Det svenske formandskabs aktivitetsperiode - Konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 10. og 11. december 2009 (forhandling) 
Formanden
Jeg byder hjertelig velkommen til statsminister Reinfeldt, som har været formand hos os i næsten et halvt år. Jeg byder også velkommen til formand Barroso.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
Rådets redegørelse for det svenske formandskabs aktivitetsperiode;
Det Europæiske Råds rapport om og Kommissionens redegørelse for konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 10.og 11. december 2009.
Fredrik Reinfeldt
Hr. formand! Jeg er taknemmelig for denne mulighed for igen at tale til Parlamentet og på så afgørende et tidspunkt.
Mens vi taler, er repræsentanter fra 193 lande forsamlet i et konferencecenter i København, hvor de taler, diskuterer og forhandler og prøver at indfri forventningerne fra millioner af mennesker rundt om i verden. Om blot to dage vil FN's klimakonference være slut. Snart vil vi se tilbage på et møde, der var af vital betydning, ikke kun for EU, men for verden. Et møde, der var afgørende for dem, som ikke kan dyrke deres afgrøder på grund af vandmangel, afgørende for dem, som har mistet deres hjem på grund af tornadoer eller stormfloder, og afgørende for dem, som forgæves bygger mure ved havet, hvis vandstand stiger år for år.
Vi ved, hvad der står på spil, så hvorfor er det så svært at gøre noget? Er det, fordi vi frygter, at vores levevis skal ændres på nogen måde? Men vi ved, at hvis vi bliver ved med at bruge verdens ressourcer, som vi gør nu, vil det ikke længere være muligt at leve, som vi gør nu, og vi vil stå over for endnu voldsommere ændringer. Der er langt større ting at frygte for end dagligdagens komfort.
Kampen mod klimaændringerne har stået øverst på dagsordenen under hele det svenske formandskab, på alle vores møder i Det Europæiske Råd og på alle vores topmøder med Unionens væsentligste partnere. Som De sikkert ved, vedtog vi et omfattende mandat på Rådsmødet i oktober for at opretholde EU's ledende position i klimaforhandlingerne. Vi blev enige om et langsigtet emissionsreduktionsmål på 80-95 % inden 2050, og vi gentog vores tilbud om en emissionsreduktion på 30 %, forudsat at andre gør en lignende indsats. Vi blev enige om emissionsreduktioner for den internationale transport, og trods modstand fra nogle sider satte vi tal på udviklingslandenes globale, finansielle behov i forhold til bekæmpelse af klimaændringerne. Efter flere ugers bilaterale samråd tog vi i sidste uge endnu et skridt, nemlig en kollektivt sammensat finanspakke, der er øremærket til en "hurtig igangsættelse" af klimatiltag i udviklingslandene og bidrager med 7,2 mia. EUR over de næste tre år.
Jeg ved, at dette ikke er nok. Derfor må jeg sige, at selv om jeg er tilfreds med, at Det Europæiske Råd kunne blive enig om dette skridt, er det nu på tide, at andre udviklede lande gør os følgeskab.
Hvad skal der derfor ske i København? Vi har brug for bindende tilsagn om reduktion af drivhusgasemissionerne, ikke kun fra de udviklede lande, men også fra udviklingslandene, for at sikre, at den globale opvarmning holdes under det mål på 2 °C, som ifølge videnskaben er nødvendigt.
Jeg har siddet sammen med lederne fra Indien og Kina. Jeg ved, hvad de mener om dette. Hvorfor skulle de gå med til en ren og grøn udvikling, når vi har forurenet verden i årtier? Det er én måde at se det på, men problemet er, at den udviklede verden ikke kan løse problemet alene. Emissionerne fra udviklingslandene er allerede ved at overstige dem fra de udviklede lande. Derfor skal vi arbejde sammen om at løse problemet. Vi kan for vores vedkommende kompensere for mange års uansvarlig adfærd. Vi kan bidrage til at finansiere klimatiltag i udviklingslandene. EU påtog sig sit ansvar i sidste uge. Det er ikke formen, men indholdet, der betyder noget i København. Vi kan være tilfredse, hvis vi får en aftale om emissionsreduktioner og om finansiering samt en forpligtelse til at iværksætte tiltag straks, og vigtigst af alt kan vi begynde at bekæmpe klimaændringerne.
Sidste år stod vi pludselig over for den alvorligste økonomiske krise siden 1930'erne. Jorden rystede bogstavelig talt under vores fødder. Pludselig stod det klart for os, hvor tæt forbundne de finansielle markeder var, og i hvor høj grad vi alle var afhængige af hinanden med hensyn til at finde frem til et fælles initiativ. I løbet af blot få måneder vedtog regeringerne i EU ekstraordinære støtteforanstaltninger. Det var et hurtigt og imponerende initiativ, men det kostede. Vores samlede underskud på de offentlige finanser er nu på næsten 7 % af BNP - mere end tre gange så meget som sidste år. 20 medlemsstater står nu med en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Så opfølgningen på den økonomiske og finansielle krise har helt naturligt også været højt prioriteret hele efteråret.
Lad mig kort nævne, hvad vi har foretaget os. I slutningen af oktober blev vi enige om en finanspolitisk exitstrategi, og på sidste uges møde i Det Europæiske Råd blev vi enige om principperne for en exit fra finansielle støtteordninger. Desuden blev vi enige om en grundlæggende ny struktur for finansielt tilsyn i EU. Når de finansielle strømme er internationale, kan tilsyn ikke længere være nationale. Nu er det op til Parlamentet at aftale de sidste trin.
Det stod også klart for os, at "bonuskulturen" ikke kunne fortsætte, sådan som folk var blevet vant til. Jeg er glad for, at det lykkedes EU at få G20 til at gå med til vidtrækkende ændringer i denne politik. Med de nye regler vil der ske en styrkelse af behovet for sammenhæng mellem resultat og belønning.
Den økonomiske og finansielle krise ramte os hårdt, men vi har vist, at vi kan handle, og vi har styrket vores modstandskraft. Når først vi har sikret vores fremgang, vil EU stå stærkere takket være de foranstaltninger, vi har truffet.
Det svenske formandskab foregik i en periode med institutionelle forandringer. Da vi tog over den 1. juli, var Parlamentet nyvalgt. Vi havde endnu ikke udpeget formanden for Kommissionen. Udfaldet af den dengang forestående irske folkeafstemning var usikkert. Det var ikke klart, om Lissabontraktaten ville blive ratificeret af alle medlemsstater. Det var ikke engang klart, om den kunne træde i kraft under det svenske formandskab.
Derefter opløstes dramaet. I tæt samråd med Parlamentet blev José Manuel Barroso udpeget til formand for Kommissionen for sin anden periode. Formandskabet fik således en stabil modpart at arbejde sammen med i Kommissionen. Udfaldet af folkeafstemningen i Irland blev en sejr for Irland. Det var en sejr for samarbejdet i EU. Det bragte os et skridt nærmere Lissabontraktaten.
Men så skete der noget uventet. På et sent tidspunkt kom Tjekkiets præsident med nye betingelser, før han ville skrive under. Vi var nødt til at behandle disse anmodninger på en måde, der ikke affødte lignende betingelser fra andre medlemsstater, og det lykkedes os på Rådsmødet i oktober. Få dage senere skrev Tjekkiets præsident under. Umiddelbart efter underskrivelsen begyndte jeg at rådføre mig med mine kolleger igen. Vi skulle blive enige om højtstående poster - om en formand for Det Europæiske Råd og om udnævnelse af en høj repræsentant. Jeg overdriver ikke, når jeg siger, at det var en lettelse, da alle forberedelserne blev afsluttet den 1. december. Lissabontraktaten kunne endelig træde i kraft.
Nu vil EU blive mere effektiv. Det vil have bedre værktøjer til at bekæmpe klimaændringerne og få indflydelse på den globale, økonomiske dagsorden. Den nye formand for Det Europæiske Råd vil sikre kontinuiteten. Den høje repræsentant vil sørge for koordinering i forhold til vores eksterne forbindelser. Vi vil få en mere demokratisk union i kraft af den større inddragelse af Parlamentet og vores nationale parlamenter. En ny ære for Den Europæiske Union er begyndt.
Da jeg stod her foran Dem den 15. juli, kæmpede vi stadig med den finansielle og økonomiske krise. Der var usikkerhed om overgangen til den nye traktat. Vi vidste ikke, om det ville lykkes os at stå sammen og anspore andre på den ikke så lange, men meget snoede vej til København.
Med Rådsmødet i næste uge har det svenske formandskab leveret på alle sine fem prioritetsområder, nemlig et stærkt EU-mandat på klimaændringsområdet, opfølgning på den økonomiske og finansielle krise, EU's strategi for Østersøen, Stockholmprogrammet for retlige og indre anliggender, styrkelse af EU som global aktør, herunder udvidelse, og en ny udenrigstjeneste. Med Lissabontraktaten på plads er der som sagt begyndt en ny æra i EU.
Jeg vil gerne slutte med at takke Dem alle. Formandskabet havde brug for Parlamentets hjælp til at klare de udfordringer, vi stod over for. Tak for den hjælp.
Jeg vil også gerne takke Kommissionen og især José Manuel Barroso. Jeg har nok tilbragt mere tid, end godt var, sammen med José Manuel dette efterår. Han har været en kolossal støtte for mig og det svenske formandskab.
Endelig vil jeg gerne takke medlemsstaterne for deres vilje til at se bort fra meningsforskelle og begynde at indgå kompromiser, med EU's bedste for øje, for at finde løsninger, der ikke kun er til gavn for dem selv, men for EU som helhed. Denne enhed er vores styrke.
