyö näissä kysymyksissä on käytännössä mahdollista.
Tämä aloite on jo saanut aikaan keskustelun siitä, miten tulevaisuuden siirtolaispolitiikka Euroopassa on muotoiltava, mitä minä toivoinkin. Juuri tämänpäiväinen vilkas keskustelu parlamentissa osoittaa, miten suuria mielipide-erot ovat. Olen myös seurannut tarkasti eri puheenvuoroja, joita valiokuntakäsittelyssä on ehdotuksesta käytetty. Useat argumentit ovat minulle tuttuja niin komission sisäisistä keskusteluista kuin jäsenvaltioista saaduista reaktioistakin. Vaatimuksia on esitetty erittäin paljon; joissakin niistä käsitellään ehdotuksen keskeisimpiä kohtia.
Erittäin tärkeä osa tätä ehdotusta käsittelee perheiden yhdistämistä koskevia sääntöjä. Se on perusoikeus, ja kaikilla EU: n jäsenvaltioilla on voimassa sekä yhteisvastuu että yhteisiä toimia useista kansanoikeudellisista sopimuksista johtuen. Sen vuoksi pitäisi olla hyvät edellytykset päästä yhteiseen linjaan. Kyse onkin siitä, kuinka pitkälle meidän tulee mennä. Perhekäsitys vaihtelee jäsenmaasta toiseen, sama koskee ikärajoja. Näissä molemmissa kohdissa ehdotukseni merkitsee huomattavaa edistysaskelta tämänhetkiseen hajanaiseen tilanteeseen nähden. Ministerineuvoston keskustelut saavat nyt näyttää, onko tilaa vielä jäljellä, jotta voimme viedä asioita eteenpäin.
Toinen kysymys koskee kolmansien maiden kansalaisia, jotka ovat jo pitkään oleskelleet laillisesti jäsenvaltioissamme. Kokemukset osoittavat, että vakaus ja pitkän aikavälin ajattelu ovat integroinnin edellytyksiä. Käsitykseni mukaan kolmannen maan kansalaisen, joka on laillisesti asunut tai oleskellut Euroopassa jo pitkään, on saatava elää samoin ehdoin kuin EU: n kansalaisten. On esimerkiksi järkevää, että maahanmuuttajilla on tietyin edellytyksin mahdollisuus hakea avointa työpaikkaa toisesta jäsenvaltiosta. Vaihtoehtona on kansalaisia erotteleva Eurooppa, jossa esiintyy syrjintää, sosiaalista levottomuutta ja epävakautta.
Minulta kysytään välillä, esitettiinkö tämä ehdotus todellakin oikeaan aikaan. Olen saanut välillä kuulla, että olisi ollut parempi odottaa siihen asti, kun uusi Amsterdamin sopimus on astunut voimaan. En ole samaa mieltä. Tein ehdotuksen, jotta niin parlamentissa kuin ministerineuvostossakin saataisiin aikaan keskustelu maahanmuuttopolitiikkaan liittyvistä asiakysymyksistä. Ehdotusta esiteltäessä ministerineuvostossa ei ollut ainoatakaan konkreettista aloitetta tässä asiassa. Mielestäni komission itsestään selvä tehtävä on käyttää aloiteoikeutta sellaisessa tilanteessa. On tietenkin totta, että minulla on uuden sopimuksen myötä mahdollisuus käyttää muita ja tehokkaampia välineitä, mutta asiakysymykset pysyvät joka tapauksessa samoina. Mielestäni ei ole mitään syytä odottaa, että keskustelu maahanmuuton sisällöstä käydään vasta sitten kun voimme antaa sille toisen muodon. Komissio tekee luonnollisesti uuden aloitteen sinä päivänä, kun meillä on mahdollisuus käyttää uusia välineitä.
Itävallan puheenjohtajuuskauden aikana neuvottelut tästä ehdotuksesta tehostuvat. Oletan, että ensimmäinen käsittely on viety loppuun joskus syksyllä. Sen jälkeen pyritään löytämään kompromissiratkaisuja niihin asioihin, joissa käsitykset eriävät.
Jo nyt on olemassa runsaasti ehdotukseen liittyviä näkökantoja. Lähden liikkeelle siitä, että jopa Lehnen mietinnössä esitetyt ajatukset ja ideat sekä siinä olevat tarkistukset otetaan huomioon neuvottelutyön jatkuessa. Tarvitaan tehokasta työtä, hyvää tahtoa ja ennen kaikkea paljon kärsivällisyyttä, ennen kuin ponnistukset kantavat hedelmää.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Fundamentalismi ja Euroopan oikeusjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0328/97), johon sisältyy Euroopan parlamentin suositusluonnos neuvostolle fundamentalismista ja sen haasteista Euroopan oikeusjärjestykselle.

