Stabiliserings- og associeringsaftale EF/Bosnien-Hercegovina - Stabiliserings- og associeringsaftale EF/Bosnien-Hercegovina (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Pack for Udenrigsudvalget om forslaget til Rådets og Kommissionens afgørelse om indgåelse af stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Bosnien-Hercegovina på den anden side - C6 0255/2008 -;
og redegørelserne fra Rådet og Kommissionen - Stabiliserings- og associeringsaftale EF-Bosnien-Hercegovina.
Doris Pack
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. kommissær, hr. rådsformand, mine damer og herrer! Jeg har for nylig læst, at Bosnien er en velment stat, men en stat, der ikke fungerer. Dette land må leve med Daytonaftalen, der gudskelov afsluttede krigen i 1995, men som indeholder for lidt til, at den samlede stat kan fungere, og for meget til, at staten får lov til helt at gå til grunde.
Landet har en politisk klasse, der så godt som intet ansvar vil påtage sig. To politikere i landet dominerer det politiske liv og påvirker hinanden som forbundne kar. Den ene ønsker at vende tilbage til tiden før 1999, dvs. han ønsker en opsplitning i to statsenheder. Den anden ønsker at gøre sin statsenhed til en stat i staten.
Staten Bosnien-Hercegovina kan imidlertid kun fungere, hvis alle erkender realiteterne og indser, at ændringer af forfatningen kun kan lade sig gøre i forståelse med alle tre etniske grupper. Begge statsenheder skal styrke den samlede stat. Derfor bliver alle bosniske politikere selv nødt til at iværksætte en forfatningsreform via de ansvarlige institutioner, navnlig parlamentet, og sikre, at man involverer civilsamfundet i processen.
Den muslimsk-kroatiske føderation kunne tjene som eksempel. Den ikkefunktionsdygtige opbygning med kommuner, ti kantoner og en føderal regering er ikke selvforskyldt og er det rene vanvid. Beslutningstagningen skal finde sted på så få niveauer som absolut muligt og så tæt på borgerne som muligt, hvis kravene i stabiliserings- og associeringsaftalen og vedrørende tiltrædelse af EU skal opfyldes.
Ca. 167 ministre og alt, hvad det indebærer, er den største udgiftspost for staten. Rivaliseringen mellem de to førnævnte politikere og deres tilhængere har fatale konsekvenser. De sætter de etniske grupper op imod hinanden på den gammelkendte måde ved at oppiske en stemning af angst og mistillid. Den etniske opsplitning er ikke blevet mindre, men derimod større. I stedet for at sætte alt ind på at få styr på opbygningen af en fælles energiforsyning, skabe et funktionsdygtigt indre marked, forbedre det almene undervisningssystem og tiltrække investorer til landet med troværdige politikker er det partipolitisk mundhuggeri og endeløs mistillid, som gennemsyrer det aktuelle politiske liv.
Har Sarajevo stadig brug for den højtstående repræsentant? Han har ikke anvendt sine vide beføjelser i lang tid. Der er ikke længere nogen, som frygter hans påbud, selv hvis det kom, og vi kan derfor spørge os selv, om der er nogen som helst grund til, at EU's særlige repræsentant ikke overtager hans plads og tager vare på EU-forhold, således at man i det politiske liv i Bosnien endelig kan tage fat på de vigtigste reformer, som er nødvendige for at bringe landet fremad.
Politikerne kan ikke blive mere inaktive, end de er nu, også efter hans exit. Man kan så bare håbe på, at de efterfølgende muligvis vil vågne op og tage skæbnen i egne hænder. EU har i flere år med finansiering og knowhow forsøgt at få landet ud af den trængte situation, men resultaterne er ikke overvældende. De mennesker, der gerne vil vende tilbage, har ikke mulighed for at gøre det, og den etniske opsplitning bliver derfor mere og mere uoverstigelig. Uigennemsigtige privatiseringer og korruption, den manglende pressefrihed i dele af landet og intimidering af ngo'er er alt sammen faktorer, som får mange mennesker til at miste modet og vende landet ryggen.
Den evindelige diskussion om en politireform har præget det politiske liv i over tre år, indtil der blev opnået en aftale om et yderst utilstrækkeligt lovforslag. Ikke desto mindre har EU klynget sig til dette halmstrå og undertegnet aftalen, så man endelig kunne komme i gang med andre væsentlige politiske projekter i landet.
Her i Parlamentet støtter vi også dette tiltag og forventer, at politikerne benytter sig af denne lejlighed. Jeg vil gerne endnu en gang understrege, at kun den samlede stat Bosnien-Hercegovina kan blive medlem af EU. Enhver, der undergraver statens evne til at fungere, vil - uanset hvad man måtte sige - ikke nå dette mål. Jeg kan således kun opfordre samtlige medlemmer af parlamentet i regionen til en gang for alle at komme til fornuft og indrette deres politik efter borgernes ve og vel.
Jean-Pierre Jouyet
formand for Rådet. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Rehn, fru Pack, mine damer og herrer! Jeg vil gerne begynde med at takke fru Pack meget for kvalitetsniveauet i hendes betænkning og for det, hun netop sagde, da det gør det muligt for mig at fatte mig i al korthed vedrørende dette vanskelige punkt.
Som bekendt sætter Rådet - hvilket jeg kan bekræfte i dag - stor pris den europæiske indgangsvinkel i landene i Vestbalkan. Denne udvikling i retning af europæisk integration af Balkanlandene blev desuden iværksat på initiativ fra det franske formandskab, som fortsat bakker meget op om denne målsætning. Udviklingen startede i 2000, hvor EU for første gang samlede alle disse lande på topmødet i Zagreb og anerkendte forhåbningerne om at komme med i EU.
Hvert af Balkanlandene har udsigt til dette i dag, hvilket garanterer stabiliteten i regionen og udviklingen, både politisk og økonomisk, i de enkelte lande. Desuden giver udsigten til EU-medlemskab mening, og giver især mening for Bosnien-Hercegovina, der er det land i regionen, som jo har lidt mest på grund af konflikterne som følge af opsplitningen af det tidligere Jugoslavien. Dette land står dog i dag - som fru Pack påpegede - ved en skillevej mellem at være orienteret mod Europa, hvilket vil bringe landet til at blive fuldt medlem af EU, og trække sig tilbage i sig selv baseret på bagudrettet nationalistisk retorik.