José Manuel Barroso
Hr. formand, hr. statsminister! I de sidste seks måneder har vi set en ny traktat træde i kraft, hvilket har afsluttet næsten 10 års debat og åbnet en dør til nye muligheder for denne nye, udvidede Europæiske Union, vi har i dag. Vi har set de første beviser på, at de afgørende tiltag, der er gjort for at stabilisere den europæiske økonomi under krisen, er ved at give resultater. Og nu hvor vi når til slutspillet i København, sker det i vished om, at EU har arbejdet hårdt for at opretholde den fremdrift, det har forfægtet for at opnå afgørende og globale tiltag på klimaændringsområdet.
Jeg vil derfor gerne meget varmt hylde statsminister Fredrik Reinfeldt og hele holdet bag det svenske formandskab for et meget vellykket formandskab. Det er særlig vigtigt, at det svenske formandskab har været så effektivt med hensyn til at sikre, at processen for ratifikation af Lissabontraktaten blev fuldført, at styre overgangen til denne nye traktat, samtidig med at alle de andre mål blev nået. Vi har set Det Europæiske Råd udpege den første formand for Det Europæiske Råd og den første høje repræsentant, næstformanden i Kommissionen. Og eftersom det var et meget vigtigt øjeblik for Parlamentet efter Det Europæiske Råds enstemmige udpegning, så lad os ikke glemme, at vi har set Parlamentet vælge formanden for den næste Kommission med kvalificeret flertal.
På Rådsmødet i sidste uge var det første gang, Det Europæiske Råd mødtes som fuldt færdig institution. Det var også første gang, den nye høje repræsentant og næstformand i Kommissionen, Catherine Ashton, deltog. Den nye formand for Det Europæiske Råd vil tiltræde i fuldt omfang den 1. januar 2010 og har fremlagt sine idéer til, hvordan Det Europæiske Råd kan organiseres fremover. Jeg bifalder i høj grad alle forslagene om at skabe mere sammenhæng og kontinuitet i Det Europæiske Råds arbejde. Jeg bifalder også tankerne om mere politiske og ligefremme drøftelser og korte og kraftige konklusioner.
Mange andre spørgsmål blev behandlet på Rådsmødet. Jeg vil gerne fremhæve blot nogle af dem, idet jeg ikke vil glemme det meget vigtige spørgsmål om definitionen af en strategi for Østersøen, som kan være en model for andet regionalt samarbejde inden for EU og med nogle af vores partnere.
Hvad angår økonomien, holder vi den rigtige balance mellem at bevare drivkraften og forberede vores exitstrategier. Jeg fremlagde scenariet for vores Europa 2020-strategi. Jeg håber, at Det Europæiske Råd vil sætte fokus på en drøftelse af denne meget vigtige dagsorden for Europas fremtid på de næste møder, hhv. på det formelle Rådsmøde i februar og på Rådsmødet til foråret. Jeg vil gerne her gentage mit tilbud om at komme her i forsamlingen, så Parlamentet kan tilrettelægge en speciel forhandling om dette meget vigtige spørgsmål. Jeg finder det yderst vigtigt, at Parlamentet og, for Rådets vedkommende, Det Europæiske Råd har fuldt ejerskab til denne EU 2020-strategi, idet det er her, vores fremtid vil udspille sig.
Hvad angår Stockholmprogrammet er Kommissionens forslag nu blevet omsat til en vedtaget fremgangsmåde for de næste fem år. Jeg ved, at mange i Parlamentet lige som vi er fast besluttet på at bruge dette springbræt til at gribe mulighederne i Lissabontraktaten for at opnå en trinvis ændring i EU's tiltag på området for frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det var en af de vigtigste grunde til, at jeg besluttede at omorganisere porteføljerne for det næste kollegium på dette område. Det vil blive et af de vigtigste arbejdsområder i EU i de kommende fem år.
Det Europæiske Råd havde en særlig betydning for klimaændringerne. I de seneste få år har EU udviklet en sammenhængende og ambitiøs holdning til klimaændringsområdet. Jeg er meget stolt af, at Kommissionen har været initiativtager til denne meget ambitiøse dagsorden. Virkningen af reducerede emissioner vil måske først kunne mærkes om adskillige årtier, men vi tager allerede nu konkrete skridt ved at give vores mål retskraft.
Lad os tale lige ud om det. Nogle af vores partnere offentliggør deres hensigter via pressemeddelelser, men vi har offentliggjort vores hensigter via lovgivning, en lovgivning alle medlemsstater allerede er enige om. De udviklede lande skal handle, men de skal også hjælpe udviklingslandene med at adskille vækst og emissioner. Jeg mener, det er rigtigt, at Det Europæiske Råd i sidste uge fokuserede på, hvordan vi kan få dette globale lederskab til at virke til gavn for en ambitiøs aftale i København, nemlig ved at love at hjælpe udviklingslandene, ikke i en fjern fremtid, men allerede næste år, ved at gøre det klart, at aftalen skal være omfattende og skal indeholde de kontrolmekanismer, der er nødvendige, for at aftalen kan holde, og ved at fastholde, at vi er parate til at sætte vores mål i vejret, men kun hvis andre også giver ambitiøse tilsagn.
Jeg synes, at Det Europæiske Råd opnåede meget væsentlige resultater på to områder. For det første med hensyn til finansiering, hvor det lykkedes Rådet at sammensætte en finansieringspakke til hurtig igangsætning, der blev større end forventet, og, hvad der var af afgørende betydning, hvortil alle medlemsstaterne bidrog. Nogle har selvfølgelig sagt, at det ikke er nok fra EU, men 7,2 mia. EUR, mere end 10 mia. USD i øjeblikket, og over tre år, er en meget seriøs forpligtelse. Jeg håber, at pengene nu er garanteret og ikke blot en ambition. Nu er det op til andre at matche det. Det Europæiske Råd gentog også sit tilsagn om finansiering på mellemlang sigt for at sikre, at det giver det rimelige bidrag, der er nødvendigt for 2020.
For det andet har tiltag på klimaområdet undertiden været et kontroversielt emne for Det Europæiske Råd. Imidlertid var stemningen anderledes denne gang. Der var en stærk og udelt følelse af, at alle har interesse i, at EU lægger sig i selen. Vi bør nu høste fordelene af vores investeringer som pionerer i denne dagsorden.
Det, jeg generelt fandt opmuntrende, var erkendelsen af, at EU skal stå sammen. Lad os håbe, at dette kan fastholdes under de næste to eller tre dages pres.
Hvad kan vi forvente i løbet af de næste par dage? Danmarks statsminister Rasmussen vil formodentlig fremlægge en tekst i dag, hvor mange af nøglepunkterne stadig ikke vil være udfyldte. Ledernes opgave vil være at få en aftale ud af teksten. Derfor tager jeg til København umiddelbart efter forhandlingen i dag. Sammen med statsminister Reinfeldt vil vi gøre vores bedste for, at EU skal lede disse drøftelser.
Vi ved, at stemningen i København ikke er let i øjeblikket. Vi ved også, at det er en del af den normale rytme i topforhandlinger. At så mange stats- eller regeringschefer kommer, vil imidlertid være en kraftfuld drivkraft i forhold til at nå frem til en aftale. Hvis denne aftale omfatter reelle tilsagn fra både udviklede lande og udviklingslande om emissionsreduktioner, klare tilsagn om finansiering til sikring af, at reduktionerne finder sted, og en aftale om, hvordan det skal gøres og kontrolleres - hvis denne aftale omfatter de forskellige elementer fra "Bali-køreplanen", og det ser ud til, at aftalen har de rigtige chancer for at respektere grænsen på 2 °C, tror jeg, vi med rette kan sige, at det vil være en stor bedrift. Vi er der ikke endnu, men jeg tror, det er muligt at opnå den aftale.
Det næste få dage vil vise, om de ambitioner, vi har drøftet så tit her i Parlamentet, vil blive indfriet, men jeg føler allerede, at der er et påtrængende behov for forandringer, og at vi har behov for at opnå denne succes i København. Der står enormt meget på spil. Der skal naturligvis findes en balance, men der er også en fornemmelse af, at folk i dag ved, at der ligger en udfordring, som ikke kan undgås. Jeg tror, at man på Rådsmødet i sidste uge gjorde EU klar til at tackle denne udfordring. Jeg håber, at vi med et europæisk lederskab vil få succes i København.
Joseph Daul
for PPE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. Barroso, hr. Reinfeldt, mine damer og herrer! Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) kan identificere sig med den måde, hvorpå De, hr. Reinfeldt, har forestået det roterende formandskab i overensstemmelse med Nicetraktaten. Den identificerer sig også med de seneste forslag fra Det Europæiske Råd på klimaændringsområdet, i forbindelse med krisen eller det at skabe et sikkert Europa, et Europa, der beskytter.
Min gruppe støtter afgjort den ærlige og ansvarlige forvaltning af EU's anliggender, som har kendetegnet det svenske formandskab. Ærlig forvaltning, fordi EU ikke har afgivet falske løfter i en tid, hvor så mange af vores venner, naboer og slægtninge rammes af krisen, fordi de har mistet deres job, eller fordi deres job stadig er truet. EU opbygger fremtiden, vores fremtid, ved at sikre, at virksomhederne igen får midlerne til at skabe, innovere og dermed skabe job.