Oostlander
Arvoisa puhemies, aloite fundamentalismia koskevan mietinnön laatimisesta on lähtöisin ulkoasiain valiokunnasta. Alkuperäisen otsikon mukaan kyseisen valiokunnan tarkoituksena oli puhua fundamentalismin vaaroista. Kansainvälisessä yhteydessä fundamentalismista on täydellä syyllä puhuttu ilmiönä, joka esiintyy kaikissa uskonnoissa. Herra Colajanni sanoo aivan oikein: eräänlaisena väärinkäsityksenä. Se ilmenee kristinuskossa, hindulaisuudessa, juutalaisuudessa ja islamissa. Tavallisesti valtiolla ei ole mitään tekemistä sen kanssa, sillä valtion kuuluu pysytellä puolueettomana ja myönteisenä uskontojen suhteen, ainakin puolueettomana. Ainoastaan siinä tapauksessa, että syntyy yhteenottoja yleisen järjestyksen tai lainsäädännön kanssa, etenkin jos lakeja järjestelmällisesti rikotaan, vasta silloin syntyy ongelma. Silloin ongelma ei ole uskonto, vaan sen ääri-ilmentymät, lainatakseni herra Colajannin sanoja, uskonnon väärinymmärtäminen.
Parlamentin puhemiehistö katsoi tämän aiheen kuuluvan kansalaisvapauksien valiokunnan toimialaan. Työni edistyessä tulin siihen tulokseen, että otsikko "Vaarat" oli joka tapauksessa vääränlainen ja että oli parempi puhua " haasteesta" . Sillä vaarallisia terroristisia tai väkivaltaisia liikkeitä on Euroopassa paljon ja niistä poliittisesti aktiivinen "islamilainen" fundamentalistinen suunta on yksi pienimmistä ja yksi merkityksettömimmistä. Mielestäni on tärkeää mainita, että puhuttaessa uskonnollisesta fundamentalismista ja sen ääriryhmistä, puhutaan itse asiassa melko merkityksettömästä ilmiöstä. Tämä on tärkeää huomata. Siksi puhun " haasteesta" .
Mietintöni tarkoituksena on osoittaa vääräksi koko tätä aihetta koskeva hälyttävä uutisointi. Sillä Euroopan tiedotusvälineistä on hauska tuoda esiin erikoisennäköinen ihminen, joka on pukeutunut erikoiseen kansallisasuun ja jolla on jotain tavallisuudesta poikkeavaa sanottavaa. Se kiinnostaa katsojaa. Mutta sellainen henkilö ei lähestulkoonkaan edusta Euroopan muslimikansalaisia. Asia on jopa niin, että tästä äärimmäisestä kaikenlaisesta islamiin liittyvän esittämisestä aiheutuu tietynlainen vaara.
Vasta aivan äskettäin esitettiin erään Alankomaiden television ohjelmayrityksen skandaaliohjelmassa Alankomaiden turvallisuuspalvelun selonteko, joka oikeastaan on huomattavasti samankaltainen kuin minun mietintöni, todistuksena siitä, kuinka vaarallinen islam Alankomaissa muka on. Vaikkakaan selonteko, jonka nimenä on " Poliittinen islam Alankomaissa" , ei anna siihen missään mielessä aihetta. Siksi on tärkeää sanoa suoraan, mistä on kysymys, ja kumota vallitsevat ennakkoluulot. Samoin on tärkeää ehdottaa toimia, joilla voidaan estää todellisten ongelmien tai suuremman provokaation mahdollisuus. Mietintöni ja päätöslauselmani pyrkii tähän.
Pyydän, ennen kaikkea ikävyyksien välttämiseksi, että kaikkialla Euroopassa huolehdittaisiin myönteistä politiikkaa harjoittamalla siitä, että muslimit tuntevat itsensä täysin sopeutuneiksi ja hyväksytyiksi Euroopassa. On vielä paljon tehtävää, sillä uskonnon alalla esiintyy tietyn verran jälkeenjääneisyyttä muslimivelvollisuuden täyttämisessä ja etenkin myös omien uskonnollisten johtajien kouluttamisessa.
Sen tähden olen voimakkaasti sen kannalla, ja vetoan mietinnössäni siihen, että Euroopassa luotaisiin mahdollisuuksia islaminopin opiskelulle muslimien aloitteesta ja muslimeja varten, etenkin teologian alalla. Että heidän ulottuvillaan on tieteellisiä opintokeskuksia, niin että voidaan kouluttaa johtajia, jotka ovat täysin perillä Euroopan kulttuurista eivätkä suhtaudu siihen vieroksuen. Ja jotka siis myös oikealla tavalla kykenevät vastaamaan Euroopan toisen ja kolmannen polven muslimien sielunhoidosta.
Minusta on siten erittäin tärkeää, että teemme kaikille Euroopan kansalaisille ja myös Alankomaiden hallitukselle selväksi, että on vaihteen vuoksi hyvä verrata, kuinka käsittelemme muslimeja omassa yhteiskunnassamme, ja laatia siitä inventaario. Kannatan sitä, että teemme vertailevan tutkimuksen käytössä olevista erilaisista poliittisista näkökannoista, jotta tämän vertailevan tutkimuksen perusteella voitaisiin päätellä, missä kohdin puutteita löytyy eri maissa. Hallituksilla on sitten itsellään edelleen oikeus muuttaa politiikkaansa niiden kokemusten pohjalta, joita heidän kollegansa ovat muissa maissa hankkineet.
Myös muslimien on tärkeää tuntea Euroopan kulttuuri hyvin. Se on muuten monelle eurooppalaiselle erittäin tärkeää. On erittäin tärkeää tietää, miten Euroopan perustuslait, oikeusjärjestykset on laadittu. On tärkeää tietää, että olemme Euroopassa yleisesti sitä mieltä, että eri elinten, kuten uskontokuntien ja julkisen vallan, toimivaltaa ei saa sekoittaa keskenään. Uskontokunta, joka hankkii itselleen toimivallan ja keinot, jotka kuuluvat itse asiassa valtiolle, on väärällä tiellä, ja sama pätee toisinpäin. Uskon, että juuri tästä on oikeastaan kysymys niin kutsutun fundamentalismin kohdalla.
Olen sitä mieltä, etteivät myöskään ne, jotka muslimimaailmassa tai fundamentalistisessa maailmassa itse asiassa edustavat toisenlaisia näkökantoja, kokonaisuutena ottaen oikeastaan muodosta ongelmaa Euroopan unionille. Toistan, että ongelma syntyy vasta sitten, kun lakeja rikotaan törkeästi ja törmätään yhteen yleisen järjestyksen kanssa. Pidän tärkeänä sitä, että ilmaisemme parlamentista käsin selvästi asian laidan, myös tiedotusvälineille ja omille kansalaisillemme, että harjoitamme myönteistä politiikkaa ja että annamme merkin, joka osoittaa selvästi, että suhtaudumme Euroopan muslimikansalaisiin, jotka antavat suuren panoksen kulttuurillemme ja taloudellemme, vakavasti ja arvostamme heitä Euroopan kansalaisina.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, herra Oostlanderin mietinnössä on joitakin myönteisiä huomioita ja ehdotuksia, erityisesti hänen kehottaessaan suvaitsevaisuuteen eri uskontojen ja kulttuurien suhteen, hänen varoittaessaan sekoittamasta uskonnollisia liikkeitä ja fundamentalistiliikkeitä ja hänen suositellessaan toimia, joilla pyritään kieltämään uskonnollisilta äärimuodoilta pääsy Euroopan otolliseen maaperään.
Sitä vastoin valitan sitä, että herra Oostlander on halunnut käsitellä pelkästään islamilaista fundamentalismia, eikä hänen juuri käyttämänsä puheenvuoro saanut minua vakuuttuneeksi. Islamilainen fundamentalismi kunnostautui tosin traagisesti Ranskassa sattuneen selkkausten aallon aikana. Tarkoittaako tämä kuitenkaan sitä, että mikään muu uskonnollinen ääriliike ei voi olla uhkaksi? Juuri tänään pahoittelemamme murhenäytelmä osoittaa, että Pohjois-Irlannissa, jossa oranialaisveljeskunta ei suostu luopumaan vuosittaisesta uhittelustaan, ääriainekset eivät ole valmiita rauhoittumaan. Esittelijä on tosin ohittanut tarkoituksella tämän ongelman, joka on enemmän kuin pelkkä uskonnollinen ongelma, sen myönnän, mutta Euroopassa muhii muutakin kristillistä ääriainesta.
Jos eurooppalaiset välittävät turvallisuudestaan, he välittävät myös vapaudestaan, erityisesti vapaudestaan ohjata omaa ja yksityistä elämäänsä mielensä mukaan. Aborttia vastustavat iskuryhmät, joita katolilaiset fundamentalistit ohjaavat, eivät ole vielä tappaneet Euroopassa, kuten heidän amerikkalaiset kollegansa ovat tehneet, mutta ne todistavat selvästi tämän liikkeen päättäneen hyväksyttää, jopa voimakeinoin, tavoitteensa ja arvonsa: ylhäältäpäin saneltuun moraaliseen järjestykseen palaamisen ja uskonnollisen aineksen ujuttamisen julkisen alan piiriin, sekä naisten aseman, homoseksuaalien oikeuksien ja kirkkoon kuulumattomuuden uhanalaistamisen; tämä kaikki höystettynä kiivailla muukalaisvihamielisillä ja juutalaisvastaisilla julistuksilla. Tämä katolilaisten fundamentalismien kamppailu yhteiskunnan taantumisen ja yksityisyyteen ujuttautumisen puolesta enteilee uhkaa ja väkivaltaa demokraattiselle oikeusvaltiolle ja vapauksille. Tästä pitäisi jo huolestua. Esittelijä on väistänyt tämän näkökulman, tahallaan, tiedän sen, mutta pahoittelen sitä.
Mitä islamilaiseen fundamentalismiin tulee, minusta näyttää siltä, että olemme menettäneet tilaisuuden muistuttaa joillekin jäsenvaltioille heidän vastuustaan, jäsenvaltioille, jotka vastaanottavat maaperälleen islaminuskoisia terroristeja ja sallivat heidän hämärät puuhansa kunnioitettavista suvaitsevaisuussyistä, mutta kenties myös muista vähemmän suositeltavista syistä. Käytävän taistelun on oltava yhteinen, vilpitön ja vailla taka-ajatuksia. Minusta olisi ollut hyödyllistä muistuttaa asiasta jäsenvaltioille tämän mietinnön yhteydessä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, minulla on PPE-ryhmän puolesta todellinen ilo käyttää puheenvuoro tästä Oostlanderin mietinnöstä. Se on mielestäni loistava mietintö. Se on loistava sekä varhaisessa muodossaan että nyt meidän kaikkien allekirjoittamillamme tarkistuksilla täydennettynä.
Tämä mietintö todellakin rajoittuu siihen, mihin se rajoittuu - ja rouva Lindeperg on tuonut sen esille - mutta on ilmiselvää, että sen johtopäätöksiä voidaan käyttää mihin tahansa fundamentalismin muotoon.
Entä mihin tämä mietintö rajoittuu? Ilmaisemaan jälleen kerran kuuluvasti ja selkeästi sen, että me elämme avoimessa yhteiskunnassa, joka todellakin perustuu demokratiaan, oikeusvaltioon, ihmisoikeuksien ja vallanjaon puolustamiseen ja erityisesti siihen, että uskonto, kuten herra Oostlander on erittäin hyvin korostanut, on meidän jokaisen yksityisasia, eikä sillä pidä olla julkista ulottuvuutta; ja sen myötä mitä tahansa ajatusta voidaan puolustaa mutta lain sallimissa rajoissa, lain puitteissa, oikeusjärjestyksen sisällä. Näin ollen tässä mietinnössä tuodaan esille niitä monimutkaisia ja vaarallisia poikkeamia, kun ajatukset, joiden pitää olla yksityisasia, muuttuvat väkivallan värväyspaikoiksi ja muodostuvat todellisiksi ongelmiksi sosiaalisen rinnakkaiselon kannalta.
Epäilemättä, rouva Lindeperg, olette puhunut joistakin tämän mietinnön puutteista - jotka eivät mielestäni ole puutteita. Olemme sanoneet, että tämä mietintö on vapaaehtoisesti rajoittunut näihin seikkoihin. On muitakin erittäin vakavia fundamentalismin muotoja, ja olen kotoisin maasta, joka kärsii niistä. Näitä fundamentalismin muotoja harjoittavat poliittisia näkemyksiään tai mitä tahansa muuta korostavat henkilöt, jotka lakkaamatta tappavat, tekevät väkivaltaa, rajoittavat toisten vapautta. Nämä kaikki eivät todellakaan sisälly tähän mietintöön, mutta herra Oostlanderin tekemiä johtopäätöksiä - jotka parlamentin laaja enemmistö toivon mukaan hyväksyy huomenna - voidaan ilman muuta käyttää julistamaan jälleen kerran, että yhteiskuntamme on avoin, että haluamme avoimen yhteiskunnan ja että avoin yhteiskunta on oikeusyhteiskunta, jota hallitsevat oikeusmääräykset, eikä tukemaan mitä tahansa tässä tapauksessa muuta uskonnollista perustaa Oostlanderin mietinnössä.