Det ligger i sagens natur, at de bemærkelsesværdige fremskridt, der er sket i første kvartal 2008 har sat Unionen i stand til at træffe en historisk beslutning om at undertegne denne stabiliserings- og associeringsaftale med Bosnien-Hercegovina. Dette var et tegn på, at landets politikere med viljestyrke og beslutsomhed kunne nå frem til en konsensus og foretage de nødvendige reformer. Det er denne beslutsomhed, som Rådet gerne ville anerkende ved at undertegne denne aftale i juni, når de fire betingelser først var blevet opfyldt. Disse fire betingelser er som bekendt: et godt overordnet samarbejde med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende det Tidligere Jugoslavien, reform af den offentlige radio, forbedring af den offentlige forvaltning og iværksættelse af en politireform.
Undertegnelsen af aftalen og interimsaftalen i Luxembourg den 16. juni var et særlig vigtigt trin i relationerne mellem EU og Bosnien-Hercegovina. Dette bør give fornyet fremdrift til landets bestræbelser på at komme med i EU. Det er en faktor, som straks bør udnyttes i praksis.
Jeg vil gerne minde om, at interimsaftalen trådte i kraft den 1. juli. Dette er et første skridt, men jeg må sige, at det ikke er afslutningen på begyndelsen! Der er fortsat meget at gøre. Dette er den besked, som vi og kommissær Rehn, der er til stede her i Parlamentet, gav til landets embedsmænd, da vi traf dem i forbindelse med FN's generalforsamling og ved trojkaens møde.
Vedrørende de centrale områder i aftalen og det europæiske partnerskab skal vi ikke alene konsolidere de stedfundne fremskridt, men også - som understreget af fru Pack - fremskynde reformerne. Det er særdeles vigtigt, at fremdriften i reformerne vedrørende retsstatsprincipperne, overholdelse af de demokratiske spilleregler og også spørgsmål i forbindelse med reformen af politiet bliver meget stærkere, end det er tilfældet i dag.
Man skal ikke komme og sige til os, at der er problemer i form af splittelse mellem politikerne og offentligheden i Bosnien-Hercegovina, fordi alle undersøgelser viser, at forhåbningen om EU-medlemskab hos Bosnien-Hercegovinas befolkning er særdeles stor. Over 80 % af befolkningen ønsker oprigtigt at komme med i EU! Hvad er det, der afholder politikere i Bosnien-Hercegovina fra at reagere på befolkningens berettigede forhåbning?
For vores vedkommende gør vi i EU-sammenhæng alt, hvad vi kan, for at støtte landet økonomisk og finansielt, hjælpe det fremad, hjælpe det på vej vedrørende sikkerhed og hjælpe det fremad på vejen mod modernisering af politistyrken med de politimissioner, vi har udstationeret sammen med de militære missioner.
Erfaringerne fra de sidste EU-udvidelser - og jeg skal nok slutte nu - viser, at indsatsen i forbindelse med den europæiske dagsorden kan svare sig. Jeg så gerne, at de politiske ledere i Bosnien-Hercegovina forstod, at stabiliserings- og associeringsaftalen udgør et solidt fundament og et redskab, hvormed landet kan indgå markante forpligtelser. Vi giver ikke op med hensyn til at hjælpe dem, men vi har opnået det, der var vores ansvar at opnå. Det er op til landets politikere virkelig at forstå, hvad landets forpligtelser er, og at opfylde dem med henblik på at sikre det, der er den eneste mulige vej at gå, nemlig en ufravigelig forpligtelse til tættere bånd med EU.
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne takke Doris Pack for hendes fremragende betænkning. Jeg glæder mig over denne mulighed for at drøfte Bosnien-Hercegovina med parlamentsmedlemmerne i dag på et tidspunkt, der er meget afgørende for landet og dets forhåbninger i forhold til Europa.
Undertegnelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen (SAA) i juni var et betydeligt skridt i den rigtige retning for Bosnien-Hercegovina. Sammen med påbegyndelsen af visumdialogen var det et klart signal til landets befolkning om, at dets fremtid ligger i EU.
EU kunne iværksætte SAA i december og undertegne aftalen i juni, fordi landets politiske ledere tog sig sammen og nåede frem til en konsensus om de vigtigste betingelser, navnlig om politireformen. Dette beviser, at der kan opnås fremskridt, og kriser kan overvindes, når den politiske vilje er til stede, som hr. Jouyet så rigtigt påpegede.
Denne konsensus er dog siden smuldret, og reformerne er sat i bero. Nationalistisk retorik forud for lokalvalgene i oktober var en medvirkende årsag til denne forværring. Men landets politiske problemer stikker meget dybere end som så.
Det manglende fælles syn blandt landets ledere på dets fremtid og den manglende konsensus omkring EU-reformer skader i betydelig grad landets muligheder i forhold til Europa. Der er også åben overensstemmelse om de fleste politiske spørgsmål, hvorimod man ikke har nogen hast med eller føler noget ansvar for at komme ud af det politiske dødvande.
Jeg udtrykte mine alvorlige bekymringer over for landets præsident under mit besøg i Sarajevo for nogle få dage siden. Jeg understregede, at Bosnien-Hercegovina nu er nødt til at sætte EU-relaterede reformer øverst på den politiske dagsorden og tage fat på prioritetsområderne vedrørende det europæiske partnerskab, herunder stats- og institutionsopbygningen.
Parlamentets beslutning sender et stærkt signal til lederne i Bosnien-Hercegovina om at komme videre med reformerne og få deres land tilbage på vejen mod Europa.
Ligeledes skal Bosnien-Hercegovina kunne tale med én stemme for at kunne fremme den europæiske integration. En anden lakmusprøve for landets evne til at levere varen vedrørende EU-integration er folketællingen. Set fra EU's side er data fra folketællinger som bekendt af afgørende betydning for den sociale og økonomiske planlægning og udvikling samt for de fleste fællesskabspolitikker.
Kommissionen vil fremsætte sin vurdering af situationen i Bosnien-Hercegovina i evalueringsrapporten den 5. november. Ligesom Parlamentet vil vi også påpege, at lederne i Bosnien-Hercegovina enten kan fortsætte med at skændes og sakke bagud i forhold til deres naboer eller komme videre med reformerne og bevæge sig hen imod EU.
Parlamentets beslutning understreger, at nedlæggelsen af kontoret for den højtstående repræsentant (OHR) og styrkelsen af EU's rolle fortsat skal være vores endelige mål. Jeg er helt enig.