Ansvarlig forvaltning, fordi EU er i gang med at gennemføre den sociale markedsøkonomimodel på klima- og sikkerhedsområdet såvel som på beskæftigelses- og økonomiområdet. Det er i gang med at tilrettelægge tidsplanen og de foranstaltninger, der skal til for at opnå en samlet og gradvis, men også vanskelig udgang på krisen. Det er i gang med at rydde op i de katastrofale fremgangsmåder, vi har set på de finansielle markeder i de seneste årtier. Det støtter SMV'er og styrker den sociale sammenhængskraft, uden hvilken man ikke kan opnå noget varigt.
Lad os imidlertid være forsigtige med ikke at gentage Lissabontraktatens fejltagelser, idet den med sine urealistiske mål har været mere skuffende end noget andet. Lad os være forsigtige ved at sikre, at den nye økonomiske strategi kaldet EU 2020 ikke bliver endnu et kompliceret uhyre. Også på klimaområdet, hr. Reinfeldt og hr. Barroso, viser EU ansvarlighed. Med sin beslutning om at frigøre 2,4 mia. EUR i bistand hvert år i tre år foregår EU med et godt eksempel ved at bidrage med en tredjedel af den internationale bistand, der er øremærket til de fattigste lande.
Jeg forventer nu, at vores partnere gør det samme. Af København forventer jeg afbalancerede tilsagn, tilsagn på kort og mellemlang sigt samt kontrollerbare tilsagn, foruden bøder i tilfælde af manglende opfyldelse. Med andre ord forventer jeg, at København ikke vildleder EU.
Afslutningsvis støtter PPE-Gruppen Rådets retningslinjer for sikkerhed i henhold til det nye Stockholmprogram. Vores medborgere ønsker mere sikkerhed, men også respekt for de offentlige frihedsrettigheder. De ønsker beskyttelse i deres dagligdag, de ønsker at vide, hvad det er, de spiser, og hvad de forbruger, men samtidig, hvilket kun er naturligt, forventer de at kunne leve i et mere retfærdigt samfund, der har større respekt for andre. Det er netop dét Europa, vi i PPE-Gruppen forsvarer og fremmer.
Nu hvor de akutte kriser og de institutionelle op- og nedture er overstået, er tiden inde til at træffe store beslutninger, og vores fejlmargin er lille. Om få dage vil vi se, om EU's modige holdning på klimaændringsområdet har betalt sig. Vi vil se, om USA, Kina og de andre blot trækker tiden ud, eller om de ønsker at kvalificere sig til finalen om at blive verdens ansvarlige interessenter.
Jeg ønsker at takke det svenske formandskab for dets indsats, især nu da det er ved at være jul, hr. Reinfeldt. De har arbejdet hårdt de sidste seks måneder, og som vi alle ved, har det ikke været let. Jeg ønsker også held og lykke til hr. Van Rompuy, som vil tage over i to et halvt år, og jeg beder Rådet om ikke at glemme, at Rådet og Parlamentet fra nu af spiller i samme liga under forhold, der er noget mere gennemsigtige.
Martin Schulz
for S&D-Gruppen. - (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Overgangsbegrebet er blevet nævnt adskillige gange i dag, og jeg finder udtrykket passende som beskrivelse af det svenske formandskab. Det var et formandskab med overgang fra én traktat, Nicetraktaten, der havde vist sig totalt uigennemførlig, til Lissabontraktaten, der er overlæsset med forventninger, som efter min mening ikke alle kan indfries, fordi Lissabontraktaten ikke kan være afslutningen på den institutionelle udvikling i EU. I den henseende skal vi være påpasselige med ikke at forvente, at vi med Lissabontraktaten kan få opfyldt alle vores ønsker om alle løsninger på alle problemer i verden. Af alle de bemærkninger til forretningsordenen, der er blevet fremført, kan vi jo se, hvor svært det er at arbejde med Lissabontraktaten.
Jeg vil gerne begynde med de institutionelle problemer, denne traktat har skabt. Den svenske statsminister er her stadig i dag. Hvem vil repræsentere rådsformandskabet næste gang? Hr. Van Rompuy, det roterende rådsformandskab, så formanden for Kommissionen, så Baroness Ashton - hvis de alle taler, så vil vi i det mindste, for første gang, under de første fire taler ikke skulle have denne permanente PPE-konference, og så får vi Baroness Ashton og derefter en ordentlig socialdemokrat, som kan bringe lidt røre i andedammen. Det er i hvert fald en fordel.
(Tilråb)
Jeg ved selvfølgelig ikke, om det vil være hr. Van Rompuy eller hr. Zapatero, der deltager, men tak, hr. Langen. Hvis De allerede ved, at det er hr. Zapatero, der deltager, er De for en gangs skyld kommet med et nyttigt bidrag. Mange tak.
Det svenske formandskab var et overgangsformandskab, men også et formandskab, der endnu engang måtte opleve fru Merkel og hr. Sarkozy holde deres kort meget tæt til kroppen til det sidste, mens de lod det aktuelle formandskab gå sin gang - mens offentligheden sagde om formandskabet, at det ikke vidste, hvad der foregik, at det ikke kunne gøre noget - og som må betale prisen for deres taktiske spil. Det har været hr. Reinfeldts skæbne de seneste par måneder. Gudskelov er det nu slut. Det fremskridt, vi har gjort med hensyn til Lissabontraktaten, er lidt mere gennemsigtighed i vores institutionelle strukturer. Og selvfølgelig også noget andet, nemlig Parlamentets udvidede magtbeføjelser. Mere magt til Parlamentet betyder imidlertid også, at de andre institutioner vil skulle have med Parlamentet at gøre. For formanden for Det Europæiske Råd betyder det, at han vil skulle koordinere beslutninger, han ønsker at forberede i Rådet - i det mindste lovgivningsmæssige beslutninger - med Parlamentet. Han vil gøre klogt i ikke at betragte Parlamentets formand som tilskuer ved Rådsmøderne, men som repræsentant for en institution, der har fået større magt. Det er, hvad jeg forventer af f.eks. hr. Van Rompuy.
Rådet, og også Kommissionen, vil gøre bedst i at søge at opnå flertal i Parlamentet på baggrund af denne nye traktat. Med et sådant flertal vil de også kunne få dækning for de sociale, miljømæssige og finanspolitiske udfordringer, de selv formulerer i deres programmer, idet de, hvad lovgivning angår, i sidste ende har brug for et kvalificeret flertal i Parlamentet, hvis de ønsker at få deres initiativer igennem. Derfor vil Kommissionen gøre klogest i at søge at opnå flertal på tværs af Parlamentet, hvilket måske ikke går godt i spand med det faktum, at medlemmerne i Kommissionen er stedfortrædende ledere af partier i Europa og derfor ensidigt repræsenterer visse politiske tendenser. Det er noget, De må tænke meget alvorligt over, hr. Barroso.
Det svenske formandskab har gjort en stor indsats. Det indrømmer jeg gerne. I sidste ende har det imidlertid - og dette er ikke Deres skyld, hr. Reinfeldt, men systemets skyld - ikke haft nogen indflydelse på de store beslutninger, herunder dem, der i øjeblikket træffes i København, for et enkelt, roterende formandskab kan slet ikke have nogen særlig indflydelse, det kan kun koordinere, og der er forskel på at koordinere og udøve indflydelse. At udøve indflydelse på overvågning af de finansielle markeder, klimaændringerne, indsatsen for en økonomisk fremgang - det er noget, som kun EU som helhed kan gøre i et samarbejde mellem dets institutioner. Jeg mener derfor, at Lissabontraktaten er et fremskridt. At det svenske formandskab til sidst fik den på plads har for mig været dette overgangsformandskabs store succes.
Guy Verhofstadt
for ALDE-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Allerførst vil jeg her i formiddag ikke tale om institutionelle forhold, som andre før mig har gjort. Vi får helt sikkert tid til at drøfte disse forhold, idet Rådet tilsyneladende vil indføre en protokol, der kræver en mellemstatslig konference. Vi skal tænke over, om vi ønsker en konference. Jeg tror, at vi i Parlamentet alligevel har nogle idéer om dette emne, som kan sikre, at demokratiet fremmes i EU, og at vi kompenserer for manglen på gennemsigtighed og demokrati i de selvsuppleringer, der foreslås.
Når det er sagt, vil jeg særlig gerne takke formandskabet, statsminister Reinfeldt og fru Malmström for de udmærkede forbindelser, de har opretholdt med Parlamentet, og for deres fine ledelse af de, når alt kommer til alt, meget vanskelige sager - her taler jeg naturligvis om ratificeringen af Lissabontraktaten. Vi måtte endog klare "forhindringen Klaus", og fra nu af vil vi tale om forhindringen Klaus og den fremragende måde, hvorpå det svenske formandskab løste dét problem.
For det andet mener jeg, at det andet meget vigtige element er Stockholmprogrammet, som er vedtaget, og som nu skal gennemføres. Imidlertid slutter formandskabet jo ikke her for Dem, hr. Reinfeldt, eftersom der stadig er konferencen i København, hvor De skal vinde terræn.
I dag i Parlamentet vil jeg gerne sende et optimistisk og formålstjenligt budskab, som i nogen grad modsiger det, vi læser i dagens presse. Dagens presse er karakteriseret af pessimisme. Vil man nå frem til en aftale eller ej? Jeg tror, at det er muligt at nå en aftale, for der er seriøse partnere til stede, og vi skal prøve at finde og motivere dem.
At præsident Obama og den kinesiske premierminister kommer i morgen og i overmorgen vidner om deres vilje til at nå frem til en aftale. Jeg mener, at vi skal følge en strategi. Men hvilken? Jeg mener, at vi skal følge en strategi, hvor vi forsøger at etablere et trevejs samarbejde mellem USA, Kina og EU.