Goerens
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Oostlanderin mietintö kirvoitti ryhmäni seuraavaan huomautukseen: mietintö, jonka otsikkona on "Fundamentalismi ja sen haaste Euroopan oikeusjärjestykselle" edellyttää kaiken järjen mukaan yhteisesti hyväksytyn määritelmän olemassaoloa. Näin ei kuitenkaan ole, kuten esittelijä itsekin myöntää. Tämä ei tarkoita sitä, etteivätkö ihmisoikeusloukkaukset ja yleiseen järjestykseen kohdistuvat häiriöt, jopa terrorismi, joihin herra Oostlander viittasi, kuuluisi mitenkään keskusteluihimme. Niistä on päinvastoin keskusteltava asianmukaisissa puitteissa. Toisaalta se, että islaminusko sisällytetään uskonnollista fundamentalismia käsittelevän mietinnön puitteisiin, mikä voi ärsyttää muslimiyhteisöä, on omiaan vahingoittamaan koko mietinnön tasapainoa.
Jotta asiat tulisivat selviksi: ryhmäni on sitä mieltä, että kaikkea sitä vastaan, mikä voidaan asettaa otsikon "Ihmisoikeusloukkaukset, terrorismi tai muut erittäin tuomittavat teot" alle, on taisteltava armottomasti. Parlamentti on voinut jo lausua mielipiteensä monien sellaisten aloitteiden avulla, jotka on tehty kolmannen pilarin puitteissa, joka liittyy yhteistyöhön sisä- ja oikeusasioissa. Samoin käy tulevaisuudessa siitä yksinkertaisesta syystä, että olennaisin on vielä tekemättä. On itsestään selvää, että on ryhdyttävä kaikkiin mahdollisiin ponnisteluihin oikeusvaltion aikaansaamiseksi kaikkialle ja kaikissa oloissa.
Fundamentalismin ilmiö, sellaisena kuin kollega Oostlander sen kuvailee, herättää kysymyksen siitä, onko jäsenvaltioilla asianmukaisia vastustuskeinoja, jotta edustamamme sallivuuden ja vapauden arvot voittaisivat taistelun. Jos niin on, voisimme välttää parlamentin päätöslauselman. Jos niin ei ole, ei ole tarpeen löytää ratkaisua juuri mietinnöstä, joka käsittelee fundamentalismia, hyvin epäselvää käsitettä muuten. Meillä on muita mahdollisuuksia: esittää lausuntoja komission tai neuvoston aloitteista tai laatia valiokunta-aloitteisia mietintöjä. Miksikäs ei?
Nämä huomiot saavat minut tekemään sen johtopäätöksen, että ryhmäni ei voi hyväksyä Oostlanderin mietintöä. Kyse ei ole, arvoisa puhemies, esittelijän minkäänlaisesta väheksymisestä, vaan puolustuspuheesta, jotta alkaisimme tarkastella sopivissa puitteissa ja sopivassa muodossa niitä uhkia, jotka painavat oikeusvaltioitamme.

Andrews
Arvoisa puhemies, kuten muutkin puhujat, osoitan erittäin suurta kunnioitusta herra Oostlanderille ja hänen parlamentissa tekemälleen työlle, mutta minun on sanottava, että minun on hyvin vaikea suhtautua tähän fundamentalismia koskevaan mietintöön. Siitä ei ole mielestäni hyötyä. Se voisi itse asiassa herättää pahaa verta, kaunaisuutta ja paljon aivan tarpeetonta harmia.
Mietinnössä ei määritellä tyydyttävästi fundamentalismia, mietinnössä ei ole asianmukaista perustaa eikä yhteistä taustaa. Valiokunnassa siihen esitettiin häpeällistä tarkistusta, jolla yritettiin saada aikaan yhteys kristilliseksi fundamentalismiksi kutsutun liikkeen ja uusnatsiryhmien välille. Arvostelu kohdistuu pääasiallisesti islaminuskoiseen fundamentalismiin, ja mietintö tuntuu keskittyvän siihen liian paljon. Näiden kahden kovan linjan kannan hyvistä ja huonoista puolista huolimatta emme tarvitse mietintöä, jolla kehotetaan Euroopan unionia jatkamaan ehkäisevää politiikkaa mitä tahansa väkivaltaisen uskonnollisen fundamentalismin muotoa vastaan. Jäsenvaltioiden on hallittava väkivaltaa, oli sen alkuperä tai tavoite mikä tahansa. Jäsenvaltioiden on muotoiltava mitä asianmukaisimmat ja vastuuntuntoisimmat politiikat, joiden tarkoituksena on integroida uskonnolliset vähemmistöt yhteiskunnan piiriin. Miksi eristää islaminuskoinen fundamentalismi ja osoittaa sitä sormella, kun emme kuitenkaan täysin ymmärrä islamin merkitystä ja taustalla olevaa ajatusmallia? Entäpä politiikkaan, kulttuuriin tai ympäristöön liittyvä fundamentalismi? Miksi emme käsittele tätä aihetta kokonaisuutena?
Mietinnössä puhutaan tarpeesta olla lietsomatta uskonnollista fundamentalismia tai nostattamatta tarpeettomia lännenvastaisia reaktioita. Sanon jälleen, että tästä mietinnöstä ei ole hyötyä. Se syyllistyy itse asiassa nimenomaan siihen, josta se yrittää varoittaa - nimenomaisesti fundamentalismiin. Fundamentalistit yrittävät usein tyrkyttää kantojensa hyväksymistä lainsäädännön kautta.
Arvoisa puhemies, minun on lopuksi mielestäni mainittava kyselytunnin "Kysymykset komissiolle" ja erityisesti kysymys nro 53, jonka on esittänyt herra Alfred Lomas ja joka koskee rotusyrjintää ja fundamentalismia Brysselissä. On hyvin tärkeää, että tarkastelemme tätä kysymystä sen tullessa parlamentin käsittelyyn.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme on tänään mietintö, joka koskee niin tärkeää ja monimutkaista aihetta kuin fundamentalismi. Käytettävissäni olevan puheajan puitteissa haluaisin täsmentää joitakin seikkoja, jotka eivät mielestäni mietinnössä ole kovin selkeitä.
Ensiksikin pahoittelen sitä, että kun mietinnössä puhutaan väkivaltaisesta uskonnollisesta fundamentalismista, siinä viitataan ennen kaikkea islamilaiseen fundamentalismiin, kun mielestäni tämä suuntaus ei kuulu vain johonkin uskontoon ja kaikki voivat kärsiä siitä enemmän tai vähemmän, kuten herra Oostlander äsken tunnusti. Hänen mietinnössään vallitsee kuitenkin ilmeinen epätasapaino tässä asiassa.
Kuten kaikissa uskonnoissa, jos puhumme islamista, kaikkia sen ilmentymiä ei voida yhdistää saman prisman alle, mikä olisi äärimmäisen edesvastuuton teko. Kun otetaan huomioon islamin suuntausten runsaus, radikaalit ääriliikkeet olisi erotettava selvästi niistä, jotka eivät millään tavalla kyseenalaista vapauden ja demokratian arvoja. Tämän jaottelun pohjalta olen sitä mieltä, että Euroopan muslimien kanssa käytävän vuoropuhelun on oltava jonkin osapuolen mahdollisen tinkimättömyyden tai suvaitsemattomuuden yläpuolella. Tässä mielessä Euroopan unionin olisi mielestäni otettava huomioon se seikka, että tietty islamilainen innoitus on vakio islamilaisen maailman maiden poliittisissa liikkeissä; ja meidän on hyväksyttävä se, kunhan ihmisoikeuksien ja demokraattisten vapauksien kunnioittamista pidetään kiistattomana ehtona.
Toisaalta haluaisin sanoa, että olemassa olevat stereotyypit joihinkin uskontoihin liittyen - joista emme voi unohtaa islamia - johtuvat yleisesti ottaen tiedon ja tietoisuuden puutteesta, joka olisi korjattava sellaisella koulutuspolitiikalla, joka tarjoaisi mahdollisuuden tuntea kaikki uskonnot ja kulttuurit etenkin historian ja sosiaalisten suhteiden osalta, ja edistämällä todellista kulttuurien välistä koulutusta sopusoinnussa monikulttuurisen Euroopan kanssa. Tässä tehtävässä tiedotusvälineillä on oltava merkittävä asema torjuttaessa monissa tapauksissa helppoa ja toistuvaa taipumusta muodostaa ennalta kuluneita käsityksiä, ennakkoluuloja ja virheellisiä mielikuvia kulttuureista, jotka poikkeavat omasta kulttuurista.
Tämän vuoksi kulttuurienvälisyys on ymmärrettävä kahdensuuntaisena tehtävänä, eikä se saa riippua merkityksestä " jos se on mahdollista" , " jos se on tarpeen" . Meidän on ehdottomasti tuettava sitä, joka torjuu kahden mittapuun politiikat. Sen myötä on todennäköistä, että jos me olemme uskottavampia ja puolueettomampia, autamme pysäyttämään tietyt fundamentalismin muodot.
Arvoisa puhemies, demokratian siementä - perusvapauksia - ei pitäisi käsittää mustavalkoisesti vain tiettyyn kulttuuriin tai perinteeseen kuuluvaksi. Kaikilla kulttuureilla pitää olla ja on kyky mukautua demokratiaan ja yksilönvapauksiin.