Det er op til Fredsimplementeringsrådet at træffe afgørelse om OHR's fremtid, men det er indlysende i Bosnien-Hercegovinas interesse at nå et punkt, hvor der ikke længere er brug for OHR, hvilket således vil bane vejen for, at EU's tilstedeværelse bliver stærkere, og at landet efterhånden bliver medlem af EU. Efterhånden som vi bevæger os ind i den næste fase i vores relationer, skal Bosnien-Hercegovina med andre ord selv tage fuldt ansvar for den reformproces, som understøtter landets udsigt til medlemskab af EU. Undertegnelsen af SAA i sommer tilvejebragte en mulighed, som man ikke må lade gå tabt. Udfordringen for Bosnien-Hercegovinas ledere er at opnå en grad af politisk konsensus, som har resulteret i fremskridt vedrørende EU-integration i andre lande i Vestbalkan. De har gjort det tidligere, så de kan gøre det igen. Forhåbentlig bliver vores budskaber nu hørt.
Anna Ibrisagic
Hr. formand! I juni undertegnede Bosnien-Hercegovina en stabiliserings- og associeringsaftale med EU. Landet tog således et væsentligt skridt i den rigtige retning på vejen mod medlemskab af EU, men arbejdet er så langt fra færdigt. EU's engagement kan og bør ikke mindskes i troen på, at alt nu vil ordne sig selv. Der udestår en hel række udfordringer. Forfatningsreformen er ikke blevet gennemført. Spørgsmålet om statsejendom i Brčko-distriktet er stadig uløst.
Der hersker åbenbart vidt forskellige opfattelser både i Bosnien selv og i det internationale samfund med hensyn til, hvornår og hvordan den højtstående repræsentants kontor skal lukkes. Jeg mener bestemt ikke, at lukningen af kontoret kan være et mål i sig selv. Derimod er målet, at de krav og vilkår, som Fredsimplementeringsrådet har stillet over for Bosnien, skal opfyldes, så det bliver muligt at omdanne den højtstående repræsentants kontor til et kontor for EU's særlige repræsentant. I den forbindelse, ligesom vedrørende en række andre udfordringer, som Bosnien står over for, er det meget vigtigt, at det internationale samfund står forenet. At tro at de lokale parter i Bosnien selv vil kunne blive enige om f.eks. forfatningsreformer er naivt og efter min mening ligefrem farligt.
Den nye forfatning skal føre til en stærk og forenet stat, hvis landet fortsat skal kunne tilnærme sig EU. Den politiske dialog i Bosnien tyder dog ikke på nogen interesse i at opnå dette. Det er lige så farligt at tro, at det internationale samfunds engagement kan mindskes, nu hvor Bosnien har gjort visse fremskridt, og den internationale militære tilstedeværelse til stadighed reduceres. Tværtimod er det nu, at EU selv får et endnu større ansvar. Visse foranstaltninger, som f.eks. lempelser for personer, der vil rejse til og studere i udlandet, samt hjælp til at udvikle demokrati og gennemføre de nødvendige reformer er bare et par eksempler på områder, hvor EU kan og bør være mere aktiv.
Vores engagement og den måde, hvorpå vi håndterer situationen i Bosnien i de kommende måneder og år, bliver afgørende, ikke alene for Bosniens fremtid og sikkerhed, men også for hele regionens fremtid og sikkerhed.
Libor Rouček
Hr. formand! Stabiliserings- og associeringsaftalen er den første omfattende internationale aftale mellem Bosnien-Hercegovina og Den Europæiske Union. Aftalen skal fremme og sætte skub i Bosnien-Hercegovinas overgang til en fuldt funktionel retsstat og også til en fuldt funktionsduelig økonomi. Opfyldelsen af denne aftale vil bringe de helt afgørende forudsætninger for Bosnien-Hercegovinas fulde medlemskab af EU i fremtiden på plads. Den hastighed, hvormed aftalen træder i kraft, vil dog hovedsagelig afhænge af det fælles ønske og den fælles vilje hos befolkningen i Bosnien-Hercegovina og de politiske ledere.
Aftalen er blevet undertegnet med Bosnien-Hercegovina som helhed og ikke med de separate statsenheder. Hvis Bosnien-Hercegovina en dag skal blive medlem af EU, er det i begge statsenheders og alle tre gruppers interesse at arbejde sammen om at skabe en forenet og velfungerende stat. Bosniere, serbere og kroater skal derfor med samlede kræfter via deres vigtigste politiske partier sigte mod at styrke forvaltningen i landet på alle niveauer. En vigtig del af denne proces er spørgsmålet om opbygningen af de fremtidige institutioner. Det internationale samfund, herunder EU's repræsentanter, kan her give en hjælpende hånd. Enhver opbygning af institutionerne skal dog være resultatet af en frivillig aftale mellem befolkningerne i Bosnien og Hercegovina selv. Efter min opfattelse er det også vigtigt for associeringsprocessen at tage højde for landets økonomiske niveau. Der er også her behov for samarbejde mellem begge statsenheder for at skabe et fælles indre marked for hele Bosnien-Hercegovina. Det er utænkeligt, at et land søger om medlemskab af det fælles europæiske marked, samtidig med at landets eget marked fortsat ikke fungerer som ét marked. Jeg vil gerne slutte af med at udtrykke min påskønnelse af betænkningen udarbejdet af Doris Pack og med at opfordre medlemsstaterne i EU til at ratificere denne aftale hurtigt.
Jules Maaten
Hr. formand, hr. kommissær, hr. rådsformand! I morgen stemmer vi om beslutningen om stabiliserings- og associeringsaftalen mellem EU og Bosnien-Hercegovina. Selv om min gruppe støtter aftalen, ønsker vi ikke, at den skal anvendes til at sikre, at landet bliver reformeret og moderniseret på en række centrale områder.
Bosnien er ikke klar til EU-medlemskab - så langtfra. Med hensyn til styreform og domstolskompetence står der en hel del tilbage at gøre i Bosnien. Der skal også rettes større opmærksomhed mod at opspore og retsforfølge krigsforbrydere og bekæmpe korruption og international kriminalitet. Og frem for alt er man som nævnt flere gange nødt til at gøre noget ved de interne strukturer, bureaukratiet og det interne samarbejde.
Jeg må tilstå, at jeg ved mit nylige besøg i Sarajevo var helt og aldeles chokeret over den manglende ansvarsfølelse hos landets politikere. Kommissæren berørte dette tidligere, og fru Pack var meget opmærksom på dette aspekt i sin fine betænkning.