Hvis disse tre i løbet af de næste to dage når frem til en første aftale, vil der være et seriøst grundlag for at overbevise de andre - Indien, Brasilien og de andre lande - om at tilslutte sig indsatsen. Jeg opfordrer derfor til en proaktiv tilgang. Det vigtigste er at stræbe efter denne trevejs alliance, som er nødvendig for at nå frem til en aftale, og fra begyndelsen at foreslå en 30 % emissionsreduktion. Der skal vises beslutsomhed i dette forslag.
Efter min mening skal vi i denne sidste fase af forhandlingerne i København lade os lede af Hegel, som sagde, at det ikke er det umulige, der driver én til fortvivlelse, men det, der var muligt, men ikke blev opnået. Jeg tror, at vi med det svenske formandskabs vedholdenhed vil opnå succes på konferencen i København.
Rebecca Harms
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, hr. Barroso, hr. Reinfeldt! Efter at have tilbragt fire dage i København finder jeg det ekstremt vanskeligt at lytte til ordene "EU's ledende rolle". Allerede i børnehaveklassen lærte jeg, at lederskab først og fremmest opnås ved at være et godt forbillede. Jeg vil nu gerne spørge Dem, hr. Reinfeldt og hr. Barroso, om De virkelig tror, at vi med en strategi, der er baseret på løgne, selvbedrag og et omfattende internationalt bedrag, kan opnå en ledende rolle i en international proces som den i København.
De burde vide, hr. Reinfeldt - og hr. Barroso ved det helt sikkert, for han har været involveret længe nok - at togradersmålet er en umulig mission, hvis europæerne holder sig til de tilbud, de indtil nu er kommet med. Reduktionsmålet er utilstrækkeligt. Samtidig har vi europæere åbnet alle bagdøre for at undgå en reduktionspolitik hjemme. Der er ikke længere nogen grænser for kompensation. Varm luft hører til dagens orden ikke blot i Polen, men også i Sverige. Inkludering af skove, hvilket De og Deres regering især har været fortaler for, hr. Reinfeldt, er endnu et bidrag fra Europa i forsøget på at undgå at indføre en aktiv reduktionspolitik.
Mange eksperter i København har vurderet, at det, De selv indtil nu har foreslået som det bedste, vi kan gøre, ikke ville medføre, at emissionerne i Europa falder inden 2020, men stiger. Forklar derfor venligst, hr. Reinfeldt, hvordan vi skal opnå togradersmålet, hvis De holder fast ved det, der hidtil er tilbudt.
Som om det ikke var nok, står der i dag i den tyske avis Financial Times, at De vil opgive målet om 30 % inden 2020 og nu ønsker at tilbyde det til inden 2025 i stedet. Hvis De virkelig ønsker at fremme denne proces, beder jeg Dem indtrængende om at trække det tilbage, der i dag er offentliggjort i avisen som EU's linje.
Afslutningsvis en enkelt ting mere. Der vil være tusinder af officielle observatører uden for dørene til Bella Centret de næste par dage - selv om de er akkrediteret til konferencen. Disse mennesker har i årevis arbejdet ekstremt hårdt for klimapolitikken, nogle af dem i årtier. Disse mennesker kan pludselig ikke længere få lov til at være med, så sørg venligst for, at de ikke ender i bure eller skal sidde i timevis med bundne hænder på den iskolde overflade.
Der er mange ledende roller, der kan mistes i København. Imidlertid er den måde, hvorpå retsstatsprincippet i EU præsenteres dér - og jeg har absolut ikke noget til overs for forstyrrende elementer - og den uforholdsmæssige behandling af fredelige demonstranter - Cecilia Malmström er jo juridisk ekspert - også noget, som De virkelig bør forklare i København.
Michał Tomasz Kamiński
Hr. formand! Det er en skam, at De først lige før min tale sagde noget om at holde taletiden. Jeg vil prøve at overholde taletiden.
De fortjener naturligvis vores tak, hr. Reinfeldt. Som det er blevet sagt, kom det svenske formandskab i en svær overgangsperiode med turbulens i forbindelse med vedtagelsen af Lissabontraktaten. Det har vi bag os nu, men formandskabet kom også på et tidspunkt med økonomisk krise. Jeg vil gerne indlede min tale, som ikke kun vil indeholde ros, med at takke Dem for, at det svenske formandskab undgik at blive fristet til populisme, som det er så nemt at forfalde til i disse vanskelige krisetider.
De har vist, hr. Reinfeldt, at der ikke gives lette svar på vanskelige spørgsmål. Det svenske formandskab har vist, at EU i krisetider er i stand til at søge gode og ikkepopulistiske løsninger, som kan bidrage til, at ikke blot Europa, men hele verden kan komme ud af denne vanskelige situation. Jeg vil gerne takke Dem meget oprigtigt for at udføre dette vanskelige arbejde, for Deres respekt for medlemsstaterne og også for den respekt, De har vist Parlamentet. Det var en vanskelig periode, og jeg mener, De har bestået prøven her. De vil kunne afslutte Deres mission om to uger med absolut tilfredshed.
Jeg tænker, det ikke var uden grund, De i Deres tale ikke nævnte udenrigspolitikken. Her er jeg desværre tvunget til at sige nogle alvorlige ord. Jeg mener, at på det udenrigspolitiske område, herunder særligt to områder, kan man ikke betragte det svenske formandskab og de sidste seks måneder som vellykket.
For det første finder jeg, at krisen i forbindelse med den uheldige artikel om israelske soldater i en svensk avis var fuldstændig unødvendig, og hele den unødvendige forværring af forbindelserne mellem det svenske formandskab og Israel kaster en skygge over de sidste seks måneder. Efter min mening var det forkert af formandskabet ikke utvetydigt at fordømme artiklen i den svenske avis. Jeg og hele min gruppe mener, at de israelske soldater forsvarer ikke blot Israel, men hele vores civilisation. Jeg mener, at der i de sidste seks måneder har manglet utvetydig opbakning til Israel, vores væsentligste allierede i Mellemøsten. Et bevis herpå er resultatet af det seneste Rådsmøde om Mellemøsten, som, selv om det efter min opfattelse er bedre end det, der var foreslået, ikke giver os en ledende rolle i Mellemøsten. EU burde lede fredsprocessen og burde være hovedkraften bag ønsket om fred i Mellemøsten. Hvis vi ønsker at spille denne rolle, er vi nødt til at bilægge vores egne uenigheder. Vi kan ikke vedtage ensidige, propalæstinensiske holdninger. Det har de seneste seks måneders udenrigspolitik desværre ikke sat en stopper for.
Vi talte om dette i går under forhandlingen om Georgien. Jeg mener, at den voksende russiske imperialisme er et af EU's alvorligste problemer. Det er farligt ikke blot for Ruslands naboer, men for hele EU. Ikke desto mindre vil jeg gerne takke Dem, hr. Reinfeldt, for Deres lederskab og for det svenske lederskab af EU. Parlamentets rolle er at gøre opmærksom på det, der efter vores opfattelse ikke altid er det bedste. Jeg finder, at på trods af de negative kommentarer, jeg har fremført, har det svenske formandskab som helhed været positivt.
(Taleren indvilligede i at besvare et blåt-kort-spørgsmål i henhold til artikel 149, stk. 8)
Zoltán Balczó
(HU) Hr. formand! Jeg vil gerne spørge hr. Kamiński, om han betragter de aktioner, israelske soldater udfører i Gaza, som en del af kampen for den menneskelige civilisation. Det er Dem, der er ensidig, for enhver, som ønsker fred i denne region, burde først og fremmest, i overensstemmelse med FN's resolutioner, forsvare palæstinensernes ret til en uafhængig stat. Det er Dem, der er unfair, når De kræver Sverige til regnskab for et standpunkt, som det har vedtaget.
Michał Tomasz Kamiński
Hr. formand! Jeg mener, at Israel er det eneste demokrati i Mellemøsten. Staten Israel er et strålende eksempel for landene i Mellemøsten, hvad angår demokrati. Krig er naturligvis et vanskeligt spørgsmål, som altid har smertelige konsekvenser. Derfor går vi ind for fred. Efter min opfattelse er det vores rolle at styrke fredsprocessen i Mellemøsten og resolut modsætte os terrorismen.
Lothar Bisky
Hr. formand! Min kollega fru Svensson vil tale om spørgsmålet om det svenske formandskab. Jeg vil gerne fremhæve to punkter fra konklusionerne af det første topmøde efter Lissabontraktatens ikrafttræden. For det første beklager jeg, at Det Europæiske Råd ikke formidlede nogen klare budskaber med hensyn til EU's fremtidige strategi. Tværtimod faldt man i tråd med den gamle Kommission, som ønskede at fastholde de grundlæggende principper i den mislykkede Lissabonstrategi.
Det er blevet erkendt, at der er brug for en ny politisk tilgang, men hvor er den? Jeg har ikke set den. Med den nye Kommission, det nye Parlament og formanden for Det Europæiske Råd skulle der imidlertid nu være mulighed for at påbegynde en helt ny forhandling. Og selvfølgelig er der også den nye traktat og den kommende mulighed for borgerinitiativ.
Vores udgangspunkt er klart. Vi skal fortsat, frem for alt andet, og især frem for profitinteresser, prioritere folkets sociale og miljømæssige interesser. Det skal blive det nye grundlæggende princip i EU's strategier og lovgivning, for først dermed vil borgerne opfatte EU som en garant for fremskridt i det lange løb.
Mit andet punkt er, at vi fra venstre side af Parlamentet bifalder, at Rådet endelig imødekommer kravet om en kapitaloverførselsskat. Under gårsdagens forhandling var vi glade for at høre hr. Barroso love, at den nye Kommission under hans ledelse ville fremsætte de relevante forslag i nærmeste fremtid. Vi vil fortsat bringe dette emne på bane, og vi mener fortsat, at EU kan og skal tage det første skridt i tvivlstilfælde. Vi kan ikke fortsat vente på, at andre i verden skal tage denne rolle fra os.