Pradier
Arvoisa puhemies, mitä tulee fundamentalistien meille esittämiin haasteisiin, on onniteltava esittelijää siitä mielentilasta, jonka vallassa hän on laatinut tätä mietintöä, on korostettava erityisesti väkivaltaisen fundamentalismin estämisen tärkeyttä, ja on pyrittävä välttämään sitä, että häiriötekijät eivät istuttaisi Euroopan unioniin epäjärjestyksen ja eripuraisuuden siemeniä, ja vaadittava yhdentävää politiikkaa, joka on erityisen tärkeä maani kansalaisille.
Tekstissä on kuitenkin hyvin huolestuttava epäjohdonmukaisuus. Fundamentalismista siirrytään uskonnolliseen fundamentalismiin ja uskonnollisesta fundamentalismista islaminuskoon, islamilaiseen fundamentalismiin, ja islaminusko mainitaan nimeltä mainiten tekstin 19 kohdassa. Kaikki tämä, ikään kuin Opus Dei -liikkeen katolilainen fundamentalismi ei vaikuttaisi mitenkään oman unionimme siihen tai siihen hallitukseen, tai ikään kuin juutalainen fundamentalismi ei vaikuttaisi lainkaan Euroopan politiikkaan itäisellä Välimerellä.
Mietintö eristäytyy näin ollen kuvaukseksi, tai pikemminkin syytöspuheeksi, jolla vastustetaan islaminuskoa, maita, joissa se riehuu, ja maita, joita syytetään sen kannattamisesta, minkä vuoksi teksti menettää suuren osan mahdollisuuksistaan johtaa syvälliseen pohdintaan.
Koska kaikkia poissuljettuja ideologisen tai uskonnollisen fundamentalismin tekijöitä on jonakin päivänä käsiteltävä, emme äänestä herra Oostlanderin mietinnön puolesta.

Blokland
Arvoisa puhemies, filosofi Wittgenstein on sanonut: " Siitä, mistä ei voida puhua, on vaiettava" . Mitä ei voida terävästi ilmaista, siitä ei pidä antaa mitään varmoja lausuntoja. Fundamentalismi on ilmiö, jota on vaikea ilmaista sanoin, etenkin jos yritetään antaa siitä poliittista määritelmää. Edessä olevalla suosituksella luodaankin siten asiaan enemmän sekaannusta kuin selvyyttä.
Fundamentalismi on erotettava selvästi uskonnosta. Ihminen uskoo henkilökohtaisen vakaumuksen pohjalta, ja tässä on kokemuksella, järjellä ja sydämellä osansa. Ihmisten vallalla ja pakotuksella ei ole tässä sanomisen varaa. Fundamentalismissa pelko ja pakko ovat juuri keskeisiä tekijöitä. Kysymys on rappeutuneesta uskonnosta. Myös ideologisissa virtauksissa havaitaan tämä suuntaus. Ajatelkaamme kommunismia Stalinin ja Maon aikana.
Toinen esimerkki on relativismi. Sitä edustaa se valitettava sanonta, että mikään uskonto ei kanna vihan siementä sisällään. Tämän pitäisi vaikuttaa kaikkiin uskontoihin kohdistuvaan ja kaikkien uskontojen taholta tulevaan suvaitsevaisuuteen. Mutta tässä sivuutetaan uskontojen vaatimus omasta totuudellisuudestaan.
Itse olen vakaumuksellinen kristitty, Raamattu on minulle Jumalan sana, joka ohjaa elämääni. Kristuksessa, joka sanoi: " Minä olen tie, totuus ja elämä" , tiedän olevani pelastettu. Muut uskonnot ovat tämän uskon mukaan epäjumalien palvontaa. Ne kantavat, niin sanoakseni, vihan siementä sisällään, koska ne eivät tunnusta Raamatun Jumalaa ainoaksi oikeaksi.
Tätä vakaumusta ei kuitenkaan voi kutsua fundamentalismiksi. Fundamentalismi syntyy silloin, kun ryhdymme pakottamaan toista uskomaan samaan, mihin itse uskomme. Euroopan menneisyydessä havaitaan hetkiä, jolloin asiat suistuivat raiteiltaan. Havaitsemme sitten joka kerran, että hallitus anasti itselleen oikeuden uskonnollisiin asioihin tai kirkko maallisiin asioihin. Kirkon ja valtion tulee olla erotettuina toisistaan. Sen ansiosta valtiosta ei kuitenkaan tule puolueetonta, niin kuin mietinnössä väitetään. Yksikään valtio ei ole puolueeton, katsokaamme Eurooppaa. Oikeusjärjestyksemme ja demokratiamme perustuvat länsimais-kristillisiin arvoihin. Niiden mukaan olemme valinneet katsomuksemme. Niitä jotka tulevat tänne asumaan, voidaan vaatia sopeutumaan tähän oikeusjärjestykseen. He eivät kuitenkaan tule kokemaan tätä vaatimusta puolueettomana.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin esittää teille kysymyksen. Mietintö perustuu päätöslauselmaan fundamentalimin vaaroista, vaikka esityslistallamme sen nimenä näyttää olevan "Fundamentalismi: haaste Euroopan oikeusjärjestykselle" . Olen käynyt läpi koko mietinnön. En näe missään sitä, missä otsikon muutoksesta on sovittu. Toivon, että pyydätte puhemiestä päättämään huomenna siitä, onko tämä otsikon vaihtaminen hyväksyttävää.
Päätöslauselmassa, jolle tämä mietintö perustuu, puhutaan sodan kauhuista entisessä Jugoslaviassa, jossa kristityt sortavat muslimeja - se on ainakin yksi mietinnön aihe - Ruandan ja Burundin verilöylyistä, Rabinin salamurhaajien sokeasta fanaattisuudesta - tarkoituksena on selkeästi sisällyttää juutalainen fundamentalismi mietintöön - ja Israelin itsemurhapommittajista - islaminuskoisen fundamentalismin sisällyttämistä mietintöön. Kaikki tämä on Euroopan unionin ulkopuolella, mutta mietintö näyttää käsittelevän islaminuskoista fundamentalismia Euroopan unionissa.
On tehty kaksi virhettä: ensinnäkään tätä mietintöä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan ei olisi pitänyt laatia; toiseksi, herra Oostlander on käsitellyt aihetta erityisellä tavalla, joka ei vastaa päätöslauselmaa esittäneiden henkilöiden alkuperäisiä toiveita sen enempää kuin sen luonnettakaan.
Mietinnössä on 19 viittausta islamiin, mutta ei mihinkään muihin uskontoihin. Mietinnössä esitetään islamista stereotyyppinen kuva terrorismina. Perusteluissa viidellä sivulla kaikkiaan seitsemästä käsitellään islamia. En tiedä, mitä Euroopan 2-3 miljoonaa islaminuskoista kansalaista ajattelee tästä.
Mietinnössä ei puhuta mitään kirkoista, jotka määrittelevät itsensä "kristinuskoisiksi" , eikä niiden saarnaamasta rotuvihasta. Mietinnössä ei myöskään puhuta siitä, että ihmiset yrittävät tuoda Yhdysvalloista tätä uskonnollista fundamentalismia Euroopan unioniin. Siinä ei mainita aborttia vastustavia terroristeja, jotka ovat kristinuskon nimissä murhanneet, eikä niitä, jotka tarjoavat laillisia abortteja, tai niitä, jotka niitä tarvitsevat - jälleen terrorismin muoto, jota tänne yritetään tuoda. Siinä ei sanota mitään oranialaisveljeskuntaa ympäröivästä ääriaineksesta, jonka edustajat polttivat kolme protestanttista lasta kuoliaiksi, koska heidän äitinsä oli katolilainen.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän on yhdistettävä voimamme taistellaksemme terrorismia vastaan. Olen huolestunut Europolin tilanteesta. Meidän velvollisuutemme on löytää todellisen uhkan lähde. Talebanien ystävät ovat Euroopalle vaarattomampia kuin Ku Klux Klanin ystävät, jotka istuvat tämän istuntosalin kaukaisimmassa nurkassa.