Man sidder tilbage med en opfattelse af, at alle de problemer, der plager landet, er udefrakommende, og at alle løsningerne således skal komme udefra. Det er som om, det er omverdenens skyld, at der bliver spillet intern pingpong på forskellige niveauer og i forskellige dimensioner, og at vi derfor også skal løse problemerne. Men sådan fungerer tingene ikke. Det er ikke alene i vores interesse at få udviklingen tilbage på sporet i Bosnien og få Bosnien til at komme os halvt i møde med hensyn til landets europæiske skæbne. Det er også i Bosniens egen interesse.
Noget af det, jeg synes var positivt - og jeg vil gerne pointere dette tydeligt - er den indsats, der ydes af forskellige parter, såsom alle mulige erhvervsdrivende, både store og små virksomheder, der forsøger at få gang i hjulene rent økonomisk - selv om man gør livet meget surt for dem på grund af det manglende indre marked - ngo'er, som gør alt, hvad de kan, og gør det godt, samt især Europas bidrag i landet: de europæiske tropper derovre, den højtstående repræsentant og ikke mindst Kommissionens arbejde derovre. Jeg synes, Kommissionen gør et godt stykke arbejde derovre, og det gør mig stolt over at være europæer.
Gisela Kallenbach
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne takke ordføreren for det sædvanlige fremragende samarbejde. Med denne beslutning skal vi sende et stærkt signal til vores partnere i Bosnien-Hercegovina, et klart ja på tværs af partiskel til den fortsatte EU-integrationsproces, en klar anerkendelse af de skete fremskridt, men et klart nej til yderligere nationalistiske eller endog separatistiske tendenser, hvormed embedsmænd forsvarer deres stillinger, og hvorunder befolkningen lider.
I mange år har der kun på papiret været enighed om seriøse programmer vedrørende flygtninges tilbagevenden. Den reelle og politiske vilje til at gennemføre programmerne i praksis er nærmest underudviklet. Retten til og muligheden for at vende tilbage, forsoningsprojekter og strafferetlig forfølgelse af krigsforbrydelser på alle niveauer er grundlæggende forudsætninger for den fredelige, demokratiske udvikling af retsstatsprincippet i denne del af Europa, vi håber på. Det afgørende grundlag er, at Daytonaftalen afløses af en forfatning, der er vedtaget af demokratisk valgte medlemmer af parlamentet i Bosnien-Hercegovina og med deltagelse af civilsamfundet, og som ikke er kommet til verden ved en studehandel mellem partiledere.
Jeg har en bøn til Kommissionen om, at den skal forlade den slagne vej og udvise så stor fleksibilitet som muligt, således at EU-midlerne kan anvendes mere effektivt og målrettet. Lad mig komme med en yderligere afsluttende opfordring til medlemsstaterne om, at de skal ratificere stabiliserings- og associeringsaftalen hurtigst muligt for at bevise, at man kan stole på dem.
Ryszard Czarnecki
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Det er vores pligt at sætte skub i Bosnien-Hercegovinas tiltrædelse af Den Europæiske Union. EU bør føle en vis skyld og bære noget af ansvaret ved at have forholdt sig tavs, handle uanstændigt eller utilstrækkeligt eller forholde sig helt passiv, da blodet i 1990'erne flød på Balkan, herunder i Bosnien-Hercegovina, og tusindvis af mennesker mistede livet. Vi er i dag derfor nødt til at hjælpe Bosnien-Hercegovina og gøre landets færd på vejen mod EU lettere, idet vi samtidig ved, at vejen til Bruxelles går op ad bakke og hverken økonomisk eller nationalt er så ligetil. Vi skal ikke forsøge at afskrække Sarajevo, men samtidig skal vi holde øje med myndighederne der. Lad os give grønt lys for det bosniske køretøj. Lad os håbe, at køretøjet ikke forulykker undervejs, og at EU ikke får brug for at uddele klip i kørekortet til Bosnien, og lad os ikke foregribe begivenhedernes gang med hensyn til, om det er det samme køretøj, der når frem til Bruxelles, som det, der startede turen. Lad os give de mennesker, som bor der, lov til at bestemme deres egen fremtid.
Erik Meijer
Hr. formand! 16 år efter Jugoslaviens sammenbrud er Bosnien-Hercegovina stadig et protektorat med en udenlandsk tilsynsførende og udenlandsk militær tilstedeværelse. Der er ingen aftale mellem de tre befolkningsgrupper og de vigtigste politiske partier om den fremtidige styreform. Enhver indsats fra EU's side for at gennemtvinge en styreform af denne type er slået fejl og vil også gøre det fremover. Serbere, kroater og bosniere må finde deres egen vej. Alle, som ønsker at holde sammen på denne miniudgave af Jugoslavien, må finde føderale eller konføderale løsninger, hvor alle tre befolkningsgrupper er ligeværdige og har deres eget ansvar for styreform og for deres områder.
Min gruppe støtter associeringsaftalen, som efter vores opfattelse burde have været vedtaget meget tidligere og uden krav om en forvaltningsreform. I Udenrigsudvalget har min gruppe forelagt ændringsforslag med henblik på at finde langsigtede løsninger, som understøttes af hver enkelt administrativ enhed, og til beskyttelse af den indenlandske økonomi. Dette vil sikre, at EU hurtigt kan trække sig tilbage fra alle indenlandske områder. Et flertal forkastede disse løsninger og ønsker fortsat tilstedeværelse i Bosnien. Dette betyder desværre, at min gruppe ikke kan støtte det endelige resultat af Pack-betænkningen.
Bastiaan Belder
Hr. formand! Tillad mig at begynde med en generel kommentar. De to nederlandske partier, jeg repræsenterer, er meget positivt stemt over for Bosnien-Hercegovinas mulighed for at komme med i EU.
Jeg har to spørgsmål til Rådet og Kommissionen. I lørdags var der en artikel i den nederlandske presse med en foruroligende overskrift: "Bosnien på nippet til at eksplodere". Artiklen var et interview med en insider, der er en stor autoritet på området. Jeg vil spørge Rådet og Kommissionen, om de er enige i dette foruroligende udsagn om, at Bosnien faktisk er tæt på at eksplodere - også set i lyset af den store udbredelse af våben i landet.