Mario Borghezio
for EFD-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Hvad angår finanskrisen, kan der bestemt ikke herske uenighed om, at det svenske formandskab har optrådt logisk og indtaget et klarsynet og entydigt standpunkt.
Hvorfor havde De ikke mod til at sætte navn på dem, der er ansvarlige for finanskrisen, og give klar melding om foranstaltninger til at stække spekulationens vinger, eller sige højt og tydeligt til EU's borgere, at vores banker og finansielle institutioner stadig falbyder mange af de finansielle produkter i spekulationsøjemed og derved forurener vores marked?
Hvorfor gav De ikke klart udtryk for opbakning til realøkonomien, som først og fremmest udgøres af vrimlen af små og mellemstore virksomheder, af produktionsverdenen, af den sunde verden i vores europæiske økonomi, som, og jeg gentager, har og altid vil have brug for fremme og reel opbakning?
Den måske betydeligste udfordring, det svenske formandskab stod over for, vedrørte frihed, sikkerhed og retfærdighed, og det gælder også for gennemførelsen af Stockholmprogrammet. Hvilken slutning kan man drage heraf? Jeg mener, at dette formandskab ikke har truffet tilstrækkelige foranstaltninger mod den illegale indvandring, og at de foranstaltninger, det har truffet, har været yderst ineffektive. Formandskabet har ikke været aktivt i forhold til modstand mod den illegale indvandring og heller ikke i forhold til integrationsprojekter og tackling af flygtningeproblemet.
Det virker, som om EU har talt med svag stemme, ikke kun generelt om udenrigspolitikken - og jeg er helt enig med dem, der har protesteret imod det - men også om dette specifikke emne. EU har tilsyneladende manglet autoritet i så væsentligt et spørgsmål som indvandring, uanset hvordan man ser på det - uanset om de, der ser, er mennesker, der som jeg er meget bekymrede over den illegale indvandring, eller om de bekymrer sig mere over at gennemføre integrationspolitikker.
Vi har store forhåbninger til, at det nye spanske formandskab vil gennemføre de idéer, der allerede er blevet afsløret i nogle magtfulde udtalelser, hvori det anføres, at EU ikke må tænke på indvandringen som et problem, der udelukkende berører landene ved Middelhavet.
Det er helt klart et problem, der vedrører hele Europa, men der er ét punkt, hvor regeringen i mit land udtrykte en klar anmodning, som ikke desto mindre blev forbigået. I anmodningen blev det foreslået at vedtage en seriøs strategi for hele EU til bekæmpelse af den organiserede kriminalitets arvegods, en strategi, der har givet enestående resultater i Italien. Dette arvegods findes i hele Europa. Mafiaen, de organiserede mafiaer har invaderet hele Europa og infiltreret realøkonomien, især finansøkonomien.
Vi venter stadig på et klart signal om, at der bliver indført et retssystem i EU mod denne type organiseret kriminalitet, som er så magtfuld i adskillige lande - hvis ikke i alle landene i EU. Eftersom denne type kriminalitet kan udøves alt for frit, har den udnyttet vores frihedsrettigheder og bevæger sig, som den har lyst til, mellem finansielle markedspladser, skattely og markeder, hvor der handles med fast ejendom og andre aktiver. Det er præcis på dette punkt, det ville have været rart med en meget højere grad af klarhed, en mere entydig fremgangsmåde fra det svenske formandskab. Vi anklager det svenske formandskab åbent.
Og så kommer vi til udtalelserne fra visse repræsentanter for dette formandskab om et andet vigtigt og symbolsk spørgsmål, nemlig det om den schweiziske folkeafstemning om minareter. Det svenske udenrigsministerium definerede et nej til opførelse af minareter som et udtryk for fordom. Det gik endda videre ved at hævde, at selve det, at Bern besluttede at afholde en folkeafstemning om et sådant spørgsmål, var problematisk. Så her har vi et spørgsmål, der ligger uden for folkeafstemningens rækkevidde, og det er spørgsmålet om, om man skal afholde en folkeafstemning eller ej.
Hvordan kan lovgiverne i EU få sig selv til at bebrejde et lille land, der altid har været demokratisk, lige siden middelalderen? Skal vi, der er slaver af et bureaukrati, som ingen har valgt, virkelig lære det schweiziske folk om demokrati? Skal vi nægte dem ret til at afholde en folkeafstemning om et vigtigt spørgsmål, som alle har ret til at have deres egen mening om?
Tværtimod burde EU lære af det schweiziske demokrati, hvordan man tackler de mest følsomme problemer ved at give folket en stemme, folket, folket, ikke bureaukratierne, interessegrupperne og bankerne i denne europæiske supermagt, som altid træffer beslutninger om borgernes liv uden at spørge dem til råds!
Barry Madlener
(SV) Hr. formand! Jeg er glad for, at det holdningsløse og kujonagtige svenske formandskab er overstået.
(NL) Gudskelov er dette svage svenske formandskab slut, for der er ikke kommet meget godt fra Sverige. Der har ikke været nogen hård linje med hensyn til Tyrkiet, der fortsætter sin ulovlige besættelse af Cypern. Sverige har ladt Israel i stikken, og dets forslag om at dele Jerusalem viser dets naivitet i forhold til den frastødende og barbariske ideologi, som islam er. Sverige ville have stået sig bedre ved at bakke kraftigt op om afholdelse af EU-folkeafstemninger i alle medlemsstaterne, som Schweiz gjorde det om minaretforbuddet. Det er, hvad befolkningerne i EU ønsker.
Rejsecirkusset mellem Bruxelles og Strasbourg kom ikke engang på dagsordenen, hr. Reinfeldt. Vi bad Dem om det, men øjensynlig vovede De ikke at efterkomme vores ønske. Frankrig har uden tvivl skræmt Dem fra det. Så fråser De med pengene på klimapolitik i København, selv om klimaændringerne ikke er videnskabeligt bevist.
Nederlandene udbetaler en stor sum penge. Dets nettobidrag pr. indbygger er stadig to-tre gange højere end andre rige landes. Denne situation skal der rettes op på snarest muligt. Vi håber, at det næste formandskab vil vise mere mod.
Anna Maria Corazza Bildt
(EN) Hr. formand! Jeg har bemærket, at De har givet næsten et minuts taletid mere til nogle af vores kolleger. Jeg vil gerne minde Dem om, at vi fra små lande som nyvalgte medlemmer kun har præcis ét minut til "catch the eye", og denne tid er blevet fjernet fra vores mulighed for at udtrykke vores synspunkter. De bedes venligst også respektere os.
Fredrik Reinfeldt
Hr. formand! Jeg har to korte bemærkninger. For det første vil jeg gerne takke medlemmerne for deres venlige ord - også andre ord, men hovedsagelig venlige ord og kommentarer. Vi har nu et nyt EU, der er baseret på Lissabontraktaten, og da jeg er involveret i det roterende formandskab, kunne jeg sige, at for at dette EU skal fungere i fremtiden, skal både medlemsstaterne, Kommissionen og Parlamentet tage ansvar. Medmindre alle de tre parter tager fuldt ansvar, vil det være meget vanskeligt at få dette arbejde til at køre.
Blot nogle få kommentarer med hensyn til at forsøge at koordinere 27 medlemsstater. Det tager tid, men hvis vi ikke gør det, får vi en situation, hvor dette EU styres af nogle få eller af andre. Vi har taget os den tid. Jeg ved, hvor meget tid De behøver for at gennemføre denne koordinering, og jeg tror, det også vil være indlysende for Herman Van Rompuy samt det fortsat roterende formandskab.
Min anden kommentar vedrører København. Jeg hører ofte sagt, at Europa ikke er ledende, og i mit land siger oppositionen, at Sverige ikke er ledende. Men det er at slå løs på os selv. Vis mig, hvem lederen så er. Det vil jeg gerne vide, for det ville være perfekt at se den leder og følge deres initiativer. Det har jeg endnu ikke set. Vi forpligter os selv til reduktioner, der er retsligt funderet, som kommer på bordet før andre steder, og som er konkret finansieret, og det har jeg ikke set fra andre udviklede lande.
Hvad angår København, mener jeg også, at det er meget vigtigt at huske, at vi er nødt til at overholde målet på 2 °C. Jeg er ikke sikker på, at vi vil kunne levere det. Jeg ved, at Europa har gjort sin del og er klar til at gå videre til 30 %, men vi kan ikke løse problemet alene. Vi står kun for 13 % af de globale emissioner. Hvis dette skal være en global løsning, kræves der et globalt initiativ, og de andre lande med de største emissioner er også nødt til at indgå større forpligtelser.
Nogle få ord om Sverige, eftersom det blev nævnt. Jeg finder det meget vigtigt, at man efter at have indgået denne slags forpligtelser - hvad enten det er Kyoto eller som nu en aftale i København - tager hjem og trækker i arbejdstøjet. Så sent som i går fik vi en opdatering på emissionsreduktionerne i Sverige siden 1990. Vi er nu nede på -12 %. Vi følger, hvordan det respekteres internationalt, sådan som det er præsenteret. Man kunne selvfølgelig sige, at det er en forkert måde at gribe det an på, men det er den globale aftale, verden har. I den forbindelse har vi præsenteret denne slags tal.