Nordmann
Arvoisa puhemies, toisin kuin edellinen puhuja, en aio syyttää herra Oostlanderia sen otsikon vuoksi, jonka hän on halunnut antaa mietinnölleen, koska on todella vaikea tietää, voidaanko jotkut uskonnot, sen vallanhaluisen otteen vuoksi, joka niillä on julkiseen ja yksityiseen elämään, sovittaa yhteen perusperiaatteidemme, eurooppalaisten arvojemme kanssa, joihin kuuluu yksilön oikeus valita vapaasti tapa, jolla hän aikoo lakien puitteissa järjestää elämänsä.
Luulenkin, että herra Oostlanderia voidaan syyttää juuri siitä, että hän ei ole kiinnittänyt tarpeeksi huomiota tähän peruskysymykseen, joka viittaa siihen, mikä voisi olla eri valtioiden yhteinen periaatekokonaisuus ja eurooppalaisen perustuslain alku.
Tällä periaatekokonaisuudella, arvoisa puhemies, on joissakin maissa nimi ja kaunis sellainen: maallikkous. Se on paras keino suojautua kaikelta fundamentalismilta ja uskonnon tunkeutumiselta julkiseen ja jokaisen yksityiseen elämään.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, minäkin puolustan maallisuutta yhteiskunnassa elämiseen tarvittavan yksimielisyyden perustana. Haluaisin kuitenkin korostaa seuraavaa seikkaa: olin yksi niistä, jotka allekirjoittivat tämän mietinnön perustana olleen ehdotuksen suositukseksi neuvostolle. Kun allekirjoitimme tämän ehdotuksen, muutamat meistä halusivat korostaa, miksi mielestämme oli tärkeää korottaa nyt äänemme suvaitsemattomuutta vastaan, minkä tahansa uskonnon ääri- ja fundamentalistisia liikkeitä vastaan tai jopa maallisia ääriliikkeitä vastaan - jotka yrittävät estää ihmisiä toteuttamasta elämänsuunnitelmiaan, jos niihin kuuluu uskonto - ja palauttaa mieliin ne kauhukuvat, joita olemme nähneet uskontojen välisessä taistelussa entisessä Jugoslaviassa ja - kuten myös ryhmäni edellinen puhuja herra Ford muistutti teille - myös Irlannissa.
Pyrittiin selvittämään, miten voisimme käynnistää vuoropuhelun, miten voisimme puhua uskonnollisten johtajien kanssa ja edistää kaikkia niitä hyviä käytäntöjä, jotka voisivat auttaa tämän selkkauksen ratkaisemisessa. Teimme niin Iranissa pidetyn islamilaisen konferenssin jälkeisinä päivinä, koska mielestämme oli tärkeää saada takaisin joitakin niistä naisten äänistä - ja haluan viitata aivan erityisesti niihin - jotka islamin ja joidenkin muiden uskontojen sisällä pyrkivät kehittymään, saavuttamaan paremman elämän ja rauhanomaisen rinnakkaiselon. Se vaikutti mielestäni kiinnostavalta aloitteelta. Sellainen aloite, jonka miljoonat Euroopassa elävät muslimit voivat sitä vastoin helposti käsittää väärin kielteiseksi viestiksi, on kuitenkin mielestäni pikemminkin vaarallinen. Minulla ei ole aikaa mennä yksityiskohtiin, mutta aion äänestää tätä mietintöä vastaan.

Gradin
Arvoisa puhemies, olen erittäin kiinnostuneena lukenut jäsen Oostlanderin mietinnön. Siinä käsitellään sekä arkaa että vaikeasti käsiteltävää aihetta. Peruskysymys on, kuinka meidän pitää suhtautua erilaisiin uskonnollisiin ääriryhmiin. Antamamme vastaus liittyy läheisesti ihmisten perusvapauksiin ja -oikeuksiin. Kyse on myös selkeän rajan vetämisestä siihen, millaista käytöstä ei koskaan voi hyväksyä huolimatta siitä, miten sitä perustellaan.
Suvaitsevaisuus on luonnollinen lähtökohta. Uskonnonvapauteen mahtuu lukuisia uskontosuuntauksia, jopa joitakin äärisuuntauksia. Raja ylittyy ehdottomasti silloin, kun väkivalta tai jonkinasteinen pakko tulee mukaan kuvioihin. Silloin ei enää ole kyse sanan- ja uskonnonvapaudesta. Tehtävämme on silloin suojella heikkoja ja suojattomia ihmisiä sekä puolustaa avoimen yhteiskunnan perusarvoja.
Olemme unionissa jo usean vuoden ajan osallistuneet aktiivisesti turvallisemman Euroopan luomiseen. On myös tehty useita aloitteita. Sallikaa minun aloittaa poliisiyhteistyöstä: Europol-sopimus on nyt vihdoinkin ratifioitu. Esittelijä pahoittelee sitä, että Europol voi vasta kahden vuoden kuluttua käsitellä terrorismia. Niin jäsenvaltiot kuin komissiokin ovat nyt kuitenkin yhtä mieltä siitä, että yhteistyö on aloitettava jo 1. tammikuuta 1999. Valmistelutyön ensimmäinen vaihe aloitettiin muuten jo viime kuussa, jolloin perustettiin projektityöryhmä. Esittelijä kehottaakin mietinnössään unionia harjoittamaan päättäväistä ja johdonmukaista politiikkaa niitä hallituksia kohtaan, jotka kehottavat terrorismiin, tukevat sitä tai sallivat sen. Tarkoitan, että tätä tapahtuu jo. Useat niin poliittiset kuin käytännöllisetkin toimet osoittavat, että EU: n jäsenmaat toimivat aktiivisesti ja jatkuvasti terrorisminvastaisen taistelun parantamiseksi Euroopassa. Tämä tapahtuu sekä sisäisen yhteensovittamisen, esimerkiksi tehtävään sijoitettujen yhteyshenkilöiden avulla, että jatkuvan unionin ulkopuolisten maiden kanssa käytävän vuoropuhelun kautta.
Arvokasta yhteistyötä tehdään myös niiden koordinaatioryhmien avulla, joita on perustettu niin toisen kuin kolmannenkin pilarin alaisuuteen. Myös tämä on helpottanut jäsenvaltioiden mahdollisuuksia käydä vuoropuhelua siitä, kuinka me yhteisvoimin voimme taistella terrorismia vastaan. Mitä tulee sanktioihin niitä maita kohtaan, joiden epäillään tukevan terrorismia tai sallivan sen, jäsenvaltiot suosivat nähtävästi toimintaa, joka tapahtuu YK: n kaltaisten kansainvälisten foorumien kautta.
Arvoisa puhemies, pidämme myös erittäin tärkeänä sitä työtä, jonka avulla yritetään estää erilaisten väkivaltaisuuksien syntyminen. On tehty joukko aloitteita suvaitsevaisuuden ja paremman ymmärryksen lisäämiseksi niin unionin rajojen sisäkuin ulkopuolellakin. Niitä on tehty muun muassa yhteistyösopimusten yhteydessä. Esimerkkini tästä on Euro-Välimerisopimus ja tämän sopimuksen taustalla oleva Barcelonan julistus. Siinä ehdotetaan esimerkiksi säännöllisiä eri uskontosuuntien, uskonnollisten yhteisöjen, teologien, akateemikkojen ja muiden asianosaisten edustajien välisiä kokouksia. Näitä toimia on sitä paitsi seurannut joukko aloitteita, jotka huipentuivat Tukholmassa huhtikuussa 1988 pidettyyn seminaariin, joka käsitteli kulttuurien ja sivilisaatioiden välistä vuoropuhelua.
Komissio on niin ikään tukenut useita muita aloitteita eri kulttuurien välisen vuoropuhelun lisäämiseksi. Esimerkkinä tästä on epävirallinen eri uskonnollisten ja filosofisten suuntausten edustajien välinen kokous Toledossa 1995. Keskusteluissa painotettiin eri uskontojen välisen vuoropuhelun syventämistä. Komissio tuki lisäksi vastaavaa aloitetta Kööpenhaminassa 1996.
Emme myöskään saa unohtaa tiedotusvälineiden asemaa kulttuurien ja uskontojen välisen ymmärryksen lisääjänä. Sen vuoksi komissio tukee unionista ja muista maista olevien toimittajien koulutusta Euroopan toimittajakeskuksessa Maastrichtissa. Siihen kuuluu lisäksi kursseja, joissa käsitellään muun muassa syrjinnän välttämistä, suvaitsevaisuutta ja vähemmistökysymyksiä. Komissio on myös perustanut erityisen tiedotusvälineille suunnatun ohjelman Välimerenalueen tiedotusvälineiden välisen yhteistyön lisäämiseksi.
Arvoisa puhemies, ennalta ehkäisevään politiikkaan on myös kuuluttava toimia, joiden avulla uskonnollisia vähemmistöjä voidaan paremmin integroida yhteiskuntaan. Tuen täysin jäsen Oostlanderin käsitystä, jonka mukaan on ryhdyttävä aktiivisiin toimiin niiden aseman vahvistamiseksi työmarkkinoilla. Lisäksi niiden aktiivista osallistumista poliittiseen elämään on helpotettava ja kannustettava. On tärkeää välttää erottelua ja syrjintää sekä väkivaltaisuuksia, joihin nämä melkein aina johtavat.
Mitä tulee tiedotukseen ja tutkimukseen, esittelijä ehdottaa vertailevan tutkimuksen tekemistä islamilaisten ja muslimijärjestöjen asemasta jäsenmaissa. Komissio laatii parhaillaan ehdotusta tällaisen tutkimuksen muodosta. Syksyllä pidetään kokous, jossa yhdessä jäsenmaiden kanssa päätetään tämän tutkimuksen laajuudesta ja sisällöstä.
Sekä jäsenmaissa että Euroopan tasolla on jo nyt käynnissä suuri määrä toimia kulttuurien välisen ymmärryksen lisäämiseksi sekä uskonnollisiin näkemyksiin perustuvan terrorismin ennaltaehkäisemiseksi ja torjumiseksi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Rajat ylittävä yhteistyö (Tacis-ohjelma)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Karamanoun laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (Á4-0179/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja alueiden komitealle rajat ylittävästä yhteistyöstä Tacis-ohjelman puitteissa (KOM(97)0239 - C4-0280/97).