Det andet punkt, jeg gerne vil fremhæve, er efter min mening endda endnu mere alvorligt. Jeg har i et stykke tid været ved at sætte mig ind i fænomenet salafisme og muslimsk radikalisme i Bosnien-Hercegovina, understøttet af videnskabelig forskning, bl.a. i mit eget land. Jeg vil gerne høre om Rådets og Kommissionens syn på Bosnien som tilflugtssted og base for radikale muslimer på Balkan og i resten af Europa. Eksperterne påstår, at EU's institutioner simpelthen forbigår dette alvorlige problem. Forsigtighed er derfor påkrævet. Jeg vil gerne høre, hvordan Rådet og Kommissionen ser på dette problem. Det er immervæk ganske alvorligt. Bosnien er på vej til at blive medlem - og med disse radikale muslimer... Internt, eksternt, også aktive i EU's medlemsstater, bl.a. Østrig, Nederlandene, de skandinaviske lande - vi bør ikke blot slå det hen. Jeg vil sætte pris på at høre Rådets og Kommissionens kommentarer.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! Jeg tror, vi bør udvise uhyre stor forsigtighed og genoverveje, om det er klogt at give Bosnien-Hercegovina udsigt til EU-medlemskab. Det blev for et øjeblik siden påpeget, at mange af betingelserne endnu ikke er blevet opfyldt.
Selv om det er helt oplagt, vil jeg gerne nævne problemet med væksten af den islamiske fundamentalisme i Bosnien. Det bliver mere og mere indlysende, at de salafistiske netværk bliver udviklet med økonomisk og logistisk støtte fra Saudi-Arabien. Ikke alene udgør disse netværk en trussel mod freden i landet selv, men de bringer også hele Europas sikkerhed i fare.
Jeg vil derfor gerne bakke op om det spørgsmål, som hr. Belder stillede. Kunne Rådet og Kommissionen svare på, hvilke foranstaltninger, der træffes for at forhindre problemet med eventuelle terrornetværk i at sprede sig til EU?
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand, hr. rådsformand, hr. kommissær! Indgåelse af associeringsaftalen er uden tvivl godt for begge parter - for Den Europæiske Union og for Bosnien-Hercegovina - men kun under visse betingelser, nemlig hvis den ratificeres hurtigt, og, vigtigst af alt, hvis gennemførelsen af reformer - navnlig af forvaltningen i Bosnien-Hercegovina og af de politiske beslutningsprocesser - kommer i gang hurtigt.
Vi ved alle, at Daytonaftalen på den ene side har bragt fred, men på den anden side har man dermed imidlertid skabt en meget kompliceret struktur med en række regeringer og parlamenter og har igen taget hensyn til etnicitet. Man har med andre ord ti kantoner og har brug for ca. 13 indenrigsministre for at få vedtaget en asyllov i landet. Den politiske proces er så kompliceret, at det nok er svært at overgå.
Disse vanskeligheder blev åbenlyse under politireformen. Det tog år at få hindringerne af vejen og nå frem det punkt, hvor man kunne gennemføre disse politireformer, som er en af forhåndsbetingelserne. Efter min opfattelse betyder dette, at Bosnien-Hercegovina skal udvikle viljen til at samarbejde ud over det, der har været gældende indtil nu, og selv gennemføre reformer på alle niveauer.
Efter politireformen har vi nu i Bosnien-Hercegovina mulighed for at tage reelle forholdsregler i relation til grænsebeskyttelse, at træffe afgørelse om visumbestemmelser og at koordinere bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og narkotika- og menneskehandel bedre end tidligere.
Sikkerhed og stabilitet er af afgørende betydning, hvis borgerne skal kunne have tillid til staten Bosnien-Hercegovina. Derfor skal Bosnien-Hercegovina efter min opfattelse overvinde de interne barrierer, som stadig er der. EU har med associeringsaftalen vist, at man var og er rede til at hjælpe, men de reelle fremskridt skal komme fra landet selv.
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne sige hjertelig tak til Doris Pack for hendes betænkning og frem for alt for hendes engagement. Jeg vil også gerne afvise beskyldningerne fra visse medlemmer, som udelukkende ser Bosnien-Hercegovina ud fra en synsvinkel om påståede eller faktiske islamiske terrornetværk. Det er helt og aldeles uretfærdigt, og det er også afslørende, at det parlamentsmedlem, der efterfølgende spurgte Kommissionen om, hvad der kan gøres ved dette, allerede har forladt mødesalen. Det siger noget om, hvor alvorligt man tager problemet.
Kommissær Rehn har også nævnt, at 2009 kunne være et afgørende år for Balkan. Makedonien vil forhåbentlig indlede forhandlingerne, Kroatien vil forhåbentlig afslutte forhandlingerne, og Montenegro, Serbien og muligvis endda Albanien vil opnå kandidatstatus. Derefter kan man spørge sig selv om, hvad der skal blive af Bosnien-Hercegovina? Det ville virkelig være en skam for de mange engagerede mennesker i dette land, hvis man ikke fik mulighed for at tage et spring fremad.
Jeg vil gerne understrege det, fru Pack sagde, nemlig at landets funktionsdygtighed skal genoprettes. Som en række medlemmer allerede har nævnt, skal landet ikke tages som gidsel af hverken hr. Dodik eller hr. Silajdžić eller nogen som helst anden. Man må gå ud fra status quo, også for så vidt angår statsenhederne, men reformerne skal gennemføres. Man må skabe forudsætninger for, at landet kan komme med i EU, og det står helt fast, at kun hele landet kan komme med i EU.
For så vidt angår den højtstående repræsentant, kan jeg kun være enig i det, der allerede er sagt. Det handler ikke om, at landet ikke længere har brug for nogen, der rent faktisk ser på, om landet bliver klar til optagelse i EU, men denne opgave kan formentlig ikke meget længere udføres af den højtstående repræsentant, som bør erstattes af den europæiske særlige repræsentant. Dette er en opgave for EU, som skal udføre den med opbakning fra Parlamentet - navnlig fra Doris Pack og andre, som fortsat vil engagere sig for dette land. Vi vil snart se, at dette land også har mulighed for at komme med i EU.
Jelko Kacin
(SL) Hr. formand! Flygtninges tilbagevenden er noget, der har afgørende betydning for samtlige lande i Vestbalkan, så jeg giver min oprigtige opbakning til ændringsforslagene fremsat af ordføreren og Anna Ibrisagic om flygtninges tilbagevenden til Posavina-regionen.
Dette gælder også flygtninges tilbagevenden fra alle lokalområder til alle andre områder i Bosnien-Hercegovina.
Hvis vores anmodninger og vores indsats skal blive en succes, har vi også brug for yderligere foranstaltninger og navnlig investeringer i jobskabelse.