Det er selvfølgelig generende, at nogle andre lande går i en anden retning, og det bliver de kritiseret for. Så det handler ikke kun om at indgå en aftale, det handler også om at skabe ændringer i sin økonomi ved hjælp af emissionshandel og andre midler for at få ændringen på plads. Det er også et område, hvor man ser mange lande i Europa handle på en måde, der ikke ses i andre dele af verden.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Blot to mærkninger, den første om København, den anden om det vellykkede svenske formandskab. Allerførst angående København, hvor jeg også er meget overrasket over at se mange kolleger i EU med en selvdestruktiv retorik. Hvis der er et område, hvor vi kan være stolte af EU's lederrolle, er det jo netop på klimaændringsområdet. Vis mig én relevant aktør eller gruppe af lande, der har forpligtet sig i så vidt omfang, som vi har.
Som jeg sagde tidligere, har andre offentliggjort deres hensigter via pressemeddelelser. EU har offentliggjort sine hensigter via lovgivning, som allerede er bindende, en lovgivning, som udsprang fra Kommissionen, og som fik opbakning fra Rådet og Parlamentet, og EU har allerede, ensidigt og ubetinget, sat reduktionen af drivhusgasser til 20 % inden 2020. Ingen anden aktør har indtil nu gjort noget tilsvarende. Så lad os bede andre om at gøre noget, der svarer til vores indsats.
(Bifald)
Er det nok til at nå de 2 °C? Nej, det er ikke nok. Derfor fortæller vi andre, at vi kan forhandle med hinanden. Politikere og diplomater kan forhandle, men vi kan ikke forhandle med videnskaben, vi kan ikke forhandle med naturvidenskaben. Så lad os indgå en global handel, som gør, at vi kan nå frem til en aftale, der er forenelig med det, videnskaben fortæller os. Det kan ikke gøres af Europa alene, for Europa er ansvarlig for ca. 14 % af de globale emissioner, og tendensen er relativt for nedadgående. Så selv hvis Europa i morgen fuldstændig indstiller sine drivhusgasemissioner, vil det ikke løse problemet.
Så vi har brug for amerikanere om bord, vi har brug for kinesere om bord, vi har brug for indere om bord. I løbet af disse seks måneder har vi sammen med statsminister Reinfeldt talt med Obama, vi har talt med Hu og Wen, vi har talt med Singh, vi har talt med Medvedev, vi har talt med Lola. Og jeg kan sige, at det på alle disse møder var os, der bad dem om at komme med vægtigere tilbud.
Det er det, vi nu gør i København - men vi må ikke glemme, hvad folk undertiden gør, at det ikke kun er et spil mellem disse aktører, men også med udviklingslandene, de fattigste, de mest sårbare, de afrikanske lande. Vi har også talt med Meles Zenawi fra Etiopien og andre. Derfor var EU den første, der lagde penge på bordet.
Så lad os være ærlige over for hinanden. Vi kan altid være mere ambitiøse, og EU har vist sine ambitioner. Men vi må også bede andre være mere ambitiøse, for kun på den måde kan vi få en aftale, der er forenelig med vores mål. Det er et globalt problem, og vi har brug for en global løsning.
Endelig vil jeg gerne sige et par ord til statsminister Reinfeldt og det svenske formandskab. Det er sidste gang, vi har en formand for Det Europæiske Råd i kun seks måneder, så det var afslutningen på mange års EU-arbejde. Jeg vil gerne sige, og jeg har sagt det til statsminister Reinfeldt i disse seks måneder, at han var den 11. formand for Det Europæiske Råd, jeg har arbejdet sammen med, så jeg bifalder virkelig, at vi nu får en permanent formand for Det Europæiske Råd.
Men jeg vil gerne sige til statsminister Reinfeldt, at han var den 11. i rækken i samarbejdet med Kommissionen, men han fortjener afgjort en plads på podiet som et af de bedste formandskaber, vi har haft i denne periode i EU. Tak for alt, hvad De og det svenske formandskab har gjort i disse seks måneder.
Rebecca Harms
(EN) Hr. formand! Gennemsigtigheden i forhold til Parlamentet bliver meget ofte fremhævet, nu hvor Lissabontraktaten er på plads. Er der et nyt forslag fra Det Europæiske Råd for København om et 30 %-mål for 2025 - et større bidrag end 20 %-målet? Et lækket dokument cirkulerer i København, og jeg ønsker det klarlagt nu, på baggrund af kontakter med Kommissionen, om dette er Rådets sande strategi. Fortæl os venligst sandheden.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Jeg tøver med at sige det på denne måde, for det lyder ikke særlig beskedent som svensker, men jeg mener, det er rimeligt at sige, at EU og Europa ikke vil være det samme efter dette formandskab. Det er et anderledes EU - en stærkere og bedre Union - af en række grunde, og som svensker er jeg meget stolt af at nævne nogle af dem.
For det første er der naturligvis traktaten, som nu er på plads, og som ændrer den institutionelle balance i Unionen, men traktaten gør også Unionen bedre i stand til at nå vores politiske mål. Jeg vil gerne pege på, at vi har åbnet udvidelsesprocessen med aftalen mellem Slovenien og Kroatien, hvilket er vigtigt for Kroatien, men også for det vestlige Balkan med deres igangværende udvidelsesproces for fremtiden. Det er én af EU's styrker, men det er også en mulighed for os alle.
Jeg finder det også vigtigt at påpege, at under dette formandskab og mens vi står her, er EU for første gang en ledende global aktør i et af de vigtigste, internationale spørgsmål, menneskeheden står over for. Det er noget nyt, og det giver et stort ansvar fremover, for det står klart, at uanset hvad der opnås i København, har EU spillet en grundlæggende og afgørende rolle ved at sætte dagsordenen for de ting, vi bør opnå. Uanset hvor stor succes vi får, vil jobbet ikke være færdiggjort, men det understreger EU's store ansvar.
Så er der den økonomiske fremgang med strenge regler for, at de offentlige finanser skal bringes i orden, og at protektionisme skal forhindres. Jeg er svensker, så jeg er måske lidt subjektiv i spørgsmålet, men jeg synes, vi alle har grund til at være stolte af, hvad vi har opnået i denne periode. Men i al beskedenhed bør vi også huske, at disse resultater giver os et stort ansvar fremover.
Åsa Westlund
(SV) Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med at sige, at formandskabet har levet op til de høje forventninger, der var stillet til det som effektiv, diplomatisk maskine. Det sættes der stor pris på, især på baggrund af det kaos, der sommetider herskede under det tjekkiske formandskab. De afsluttende runder om Lissabontraktaten blev også håndteret meget positivt. Endelig lykkedes det også formandskabet at indføre en permanent formand for Det Europæiske Råd og en ny høj repræsentant for EU for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.
Desværre har formandskabets direkte politiske indflydelse på folks dagligdag ikke været så stor. Europas lønmodtagere har ikke fået støtte til at få standset løndumpingen i kølvandet på Laval-dommen, og de har heller ikke set nye initiativer til håndtering af arbejdsløsheden og oprettelse af nye job.
Miljøbevægelsen er skuffet over, at Sverige ikke er gået i brechen for miljøspørgsmålene. Faktisk er Sverige gået et skridt tilbage i stedet for at gribe muligheden for at skubbe på for at få mere krævende mål på miljø- og klimaændringsområdet.
At Sverige ikke har en mere betydningsfuld rolle på den aktuelle klimakonference i København skyldes dog snarest, at statsminister Reinfeldt af partipolitiske grunde selv nedtonede forventningerne til konferencen på et tidligt tidspunkt. Det var imod EU's forhandlingsstrategi og irriterede voldsomt en betydelig del af de andre ledere i EU. Mere alvorligt end dét er imidlertid den kendsgerning, at det underminerede muligheden for at få en god aftale om klimaændringerne.
Sluttelig vil jeg gerne nævne Stockholmprogrammet - én af de få ting, der vil leve videre efter det svenske formandskab. Som indfødt stockholmer er jeg bekymret over, at min hjemby kan blive forbundet med et politisk program, der i højere grad er baseret på at gøre Europa til en fæstning end på at sikre menneskerettighederne.
Vi svenske socialdemokrater er ikke desto mindre glade for, at De i sidste ende faktisk lyttede delvis til vores og Parlamentets krav om at indføje mere om kvinders og børns rettigheder i dette program. Vi har store forventninger til, at fru Malmström vil gøre sit yderste for at styrke disse elementer yderligere i sin nye rolle.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Hr. formand, hr. Barroso, hr. Reinfeldt! Deres rolige og stabile formandskab har været en succes, hr. Reinfeldt! De skulle løse vanskelige politiske spørgsmål, og generelt har De gjort et godt stykke arbejde. De folk, De har valgt til de nye, vigtige EU-poster, kan nu definere disse uden forudfattede meninger, idet de endnu er ret ukendte for de fleste borgere i EU. Tillad mig den sidebemærkning, at Deres bedste valg sidder til højre for Dem lige nu.
Ikke desto mindre kan jeg ikke give Deres formandskab højeste karakter, hr. Reinfeldt. Det er der to grunde til. For det første forstærkede De udviklingen hen imod at gøre Det Europæiske Råd til en slags EU-superregering. Dets omfattende kompetence øges, fra miljø til finanspolitik. Samtidig lukker De dørene mere og mere. Det er ikke sådan, gennemsigtige forhandlinger blandt folkets repræsentanter ser ud.
For det andet skubbede De SWIFT gennem Rådet blot nogle få timer før Lissabontraktatens ikrafttræden. Det er udtryk for en tydelig forbigåen af Parlamentet og således manglende respekt for borgerne.
Ikke desto mindre vil jeg gerne takke Dem for de seneste seks måneder.