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on kunnia aluepoliittisen valiokunnan puolesta esittää parlamentin arvioitavaksi mietintö rajat ylittävästä yhteistyöstä Tacis-ohjelman puitteissa. Samalla ilmaisen syvän tyytyväisyyteni komission ja Euroopan parlamentin aloitteellisuudesta rajat ylittävän yhteistyön edistämiseksi Venäjän, Valko-Venäjän, Ukrainan ja Moldavian sekä Suomen, Baltian maiden samoin kuin Keski- ja Itä-Euroopan jäsenehdokasmaiden välisillä rajoilla.
Minun ei tarvitse korostaa, kuinka tärkeää rajat ylittävä yhteistyö on ja kuinka suuri merkitys sillä voi olla pyrittäessä suurempaan yhtenäisyyteen Euroopan mantereella, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen koheesioon, rajasuhteiden parantamiseen, demokratian periaatteiden välittämiseen, rauhan ja turvallisuuden vakiinnuttamiseen, hyvien naapurisuhteiden luomiseen ja molemminpuoliseen yhteisymmärrykseen. On merkittävää, että unionin laajentuminen syventää suhteita Venäjään, Ukrainaan ja muihin uusiin itsenäisiin valtioihin kumppanuussopimusten pohjalta ja AGENDA 2000 -ohjelman ehdotusten mukaisesti.
Kun ohjelmia suunnitellaan ja sovelletaan käytäntöön, meidän pitää aina pitää mielessämme Euroopan unionin tuleva laajentuminen, jotta ottaisimme huomioon sellaiset prioriteetit kuin Euroopan ulkorajojen vahvistaminen, kun taas aluepolitiikassa meidän on jatkuvasti ja entistä enemmän painotettava rajat ylittävää yhteistyötä turvaten tietenkin myös tarvittavat määrärahat.
Tacis CBC keskittyy sekä tietotaidon välittämiseen että pienen mittakaavan infrastruktuuritöihin. Ensimmäistä kertaa määrärahoja käytetään suoriin sijoituksiin rajat ylittävien yhteistyöohjelmien puitteissa. Tarkoituksena on rahoittaa kannattavia ohjelmia, jotka saavat tukea rajan kummaltakin puolelta, ohjelmia, joita suunnitellaan hajautetusti ja joiden tavoite on paikallisen rajakaupan helpottaminen sekä lukuisten Euroopan unionia ja itäisiä naapureitamme yhdistävien kulkuväylien luominen, rajaseutujen tukeminen, jotta ne pääsisivät yli erityisistä kehitysongelmistaan, joita niiden syrjäinen asema aiheuttaa, ja rajat ylittävät ympäristöongelmat rajoitettaisiin paikallisiksi.
Yhteistyölle ulkorajojen koko pituudelta on ymmärrettävästi ominaista merkittävät taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset erot. Rajaseudut ovat yleensä harvaan asuttuja, mikä johtuu naapurimaista tulevan sotilaallisen väliintulon pelosta, ja niiden taloudellinen kehitys on rajoittunutta, koska inhimillisen toiminnan ytimellä on taipumus sijoittua maiden sisäosiin. Nämä alueet syrjäytyvät yhä enemmän, niiden perusrakenteet ovat heikot, niiltä puuttuu liikennepalvelut ja tiet on tavallisesti vedetty rajojen suuntaisesti. On itsestään selvää, että erilaisten aluepolitiikkojen soveltaminen rajan molemmin puolin pahentaa tilannetta.
Näin ollen yhteisen raja-alueen kehitystarpeet ja -vaatimukset huomioon ottaen Euroopan unionin pitäisi käyttää merkittävästi suurempi osa Tacis-ohjelman määrärahoista Venäjän luoteisiin alueisiin. Venäjän taloudelliset ja poliittiset olot vaikuttavat koko Eurooppaan, samalla kun rajat ylittävää yhteistyötä koskevan Tacis-ohjelman tulevaisuus liittyy tiiviisti Venäjän demokraattiseen kehitykseen. Demokratiaa pitää kehittää ja tukea muun muassa vahvistamalla kansalaisyhteiskuntaa ja sen rakenteita.
Euroopan unioni voi ja sen pitää auttaa Venäjän viranomaisia sekä uusia itsenäisiä valtioita ratkaisemaan ongelmansa, parantamaan kansalaistensa elinehtoja ja edistämään demokratiaa ja vakautta alueella. Ympäristöyhteistyön tulee olla yksi Tacis CBC: n prioriteeteista. Rajat ylittävät yhteydet ovat paljastaneet Venäjällä laajoja ja vakavia ympäristöongelmia Suomen rajojen välittömässä läheisyydessä. Teollisuuden saasteet muodostavat vakavan uhan pohjoiselle ympäristölle ja Baltianmerelle. Lisäksi kysymys ydinvoimaloiden turvallisuudesta Venäjällä ja alueilla, jotka ovat lähellä Euroopan unionin rajoja, muodostavat yksinään erillisen vakavien ongelmien luokan.
On myös tärkeää taata, että alueet, paikalliset tahot ja työmarkkinaosapuolet osallistuvat toimien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon. Tästä syystä haluan painottaa sellaisen pienhankkeiden rahaston merkitystä, joka on verrattavissa Phareja Interreg-ohjelmien puitteissa sovellettavaan mekanismiin ja jolla tuetaan suoraan hyvin pieniä paikallistason hankkeita. Lisäksi, jotta taattaisiin varojen järkevä ja tehokas käyttö, Interreg-, Tacis- ja Phare-ohjelmat pitää koordinoida keskenään. Tästä syystä ehdotamme, että komissio loisi yhden rahaston EU: n ja kolmansien maiden rajat ylittävää yhteistyötä varten. Edelleen, on tarpeen parantaa ja yksinkertaistaa hitaita, monimutkaisia ja byrokraattisia menettelyjä, ja että komissio rationalisoi hallintojärjestelmää, jotta se vastaisi paremmin alueiden tarpeita. Tulevaisuudessa rajat ylittävän yhteistyön tulee perustua yhteiseen ja integroituun pitkän aikavälin rajat ylittävään strategiaan.