Det sker alt for ofte, at flygtninge og internt fordrevne vender tilbage midlertidigt med det ene formål at sælge deres ejendom og rejse et andet sted hen. De rejser også igen, fordi de ikke har tilstrækkelig helbredsdækning eller pensionsopsparing, og den politiske situation er anspændt på det sted, de vender tilbage til. De rejser også igen på grund af den forsinkede afpolitisering og reform af politiet og den manglende generelle sikkerhed.
De personer, der er ansvarlige for krigsforbrydelser, skal fjernes og udelukkes fra at arbejde i politiet. ALDE har derfor taget initiativ til at gøre den 11. juli til en international mindedag for ofrene for folkedrabet i Srebrenica. Tekstudkastet blev i sidste uge afleveret af formanden for "Mothers of Enclaves of Srebrenica and the Žepa Association". Dette er noget, der virkelig er nødvendigt for at lindre tabet.
Johannes Lebech
(DA) Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister! Jeg ser Bosniens fremtid i Europa. Det må og skal lykkes at skabe fred og stabilitet i dette land, hvor sammensat deres århundreders historie end har gjort det. Men der er lang vej. En god begyndelse tages dog ofte med praktiske forbedringer og samarbejde om løsningen af helt almindelige praktiske hverdagsproblemer som handel, politistruktur, energiforsyning og ikke mindst muligheden for, at de mange internt fordrevne kan få et hjem igen. Og så er det vigtigt, at der satses på ungdommen. Den må gives en tro på en fremtid i landet. Den skal sikres gode uddannelsesmuligheder, herunder muligheder for praktik- og uddannelsesophold både i de nuværende EU-medlemslande og i nabolandene. Jeg tror, at det er centralt, at de unge på Vestbalkan ser sig selv som europæere, for det er i en europæisk sammenhæng, løsningen på områdets fremtid ligger. Fra EU's side må vi være parate til at fremme denne proces og gentage, at perspektivet er medlemskab af Unionen. Stabiliserings- og associeringsaftalen er et værktøj på vejen. Men Bosniens befolkning og politikere må være aktive og positive medspillere, hvis vores fælles håb og vision skal lykkes.
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne tilslutte mig den lange række af medlemmer, der allerede ganske med rette har takket ordføreren, Doris Pack. Med hende har vi en person, der forhåbentlig ikke spilder sin tid og arbejdsindsats, og som i sandhed bruger en masse tid og yder en stor arbejdsindsats på dette område. Jeg glæder mig sammen med hende og med dem, der også har sagt, at der har været gjort visse fremskridt, bl.a. vedrørende politisamarbejde. Det er vigtigt, hvis den reelle hverdag på stedet også skal fungere fornuftigt.
Ikke desto mindre tror jeg, vi skal blive ved med at gøre vores kontaktpersoner i Bosnien-Hercegovina opmærksom på, at der fra deres side stadig skal gøres en hel del - og endda mere end det, der i forvejen bliver gjort på en lang række områder. Et internt samarbejde og en villighed til dette interne samarbejde mellem de etniske grupper er noget, som vi permanent må forlange. Det går ikke, hvis enhver forsøger at gå sin egen vej. Det er også vigtigt, at blive involveret i det regionale samarbejde i Vestbalkan.
Pierre Pribetich
(FR) Hr. formand! De boede alle sammen i en af de mest kosmopolitiske byer i Europa, Sarajevo. Sarajevo var på det tidspunkt symbolet på et åbent Bosnien, befolket af muslimer, serber og kroater.
Imidlertid slog nationalismen til i blinde, og resultatet var en massakre på mænd og kvinder og vilkårlig ødelæggelse af kulturelle symboler som f.eks. det så righoldige bibliotek i Sarajevo, der blev offer for menneskers tåbelighed. Det er nu meget længe siden - 16 år.
Når jeg tillader mig at minde om disse tragiske begivenheder, er det for at kunne vurdere de gjorte fremskridt og for at kunne perspektivere over denne lange vej imod stabiliserings- og associeringsaftalen. Enhver bør således glæde sig over denne situation. Det er sandt, at der stadig er 2 500 Euroforsoldater i landet. Det er sandt, at i et land, der stadig er styret af frygt for politisk dominans udøvet af en anden befolkningsgruppe, afspejler resultatet af kommunalvalget den 5. oktober endnu en gang de nationalistiske partiers dominerende rolle.
Imidlertid er tiltaget fra Europa-Parlamentets side her i eftermiddag udtryk for en tillid og et håb om en fremtid med færre spændinger, en genopdagelse af den kulturelle mangfoldighed og en vilje til at acceptere de forskellige folkeslag, der repræsenterer en så stor kulturel mangfoldighed. Det er dette budskab om håb, vi skal huske i dag, for vi må aldrig glemme præsident François Mitterrands ord her i Parlamentet: "Nationalisme er krig".
Metin Kazak
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg glæder mig over, at denne aftale er undertegnet, da den vil bidrage til den politiske og økonomiske stabilitet, ikke blot i dette land, men på hele Balkan. Bosnien-Hercegovina har overvundet en rædselsfuld krig mellem etniske grupper, mens Bulgarien har været fremført som et eksempel i regionen på klogskaben i civilbefolkningen - en klogskab, der har gjort forsoning mulig. Den rolle, som den uddannelsesmæssige baggrund spiller, er ikke uvæsentlig. Det er derfor nødvendigt for de bosniske myndigheder at fokusere på undervisning i fred. Desuden skal man fremme dialogen på tværs af kulturer og trosretninger for at hindre konflikter mellem flygtninge, dvs. mennesker, der vender tilbage til deres eget land, og den lokale befolkning.
Arbejdsløsheden skal nedbringes ved, at der lægges større vægt på uddannelsesprogrammer, og hjerneflugten blandt unge skal vendes. Regionalt samarbejde er særdeles vigtigt, når det handler om at integrere staten i europæiske strukturer. Forbedring af infrastrukturen skal prioriteres højt. Jeg mener, at gennemførelse af et frit handelsområde kan være en fordel, og man kan dermed forberede landet med hensyn til at indføre europæiske standarder.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Hr. formand! For nylig tilbragte jeg nogen tid i Kosovo, og jeg vil gerne gøre opmærksom på parallellerne mellem situationen i dette land og situationen i Bosnien-Hercegovina. Som bekendt anerkendte EU og størstedelen af medlemsstaterne Kosovos uafhængighed, men situationen i dette land er specielt vanskelig, navnlig i den nordlige del. Der er opstået parallelle strukturer der, og forholdene umuliggør, at der kan herske lov og orden. Man taler i stigende grad om en eventuel opdeling af Kosovo. Jeg vil gerne spørge både ministeren og kommissæren, om en sådan situation i Kosovo ikke minder meget om situationen i Bosnien-Hercegovina. Hvis det ikke lykkes at sammenlime den opsplittede statsmodel i Bosnien-Hercegovina, hvad er EU så indstillet på at gøre?