Carl Schlyter
(SV) Hr. formand! Det svenske formandskab har fungeret godt både i praksis og institutionelt. Det har været som en godt smurt, effektiv maskine - og alligevel kom det aldrig i gang. Hvad skete der med sociallovgivningen? Arbejdet med antidiskrimination er gået i stå. Forslaget om at indføre en eurovignet for at stoppe emissioner fra tunge godskøretøjer er kørt fast, ligesom klimapolitikken er det. I disse spørgsmål er det forskerne og Parlamentet, der viser lederskab - Rådet har svigtet!
Rådet har sørget for et smuthul for skovvæsen, skibsfart og flyselskaber i klimaforhandlingerne. Hvor er pengene til udviklingslandene - specifikt de 30 mia. EUR, som Parlamentet har krævet? Hvad er der sket med emissionsmålene? Parlamentet krævede reduktioner på 32-40 %. Nu hører vi, at de dokumenter, Rådet arbejder på, udvander vores emissionsmål yderligere. Rådets klimapolitik har så store huller, at den kun kan sammenlignes med et fiskenet til at fange hvaler med!
Endelig vil jeg gerne nævne Vattenfall. Stop Vattenfalls retssager! De hindrer vores arbejde med klimaændringerne. De har magt over denne virksomhed. Som absolut minimum bør De sørge for, at Vattenfall passer sine egne sager og holder op med at sætte spørgsmålstegn ved Tysklands og EU's miljølovgivning.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Jeg vil først gerne gratulere den svenske regering med dens formandskab. Sverige overtog formandskabet med en tung dagsorden og har været i stand til at opnå ret så meget, og meget af dette hilser vi velkommen.
Jeg har gentagne gange sagt her i salen, at det er nødvendigt at sætte nyt skub i Lissabonstrategien. EU har alt for længe arbejdet på at gennemføre politiske og institutionelle reformer med en energi og en beslutsomhed, som man simpelthen ikke har kunnet mønstre, når det gælder økonomiske reformer. Men vores globale handelsposition, vores relative økonomiske vægt og internationale konkurrencedygtighed er i fare. Derfor hilser jeg Kommissionens 2020-initiativ, som nu er godkendt af Det Europæiske Råd, velkommen, og jeg vil især takke hr. Barroso for hans indsats her.
Vores borgeres fremtidige velstand og trivsel afhænger af, at vi har en dynamisk økonomi, der kan skabe arbejdspladser og velstand ved at frigive iværksætteres kreative energi og ved at stimulere succesrige virksomheders vækst. En del af denne økonomiske genoplivning vil bestå i at gøre vores økonomier grønnere, og vi håber alle, at man i denne uge i København vil nå til enighed om at udarbejde en realistisk ramme til at tackle klimaforandringerne, samtidig med at økonomisk vækst og udvikling fremmes.
Hvad angår Stockholmprogrammet, støtter vi princippet om, at medlemsstaterne i EU skal samarbejde mere for at bekæmpe problemer, der vedrører immigration, grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme. Men det drejer sig her om områder, som er selve kernen i den nationale suverænitet, og det hører til en demokratisk stats vigtigste pligter at forsvare lovene, garantere sikkerheden og beskytte offentligheden. Derfor skal der findes en balance mellem behovet for at handle i fællesskab og respekten for medlemsstaternes rettigheder. Der er dele af Stockholmprogrammet, hvor denne balance ikke findes. Nogle af forslagene vil blot centralisere beføjelserne, skabe unødvendige udgifter og mere bureaukrati uden særlig megen merværdi. Vores prioriteter bør gå i retning af konkurrencedygtighed, deregulering, innovation og jobskabelse. Det er det mindste, vi kan byde Europas befolkninger.
Eva-Britt Svensson
(SV) Hr. formand! Jeg vil give det svenske formandskab topkarakterer for dets organisatoriske dygtighed. Den svenske statsadministration har levet op til alles forventninger. Men når det gælder den politiske vurdering, kan jeg desværre ikke være så positiv.
Der er især to områder, som jeg vil kritisere. For det første når det gælder gennemsigtighed og åbenhed. Sverige betragtes sædvanligvis som et forbillede på dette område, men vi har i stedet set passivitet, og det er især alvorligt, når det er vores borgeres kommunikationsfrihed, der står på spil. Jeg skal i denne forbindelse nævne direktivet om lagring af data, telekompakken og den hemmelige ACTA-aftale. Der er blevet fremsat krav til formandskabet om, at dokumenterne bliver gjort tilgængelige, hvilket er muligt siden ændringen i 2001 af forordningen om aktindsigt, som kræver, at offentligheden skal have adgang til alle de dokumenter, der vedrører igangværende internationale forhandlinger. Hvorfor har det svenske formandskab ikke gjort noget i dette spørgsmål?
Det andet område er klimaforandringerne og det faktum, at man efter min opfattelse svigter de fattige lande ved at bruge bistandsmidler til at afbøde det værste af den skade, som den rige verden har været og stadig er ansvarlig for. Og det til trods for at der i klimaaftalen, Balihandlingsplanen og Kyotoprotokollen klart anføres, at midlerne til finansiering af klimaforanstaltningerne skal være nye midler. Det er endnu en gang de mest sårbare, der skal betale regningen for de rige landes handlinger. Det er dem, der ikke har rent vand, som er truet af malaria, som lider af hiv, og først og fremmest de fattigste kvinder og børn i verden, som nu skal betale prisen. Det er en skammelig politik over for de fattigste dele af verden.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Det svenske formandskab er nu ved at være slut - uden større katastrofer, men efter min mening heller ikke med enestående succeser. Under alle omstændigheder kunne den ambitiøse målsætning om at få den økonomiske krise under kontrol ikke gennemføres. Vi har pumpet milliarder ud i et system, som kun nogle få nyder godt af, og det er offentligheden, som har måttet lægge skuldre til risiciene og omkostningerne. Det er helt uacceptabelt, at de europæiske skatteborgeres hårdt tjente penge ender i bankdirektørernes bonuslommer.
Når vi afholder et klimatopmøde, er det efter min mening også nødvendigt, at vi omsider får et virkeligt billede af omkostningerne og en smule ærlighed i debatten om atomreaktorer. Når vi forsøger at finde løsninger på spørgsmålet om beskyttelse af klimaet, skal vi også bringe bedrageriet omkring emissionscertifikater til ophør.
I forbindelse med SWIFT-forhandlingerne har det svenske formandskab efter min opfattelse ladet sig diktere lidt af USA med hensyn til overførsel af bankdata. Som følge heraf og som følge af Stockholmprogrammet bliver det stadig lettere at manipulere borgerne og gøre dem mere gennemsigtige.
Med Sverige mister Tyrkiet også en fortaler for dets tiltrædelse. Efter min opfattelse er det på tide at standse tiltrædelsesforhandlingerne og tilbyde Tyrkiet et privilegeret partnerskab.
Werner Langen
(DE) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest sige tak. Til trods for de mange problemer har det svenske formandskab gjort et fremragende stykke arbejde. Sverige er et mellemstort land i EU, og det bør vi opfatte som positivt i alle henseender. Hr. Reinfeldt! Jeg vil gerne takke Dem og hele Deres regering. Med klimaet, finansmarkedskrisen, Lissabontraktaten og den nye Kommission har De stået med virkelig vanskelige opgaver og spørgsmål. Jeg vil gerne fremhæve to spørgsmål.
Det første er krisen på finansmarkederne. Det er absolut positivt, at Sverige sammen med Kommissionen stod fast med hensyn til konsolideringsbestræbelserne i de enkelte medlemslande. Det forhold, at De ikke sagde, at vi nu vil løse Grækenland fra dets forpligtelser inden for euroområdet, kan jeg kun helhjertet støtte.
Det andet område er klimapolitikken. Vi har lyttet til kommunisternes og de grønnes kritik. De har intet konkret ansvar nogen steder i Europa. Man kan føre klimapolitik, som Kina og USA gør det, ved at fremsætte store proklamationer, men uden at opnå resultater. Europa har opnået resultater. Jeg afviser påstanden om, at Greenpeace skal være målestokken for den europæiske klimapolitik. Vi skal være realistiske. Også her opnåede det svenske formandskab i samarbejde med Kommissionen overraskende gode resultater under sin formandskabsperiode. Det vil jeg også udtrykke min oprigtige tak for.
Så er der Lissabontraktaten. Hr. Schulz er her ikke længere. Han sagde, at Kommissionen er påvirket af, at den består af stedfortrædende ledere af europæiske partier. Det kan kun undre mig, at en formand for en politisk gruppe gør det til et problem, at de enkelte medlemmer af Kommission har et politisk engagement. Hvad er meningen med det? Jeg afviser det argument.
Og til slut vil jeg opfordre Dem til - som jeg også gjorde, da De overtog formandskabet - nu endelig at gå med i euroen. Hr. Reinfeldt! Kan jeg sige "Sverige ante portas"?
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! Jeg mener, at det svenske formandskab, når ret skal være ret, kan være tilfreds med sine resultater, og jeg mener, at Sverige kan være stolt af det svenske formandskabs indsats. Men som det altid er tilfældet med de kortfristede formandskaber, efterlader de os, når de er gode, med en følelse af, at arbejdet ikke er blevet gjort fuldstændig færdigt.