Seppänen
Arvoisa puhemies, rouva Karamanou kaukaa Itämeren altaan ulkopuolelta on laatinut asiantuntevan mietinnön myös Itämeren alueen ongelmista. Siitä hänelle kiitokset.
Suurin ongelma Tacis-ohjelman kehityksessä on byrokratia ja sitä on kahdenlaista. On EY-byrokratiaa avun myöntämisessä ja aivan omaa byrokratiaansa avun kohdemaissa. EU: n avustusohjelmat ovat usein toisaalta hajanaisia ja toisaalta päällekkäisiä, eikä apua koordinoida yhteisön eri ohjelmien kesken. Pitäisi koordinoida ja pitäisi olla vastuulliset koordinoijat.
Taciksessa on kysymys sangen pienistä rahasummista. Ne on eräällä tavalla korvamerkitty sellaisiin tarkoituksiin, että aina eivät parhaat hankkeet tule valituiksi. Tacis-rahat ovat EU: n poliittisia puskureita avunsaajamaihin päin. EU on sidottu G7ryhmän kautta esimerkiksi Tsernobylin reaktorisuojan rakentamiseen, ilman että sitojilla oli sitä varten budjetissa oikeudelliseen perustaan liittyviä rahoja. Tarvittavat poliittiset rahat otetaan Tacis-ohjelmasta. Näin ollen se on poliittinen vararahasto.
Tämä kritiikki ei välttämättä kohdistu rajat ylittävään yhteistyöhön. Siinä on usein kaksi osapuolta, jotka tuntevat toinen toisensa. Sen johdosta rahoja on mahdollista käyttää viisaammin kuin levittämällä niitä esimerkiksi Siperiaan, jossa ei ole vastaavia osapuolia. Kyllä Siperiaan rahaa mahtuu. Tärkeää on edistää aina sellaisia projekteja, joita voidaan valvoa. Näyttää siltä, että Tacis-apu on paljolti monopolisoitu ja rahat menevät usein niille, joilla on hyvä avun hakemisen tekniikka. Tästä konsulttien suosimisesta pitäisi päästä eroon.

Myller
Arvoisa puhemies, haluan myös kiittää parlamentin jäsen Karamanoua siitä, että hänen mietintönsä on sisällöltään erinomainen ja riittävän konkreettinen. Koska olen itse Euroopan parlamentin itäisin jäsen läheltä Venäjän rajaa, en millään muotoa ole voinut välttyä siltä, että minuun ollaan hyvin paljon yhteydessä niistä ongelmista, joita rajat ylittävään yhteistyöhön Suomen ja Venäjän välillä liittyy. Niinpä pidän erittäin hyvänä niitä ajatuksia, joita tähän mietintöön sisältyy eli että myös Tacis-ohjelmien puitteissa pitää päästä pitkäjänteisyyteen ja että Tacis-CBC -ohjelmien on oltava paitsi useampivuotisia myös hallinnoltaan yhteensopivia Interreg-ohjelman kanssa, jotta varmistetaan varojen tehokas käyttö.
Mietinnössä ehdotetaan yhteistä rahastoa rajat ylittävää yhteistyötä varten. Se on erinomainen keino ratkaista tämä ongelma. Pidän myös erittäin hyvänä ja tervetulleena sitä aluepoliittisen valiokunnan ehdotusta, että Tacis-CBC: n ja Interregin koordinaatio olisi otettava mukaan rakennerahastouudistukseen.
Tärkeä kannanotto on myös se, että pyritään priorisoimaan alueellisten viranomaisten välistä yhteistyötä ja se, että tulevaisuudessa, kun näistä hallinnollisista ongelmista päästään eroon, Tacis-CBC -ohjelmaan käytettäviä varoja on selkeästi lisättävä, prioriteetteina ympäristökysymykset, sosiaalisten erojen kaventaminen ja rajanylitykseen konkreettisesti liittyvät kysymykset. Suomen ja Venäjän välinen raja on EU: n ja Venäjän välinen raja ja myös Euroopan Unionin tulee kantaa vastuu siitä, että asiat rajanylityspaikoilla sujuvat kohtuullisesti.

Schröder
Arvoisa puhemies, parhaat onnitteluni esittelijälle, joka osoitti aluepoliittisessa valiokunnassa, että hän teki viehätysvoimaan ja päättäväisyyteen nojautuen tästä mietinnöstä menestyksen. Muutamia eriäviä mielipiteitä: esittelijä vaatii yhtenäisrahastoa EU: n ja kolmansien maiden rajat ylittäville hankkeille. Itse olen sitä mieltä, että siihen sisältyy vaara, että rahaston varat menevät sekaisin tällä hetkellä erillään toimivien ohjelmien varojen kanssa. Tällä hetkellä tiedämme, kuinka paljon EU-jäsenvaltiot ja EU: n ulkopuoliset valtiot saavat. Siitä pitäisi pitää kiinni jatkossakin.
Lisäksi esittelijä haluaisi pienten hankkeiden osalta luopua julkisesta sopimuksentekomenettelystä ja tehdä sen tarpeettomaksi. Vaikka kaikki vastustamme liialliseksi paisunutta byrokratiaa, olen silti sitä mieltä, että julkisia hankintoja koskevia sääntöjä pitäisi soveltaa myös pienten hankkeiden osalta.
Ja viimeiseksi: vaikka muutamat rantavaltio-osapuolet pitävät erityistä Itämeri-ohjelmaa erittäin mielekkäänä, olen kuitenkin sitä mieltä, että mikäli käynnistäisimme ehdotetun ohjelman, tarvitsisimme jatkossa useita erillisiä talousarviokohteita. Meidän pitäisi luopua näin erityisluonteisesta ohjelmasta.

Vallvé
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella rouva Karamanoua, koska hän on mielestäni tehnyt erinomaisen mietinnön rajat ylittävästä yhteistyöstä Tacis-ohjelman puitteissa. Kyse on tosiaankin yhdestä Euroopan unionin pisimmistä rajoista - niistä 1 300 kilometristä, jotka erottavat Venäjän Suomesta - rajasta, jolla on tapahtunut selkkauksia ja joka on ollut kauan aikaa täysin suljettu.
Rajat ylittävä yhteistyö on näillä idän maiden kanssa yhteisillä rajoilla monimutkaisempaa kuin Euroopan unionissa. Siellä on taloudellisia, sosiaalisia, kulttuurisia ja organisaatioeroja, ja yhteistyö on paljon vaikeampaa. Alue- ja paikallisviranomaisten osallistuminen on suotavaa. Rajat ylittävää yhteistyötä tehdään monesti kuntien tasolla, mutta jotta se olisi tehokasta, tarvitaan suurempaa koordinointia ja avoimuutta ja näille paikallisviranomaisille on annettava tietoa ja koulutusta siitä, mitä he voivat rajat ylittävän yhteistyön osalta tehdä. Muuten ohjelmat muuttuvat byrokraattiseksi eivätkä ne ole tässä mielessä tehokkaita.
On totta, että näissä hankkeissa on tarpeen rakentaa infrastruktuureja, ja lisäksi on otettava huomioon se, etteivät rajat ylittävät hankkeet ole raja-alueiden hankkeita. Ne ovat sellaisia hankkeita, jotka ulottuvat rajan molemmille puolille ja jotka auttavat lähentämään kansoja enemmän kummallakin puolella.