Gisela Kallenbach
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne benytte lejligheden til at stille kommissær Rehn et andet spørgsmål. Kunne kommissæren venligst oplyse om situationen vedrørende midler til afmilitarisering og nedrustning og til sikring af, at overskudsvåben bliver destrueret på lovlig vis?
Jean-Pierre Jouyet
formand for Rådet. - (FR) Hr. formand, hr. McMillan-Scott, hr. kommissær, mine damer og herrer! Mange tak for denne udbytterige og interessante forhandling. Jeg vil gerne endnu en gang sige tak til fru Pack, der har vist sig at være meget aktiv, har en meget god viden om regionen, også er meget tilstedeværende, har lyttet opmærksomt til det, de lokale ledere har at sige - vi har derfor brug for hendes samarbejde - og er engageret i at fremkalde en tilnærmelse til EU, men uden at der gøres nogen økonomiske indrømmelser.
Ligesom fru Pack er Rådet som tidligere nævnt bekymret over den politiske situation i Bosnien-Hercegovina, som det er blevet beskrevet af en række talere. Landet står som allerede understreget ved en skillevej og er fanget i uenigheden vedrørende relationerne mellem den centrale stat og organerne samt vedrørende den vej, der som sagt vil føre til EU. Landets ledere skal påtage sig det fulde ansvar for landets udvikling og skal på den måde påse, at stabiliseringen af hele regionen underbygges.
Ikke desto mindre vil jeg svare på det spørgsmål, der blev stillet, og svaret er, at sikkerhedssituationen fortsat er rolig. Hverken Kosovos uafhængighed eller anholdelsen af Radovan Karadžić har givet anledning til uro i landet. Kommunalvalget den 5. oktober er nu forbi, og EU skal fra nu af presse Bosnien-Hercegovina, således at landet fokuserer på sin europæiske dagsorden.
Hr. Swoboda havde helt ret i sit svar vedrørende de overfladiske sammenligninger mellem frygten for terrorister og Bosnien-Hercegovinas multietniske sammensætning. Sidstnævnte er præcis det, der gør landet så rigt, og det, der kunne være landets bidrag til EU. Kaster vi et blik ud i fremtiden, skal vi omhyggeligt undgå ethvert forslag om, at EU skal forlade Bosnien-Hercegovina. Jeg vil gerne berolige hr. Czarnecki med, at EU fælder sin dom angående det fremtidige kontor for den højtstående repræsentant i forvisning om, at vi hverken ønsker en alt for tidlig betingelsesløs lukning eller en kunstig forlængelse af driften af dette kontor.
Med hensyn til fremtiden for den militære EUFOR-Althea-mission kan vi ikke forlænge den på ubestemt tid. EU bliver nødt til at omorganisere denne mission, og udenrigsministrene vil skulle debattere det i Rådet den 10. november.
Afslutningsvis og som svar til en række talere er man efter min mening nødt til at bringe situationen i Bosnien-Hercegovina ind i en regional ramme. Det er vores målsætning at sætte hele regionen i stand til at udvikle sig hen imod en tilnærmelse til EU, og i den sammenhæng skal en række positive udviklingstendenser fremhæves.
Det er godt, at Kroatien er gået ind i en aktiv forhandlingsfase. Det er absolut positivt og rosværdigt, at man i Serbien for første gang har en regering, der går stærkt ind for at knytte tættere bånd til EU, og at man med anholdelsen af Radovan Karadžić har overholdt sin forpligtelse.
De bosniske ledere skal passe på ikke blot at stå på sidelinjen i forbindelse med denne udvikling ved kun at tænke på at gøre regnskabet op efter tidligere krige. Ligesom hr. McMillan-Scott hørte også jeg François Mitterrands tale her i Parlamentet. Jeg husker også hans ord, men det er faktisk vigtigt at gå bag om disse konflikter i tråd med de samme principper som dem, der blev understreget af præsident Mitterrand dengang.
Endelig er formålet med de reformer, som EU har bedt om, ikke alene at gøre landet i stand til at knytte tættere bånd til EU, men frem for alt at sikre, at befolkningen kan drage nytte af den udvikling, vi forsøger at tilskynde til. Jeg tilslutter mig fuldt ud hr. Maaten. Det er klart, at vi kan være stolte over at være europæere og stolte over det, Kommissionen og de øvrige institutioner gør for at hjælpe Bosnien-Hercegovina på den eneste vej, der rigtig giver nogen mening, dvs. vejen mod tilnærmelse til EU i overensstemmelse med EU's værdier!
Olli Rehn
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne takke Parlamentet for en meget vigtig og ansvarlig debat om den politiske situation i Bosnien-Hercegovina. Jeg vil også gerne takke for den brede og store opbakning til indgåelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen med landet. Det er faktisk uhyre vigtigt for den økonomiske udvikling og politiske stabilitet i Bosnien-Hercegovina samt for landets målsætninger i forhold til Europa.
Der var navnlig to spørgsmål, der dukkede op under debatten i dag, og som jeg gerne vil kommentere yderligere. Det første er retsstatsprincippet og betydningen deraf i forbindelse med understøttelse af hele samfundet og økonomien. Retsstatsprincippet og retssikkerheden er hovedhjørnestenene i den europæiske model. Dette er desværre endnu et meget svagt punkt i Bosnien-Hercegovina i dag.
Til trods for en række fremskridt, som vi anerkender, giver organiseret kriminalitet og korruption fortsat anledning til bekymring i landet, og man bør omgående tage fat på disse udfordringer.
For det andet ved vi alle vedrørende forfatningsreformen, at den er både nødvendig og problematisk. Fra Kommissionens side kan jeg sige, at vi forudser en forfatningsmæssig udvikling snarere end en revolution, hvilket kan og skal ske under hensyntagen til Dayton-Paris-fredsaftalen. Kommissionen har ikke nogen færdig plan for en bestemt type forfatningsreform i Bosnien-Hercegovina, men samtidig er EU så afgjort interessepart.
Vi er alle interesseparter i denne forfatningsreform i den forstand, at det er helt centralt, at Bosnien-Hercegovina kan tale med én stemme som fremtidig medlemsstat, som ansøgerland, med Den Europæiske Union og i Den Europæiske Union, og at landet er nødt til at få en effektiv og funktionel statsopbygning, en institutionel struktur, hvormed man kan gennemføre og håndhæve europæiske love og bestemmelser i hele landet. Dette er, hvad landets borgere ønsker, og hvad de fortjener.
Det er op til de politiske ledere og borgerne i landet at beslutte, hvilken form for forfatning, de ønsker, men jeg kan forsikre om, at Kommissionen er villig til at hjælpe en forfatningsreform på vej med både juridisk og forfatningsmæssig ekspertise samt med økonomisk bistand.
Situationen i dag i Bosnien-Hercegovina er i en nøddeskal, at man snarest muligt skal komme ud af det nuværende politiske dødvande med henblik på for alvor at bevæge sig i retning af EU. Vi kan ikke gøre det for dem, men vi kan gøre det tydeligt for borgerne og lederne i landet, at vi ønsker og forventer, at det lykkes for dem, og vi støtter dem i dette forløb. Kommissionen og jeg vil således fortsat arbejde med formandskabet, Javier Solana, Europa-Parlamentet samt alle andre parter og aktører med henblik på at øge vores engagement, således at 2009 trods alt kan blive et år, hvor Vestbalkan og også Bosnien-Hercegovina, gør fremskridt i retning af EU.
Doris Pack
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. rådsformand, hr. kommissær! Jeg vil gerne sige til vores parlamentskollega, som er gået, og muligvis også til hr. Belder, at vi bør være forsigtige her. Vi skal ikke lokalisere terrortruslen til Bosnien-Hercegovina. Man kan også overdrive, og denne overdrivelse giver bare ekstremisterne og nationalisterne let spil. Jeg mindes, at det præcis var denne type overdrivelse, der bragte Slobodan Milošević derhen, hvor han har bragt alle hen. Det er vi nødt til at holde os for øje.
Vejen til EU kræver bl.a. en beslutsom kamp mod korruption og mod organiseret kriminalitet samt for gennemsigtighed ved privatisering og etablering af et indre marked, herunder et energimarked. Kun politikere, der virkelig ønsker dette, og som handler derefter, fortjener borgernes tillid og også EU's tillid. Vi skal nu og da give de andre det røde kort. Det er det eneste sprog, de forstår der.
Jeg ser undertiden med gru for mig, at Bosnien-Hercegovina ved den skillevej, som kommissær Rehn beskrev, vælger en vej, der fører mod større isolering. Nabolandene til Bosnien-Hercegovina vil - som Hannes Swoboda nævnte - højst sandsynligt nå hurtigere frem til målet, og derfor er det vores opgave fortsat at hjælpe Bosnien-Hercegovina med at finde den rette vej og derefter komme med i EU, når betingelserne er blevet opfyldt. Stabiliteten i Bosnien-Hercegovina, som jo ligger midt i EU, er også vores stabilitet.
Jeg ønsker nogle gange, at politikerne i Bosnien-Hercegovina havde lige så mange søvnløse nætter, som jeg har, når de tænker på deres land. Det ville måske få dem til at klare deres arbejde bedre.
Formanden
Jeg har modtaget et forslag til beslutning indgivet i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 23. oktober 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Dragoş Florin David  
skriftlig. - (RO) Jeg vil først og fremmest gerne lykønske fru Pack med hendes indsats i forbindelse med den langt fra lette opgave med at udarbejde dette forslag til beslutning. Stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og medlemsstaterne på den ene side og Bosnien-Hercegovina på den anden side viser EU's beslutsomhed med hensyn til fortsat at spille en vigtig rolle på Balkan og dermed bidrage til regionens politiske, økonomiske og sociale stabilitet.
Denne aftale giver Bosnien-Hercegovina et nyt perspektiv for økonomisk udvikling og navnlig nye muligheder for europæisk integration, hvilket ikke alene skaber stabilitet i regionen, men også åbner op for økonomisk samkvem, og dette vil markere et væsentligt skridt i retning af integration i det europæiske marked.
Tunne Kelam  
skriftlig. - (EN) Jeg glæder mig over den nylige undertegnelse af stabiliserings- og associeringsaftalen med Bosnien-Hercegovina. EU's udvidelse i Vestbalkan er et andet afgørende skridt i retning af at genforene Europa og sikre, at fortidens voldseskalation ikke gentager sig i regionen.
Jeg opfordrer derfor også kraftigt myndighederne i Bosnien-Hercegovina til at forsætte med reformerne på en konsekvent og gennemskuelig måde for at sikre hurtig integration i EU.
Jeg konstaterer med bekymring visse regionale politikeres forsøg på at destabilisere landet og opfordrer EU til at udvise politisk vilje og engagement over for Bosnien-Hercegovina for at forhindre enhver form for konflikt på baggrund af etnicitet eller religion.
I betragtning af, at det fortsat er et stort problem for borgerne i Bosnien-Hercegovina at få visum til EU, opfordrer jeg Kommissionen til at fortsætte dialogen og gøre sit yderste for at gennemføre køreplanen med henblik på hurtigst muligt at udarbejde en visumfri ordning med Bosnien-Hercegovina. Jeg foreslår, at medlemsstaterne reducerer de bureaukratiske hindringer ved ansøgning om visum til et absolut minimum og indfører et forenklet system til udstedelse af visa til studerende og til civilsamfundets aktører.
Dumitru Oprea  
skriftlig. - (RO) Når man nævner Bosnien, taler man faktisk om endnu en side i historiebogen om de langvarige lidelser på Balkanhalvøen. Krigen i Bosnien ødelagde mere end 75 % af landet, var årsag til mere end 200 000 menneskers død og resulterede i 1,8 mio. flygtninge.
Associerings- og stabiliseringsaftalen med EU er blevet undertegnet 13 år efter krigens ophør. "Aftalen baner vej for en blomstrende fremtid for borgerne i Bosnien-Hercegovina, mens de bosniske politikere samtidig opfordres til at lægge fortiden bag sig og komme videre", sagde Sven Alkalaj, landets udenrigsminister, på et tidspunkt. De har i sandhed grund til at komme videre. Bare tænk på Sarajevo, der i 1984 var vært for De Olympiske Vinterlege, den gamle bro i Mostar, som er med på UNESCO's liste over verdenskulturarven, Kravica-vandfaldene, Sutjesk nationalpark eller bjergene Jahorina og Bjeslanica, hvor nogle af de olympiske konkurrencer fandt sted - så mange steder, der giver én lyst til at rejse til Bosnien-Hercegovina. Men det er et land, der bl.a. skal sætte skub i reform af staten og sikre ikkediskriminerende adgang.