Hautala
Arvoisa puhemies, myös vihreiden ryhmä on erittäin tyytyväinen rouva Karamanoun mietintöön, joka koskee Tacis-ohjelmaa. Voimme lämpimästi kannattaa niitä perusehdotuksia, joita hänen mietintöönsä sisältyy, kuten ajatus yhden yhtenäisen rahaston perustamisesta ja ajatus, että kaikkea toimintaa pitäisi koordinoida hyvin selkeästi yhdessä muiden rahoitusinstrumenttien, muun muassa Interregin kanssa.
On erittäin tärkeää, että Taciksesta tulee tällainen joustava instrumentti, koska ongelmat Euroopan unionin itäisen rajan toisella puolella ovat suunnattomia eikä varmasti ole turhaa taas kerran muistuttaa siitä elintasokuilusta, joka tällä rajalla Venäjän ja Suomen välillä edelleen vallitsee. Sitä pidetään suurempana kuin Yhdysvaltain ja Meksikon välistä elintasokuilua.
Mielestäni jatkossa on painotettava voimakkaasti ympäristöongelmia ja pidämme oikeana sitä, että mietinnössä mainitaan erikseen ydinturvallisuusongelmat. Aivan Euroopan unionin ja Suomen rajan tuolla puolen on useita kymmeniä äärimmäisen vaarallisia ydinreaktoreita: Kuolassa, Pietarissa ja aivan pohjoisessa Kuolan niemimaalla Muurmanskissa sotilaalliset reaktorit, jotka myös pitäisi ottaa huomioon. Onneksi Euroopan unioni on jonkin verran tukenut työtä, jolla nyt on pyritty alustavasti ratkaisemaan näitä suunnattomia ongelmia. Mutta tavoitteena pitäisi olla se, että nämä ydinreaktorit todellakin saadaan kaikki käytöstä pois ja että jäteongelmat pystytään ratkaisemaan tyydyttävällä tavalla.
Haluaisin vielä mainita, että tästä suuresta elintasokuilusta johtuen on äärimmäisen tärkeää, että Venäjällä kehitetään asianmukaista sosiaalipolitiikkaa. Jos niin ei tapahdu, on varmaa, että ongelmat räjähtävät käsiin.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, sydämelliset onnitteluni esittelijälle tämän mietinnön johdosta. Mietinnössä korostetaan välttämättömyyttä siihen, että käsittelemme Euroopan parlamenttina jatkuvasti unionin reuna-alueilla tapahtuvaan kehitykseen liittyviä asioita ja ennen kaikkea tarkastamme myös satunnaisesti, kuinka komissio panee politiikat täytäntöön, ennen kaikkea suurten ulkopoliittisten ohjelmien, Medan, Tacisin ja Pharen, osalta.
Me tiedämme - ja useat puhujat ovat siihen jo viitanneetkin - että Tacis-ohjelman puitteissa olemme tekemisissä maiden kanssa, joiden poliittiset traditiot poikkeavat huomattavasti niistä, joihin me olemme tottuneet. Siksi komissio ansaitsee myös ymmärtämystä, jos se ei toisinaan onnistu saavuttamaan toivottuja tuloksia välittömästi. Toisaalta meillä on lupa ja meidän täytyykin edellyttää, että komissio ilmaisee selvästi, millä edellytyksillä sen voi olettaa pystyvän panemaan kyseiset politiikat - esimerkiksi Tacis-ohjelman puitteissa - tehokkaasti täytäntöön. Vain siten politiikkojen toteutumista voi lopulta arvioida. Tämän tutkiminen on myös lopulta parlamentin tehtävä.
Tässä keskustelussa ei ole vielä puututtu esimerkiksi siihen tosiasiaan, että talousarvion valvontavaliokunta on lähtenyt valtioiden rajat ylittävän yhteistyön (Tacis) yhteydessä määrärahojen käytön osalta siitä, että tähän mennessä, eli vuosina 1996 ja 1997, kokonaismääräksi arvioidusta 60 miljoonasta ecusta käytettiin kaikkiaan 58 000 ecua. Toivon, että voimme tulevissa mietinnöissä kertoa paremmista toteutuksista, ja että teidän esille tuomienne aiheiden täytäntöönpanolla on ollut hiukan tehokkaampaa vaikutusta.

Otila
Arvoisa puhemies, Tacis-ohjelman avullahan on tarkoituksena helpottaa kohdemaiden eli Venäjän, muiden IVY-maiden ja Mongolian siirtymistä demokratiaan ja markkinatalouteen sekä edistää kohdemaiden integroitumista kansainväliseen talouteen.
Suomalaiset konsultit ovat onnistuneet saamaan hyviä projekteja ohjelman kautta etenkin raja-aluehankkeisiin Venäjällä, jos toki muuallakin. Kokemukset Tacis-ohjelmasta eivät kuitenkaan ole pelkästään positiivisia. Projekteille on tyypillistä, että ulkomainen firma tuo konsultit mukanaan kohdemaahan eikä paikallista asiantuntemusta ja kapasiteettia käytetä, vaikka sitä on olemassa ja se on korkeatasoistakin. Tämä on aiheuttanut syystäkin närää varsinkin Venäjällä. Lisäksi ohjelmasta puuttuu varsinainen investointikomponentti. Vaikka investointimahdollisuuksien lisäämisestä onkin jo puhuttu, konkreettista muutosta ei ole vielä tullut. Mitä hyötyä on tehdä teknisiä ja taloudellisia analyysejä, jos muutoksia ei voida toteuttaa, vaikka asiakirjat osoittaisivatkin niiden olevan hyödyllisiä? Rahoitusmahdollisuuksia on näin ollen ehdottomasti parannettava.
Erityisesti haluan vielä lopuksi painottaa unionin ja Venäjän raja-alueilla olevien ympäristöongelmien ja ydinturvallisuuskysymysten nopeaa ratkaisua Tacis-ohjelmaakin hyväksi käyttäen.

Gradin
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella arvoisaa parlamentin jäsentä, rouva Karamanoua, mietinnöstä ja päätöslauselmasta rajat ylittävästä yhteistyöstä Tacis-ohjelman puitteissa. Tällaisen yhteistyön merkitys kasvaa tulevaisuudessa. Laajentumisen jälkeen EU: lla on entistä laajemmat raja-alueet Venäjän kanssa. EU: lla tulee olemaan raja-alueita Ukrainan, Valko-Venäjän ja Moldovan kanssa samoin kuin suora yhteys Mustallemerelle. Rajat ylittävä yhteistyö Tacis-ohjelman puitteissa edistää koko alueen taloudellista kehitystä ja vakautta.
Mietinnössä asetetaan ympäristöalan ja energiankäytön toimet etusijalle. Komissio on tästä samaa mieltä. Etusijaisuutta heijastelee se, että yli 30 % vuosien 1996 ja 1997 ohjelman talousarvioista myönnettiin näihin aloihin liittyville hankkeille. Toinen asia, jota mietinnössä korostetaan, on tarve kannattaa rajanylitykseen ja tullaukseen liittyvien käytännön esteiden purkamista. Suuri osa rajat ylittävän yhteistyön hankkeista Tacis-ohjelman puitteissa liittyy näillä alueilla tehtäviin parannuksiin. Tulevaisuudessa näitä toimia ei keskitetä vain paikallisliikenteeseen. Hankkeita ohjataan myös rajanylityksiin pääasiallisilla kuljetuskäytävillä, jotka yhdistävät äskettäin itsenäistyneet valtiot Keski- ja Länsi-Euroopan kanssa.
Ohjelman toteutuksessa on ollut viiveitä, mutta, kuten esittelijä korostaa, tämä on suurelta osin seurausta yhteistyön rajat ylittävästä luonteesta. Infrastruktuuriin liittyvien hankkeiden täytäntöönpano on osoittautunut erityisen monimutkaiseksi. Ne saattavat usein osallisiksi monia ministeriöitä samoin kuin eri viranomaisia. Parannuksia pitäisi kuitenkin tehdä; esimerkkinä mainittakoon vahvempi yhteys muiden EU: n rajat ylittävien yhteistyöohjelmien jo olemassa oleviin hallinnollisiin rakenteisiin.
Komissio on samaa mieltä kuin esittelijä siitä, että paikallisviranomaisten kouluttamisen ja kehittämisen on oltava rajat ylittävän yhteistyön toinen prioriteetti. Komissio on myöntänyt miljoona ecua alueellisen kapasiteetin rakentamisaloitteille vuodeksi 1997. Hankkeita ollaan paraikaa panemassa täytäntöön.
Haluaisin lopuksi korostaa, että rajat ylittävästä yhteistyöstä tulee jatkuvasti yhä tärkeämpää Itä- ja Keski-Euroopassa. Parlamentin mietintö ja tämänpäiväinen keskustelu ovat vaikuttaneet hyödyllisellä tavalla unionin politiikan kehittämiseen tällä alueella.

Puhemies
Puhemiehistö onnittelee esittelijää rouva Karamanoua tämän tärkeän mietinnön saamasta yleisestä parlamentin hyväksynnästä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 19.50.)