Så det vigtigste spørgsmål er efter min mening nu, hvordan vi kan bygge videre på det svenske formandskabs resultater. Det gælder i første omgang gennemførelsen af Lissabontraktaten. En traktat er aldrig i sig selv nok til at løse et problem. Der skal politisk vilje til at gennemføre tingene, men i dette tilfælde tror jeg, at vi har brug for mere end vilje. Vi har brug for mod og fantasi - fantasi til at udfylde hullerne i traktaten eller kaste lys over dens uklarheder. Derfor håber jeg, at Sverige med den erfaring, det har indsamlet under sit formandskab, fortsat vil deltage i arbejdet på at opbygge de nye institutioner, der er blevet oprettet med Lissabontraktaten, nemlig den faste formand for Det Europæiske Råd og Unionens højtstående repræsentant og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil.
En af det svenske formandskabs prioriteter var naturligvis den økonomiske og finansielle krise. Det var meget vigtigt. På den baggrund mener jeg, at man har kunnet se to ret så truende fænomener, nemlig for det første fristelsen til at ty til national protektionisme og national egoisme, og for det andet de økonomiske og sociale uligheder mellem medlemsstaterne og manglen på økonomisk, social og territorial sammenhørighed i EU.
Skal vi sætte spørgsmålstegn ved det kloge i at udvide EU? Bestemt ikke. Ulighederne bestod allerede før udvidelsen, og gensidig afhængighed gælder ikke blot internt i Unionen. Det er et globalt fænomen. Disse uligheder var derfor i stand til at underminere eller bringe hele kontinentets og Unionens stabilitet i fare. Jeg mener derfor også, at udvidelsen gjorde det muligt for de nye medlemsstater bedre at håndtere disse uligheder inden for Unionen, og det var til fordel for alle Unionens medlemmer.
Men jeg vil slutte med at konkludere, at det næste skridt efter min mening er at føre en mere omfattende politik med territorial, økonomisk og social sammenhørighed i Europa. Vi skal ikke have færre af den slags politikker, men vi skal i stedet for gennemføre dristige reformer, finansielle og økonomiske reformer, således at en sådan krise ikke vil gentage sig, og vi skal gennemføre politikker, der vil sikre et genopsving efter krisen. I denne sammenhæng bør vi hilse Kommissionens seneste erklæring om økonomisk støtte til østlandene velkommen, og det gælder ligeledes hr. Barrosos beredvillighed til at drøfte 2020-strategien.
Charles Goerens
(FR) Hr. formand! Jeg vil også gerne give udtryk for min taknemmelighed over for det svenske formandskab, men der er stadig et problem. I torsdags godkendte Det Europæiske Råd et beløb på 7,2 mia. EUR til finansiering af udviklingslandenes delvise tilpasning til klimaforandringerne, og det er udmærket.
Efter min opfattelse skal dette beløb lægges oven i udviklingsbistanden, som EU har lovet at forhøje til 0,7 % af bruttonationalindkomsten inden 2015. Og jeg skal forklare hvorfor. Lad os forudsætte, at de 7,2 mia. EUR kommer fra den pakke, der allerede er blevet tildelt som officiel udviklingsbistand. Dette beløb vil ikke være stort nok til at finansiere millenniumudviklingsmålene. Det er det samme som at give med den ene hånd og tage med den anden.
Vi venter på en præcisering fra Det Europæiske Råd og Kommissionen om dette spørgsmål. Hvis der er tvivl om den supplerende karakter af det beløb, Det Europæiske Råd den 10. og 11. december lagde på bordet, vil det underminere EU's troværdighed på konferencen i København, som vi ikke vil tøve med at beskrive som afgørende for menneskehedens fremtid.
(Bifald)
Ian Hudghton
(EN) Hr. formand! Jeg repræsenterer Den Europæiske Fri Alliance, som omfatter uafhængighedspartierne fra Wales, Flandern, Katalonien og Skotland. Vi ønsker uafhængig status, således at vores nationer kan være med på Det Europæiske Råds møder og til verdensbegivenheder som klimakonferencen i København.
Skotlands regering og parlament har vedtaget verdens mest ambitiøse lov vedrørende klimaforandringer med emissionsreduktionsmålsætninger på 42 % inden 2020 og 80 % inden 2050. Det er målsætninger, vi har til hensigt at opfylde, men ikke desto mindre afviste den britiske regering en rimelig anmodning om, at en skotsk minister officielt kunne deltage i forhandlingerne i København. En sådan holdning understreger, at det kun er ved uafhængighed - normal uafhængighedsstatus - at Skotland på behørig vis kan yde sit bidrag til det internationale samfund, og jeg håber, at Det Europæiske Råd meget snart vil drøfte den interne udvidelse af EU, med Skotland i spidsen.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Vi har brug for en revolution i demokratiet. Netop fordi jeg beundrer så mange svenske traditioner, var jeg så meget desto mere skuffet over resultatet af formandskabets arbejde. Desværre var det ikke et folkets formandskab, men snarere et Rådets formandskab og også de store investorers formandskab a la fru Wallström og ikke a la fru Malmström.
Fru Malmström! Jeg husker Dem godt fra den tid, De var medlem af Europa-Parlamentet. Under dette formandskab var De en anden. Jeg håber i høj grad, at De, når De vender tilbage, vil fortsætte i samme spor, som da De forlod os, nemlig at De vil lade Dem inspirere af det parlamentariske system. Hvorfor godkendte De SWIFT på et så sent tidspunkt? Hvorfor har vi nu en slags eksekutivkomité på EU-plan - og det var en af svenskernes målsætninger af alle folk med deres åbenhed? Jeg beder Dem, brug Deres fremtid til at vende tilbage til Deres rødder.
János Áder
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! I den sidste to en halv time under denne forhandling er der blevet sagt meget om København og forhandlingerne i København. Jeg må sige, at det svenske formandskab i den henseende ikke har været helt vellykket, da EU ikke har fremlagt nogen fælles holdning i København. Det er ikke nødvendigvis det svenske formandskabs skyld, men snarere Kommissionens. Hvad foregår der? Hvorfor er der ingen fælles holdning? Der er ingen fælles holdning, hvad angår i det mindste to spørgsmål. Et af disse spørgsmål handler om kulstofkvoterne, om de kan overføres efter 2012, og om de så også kan sælges.
Kommissionens kritik af denne tilgang er uforståelig, og den er kortsigtet og snæversynet. Ungarn, Polen, Rumænien og andre tidligere socialistiske lande har opfyldt deres forpligtelser under Kyoto. De har ikke blot opfyldt dem, men de har oven i købet overopfyldt dem. Vi har ret til at sælge vores overskudskvoter. Men Kommissionen ønsker stadig at tage dette fra os. Den ønsker med andre ord at straffe Ungarn for at have overholdt sine kontraktmæssige forpligtelser. Andre lande har ikke levet op til deres forpligtelser, og de har endog øget deres skadelige emissioner, men ingen ønsker at straffe dem. Hvordan kan vi efter dette forvente, at en ny aftale vil blive overholdt, dvs. hvis vi får en opfølgning på Kyoto i København?
Jeg opfordrer indtrængende Kommissionen, og hvis han var her, ville jeg også indtrængende opfordre formanden for Kommissionen, hr. Barroso, til at ændre den snæversynede holdning, man har indtaget indtil nu, og i stedet indtage en holdning, der er i overensstemmelse med den nugældende Kyotoprotokol. Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på noget, som vi ikke må glemme, nemlig at EU-15 uden de nye medlemsstater ikke ville have kunne leve op til deres målsætning om en emissionsreduktion på 8 %. Og hvis det havde været tilfældet, ville EU have haft en dårligere og meget svagere forhandlingsposition i København.
Catherine Trautmann
(FR) Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru minister! Det svenske formandskab har oplevet, hvad man kunne kalde nogle historiske øjeblikke, nemlig Lissabontraktatens ikrafttræden, udnævnelsen af den første formand for Det Europæiske Råd og af den højtstående repræsentant, men også klimakonferencen i København og udnævnelsen af en ny Kommission, og tillad mig også kort at nævne telekompakken.
Disse begivenheder har skabt håb. Men når vi gør status, står vi med nogle blandede resultater. For det første hilste Europa-Parlamentet, som er tilhænger af indførelsen af et europæisk tilsyn med finansmarkederne, forslaget fra hr. de Larosières gruppe af vismænd velkommen som et afgørende skridt. Men Økofin-Rådets konklusioner af 2. december ligger langt under dette realistiske ambitionsniveau.
Jeg vil gerne her nævne, at Parlamentet vil sørge for igen at skabe balance i de nævnte forslag for at sikre mere solide finansmarkeder. Det samme gælder den finansielle bistand, der er blevet lovet landene i syd for at hjælpe dem med at bekæmpe klimaforandringerne. Men selv om de fattige lande i København kræver reelle løfter om finansiering på lang sigt, er det kun lykkedes Rådet at give tilsagn om 7,2 mia. EUR over tre år. Det er rigtigt, at det er et første skridt, men det lever langt fra op til behovene, især fordi en del af pengene kommer fra en omlægning af midlerne.
Og endelig, hvad angår det finansielle område, er vi glade for, at der er vilje til at pålægge regler og til at handle resolut med hensyn til både tilsyn og beskatning. Jeg bemærker især, at der i Rådets konklusioner er en omtale af en global afgift på finansielle transaktioner. Det er noget, som vi socialdemokrater har håbet på og krævet i mere end 10 år. Men der er stadig arbejde, der skal gøres. Vi skal finde nye finansielle midler til fremme af beskæftigelsen og solidariteten i og uden for Europa, og finansieringen af bekæmpelsen af klimaforandringerne er en stor udfordring. Nu er det jo snart jul, og jeg opfordrer Rådet til at træffe en afgørelse om egne ressourcer i de kommende år.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Det er lidt mærkeligt at høre nogle af klynkehovederne, bl.a. mine svenske kolleger, kritisere det svenske formandskab. Hvad sammenligner Carl Schlyter dette formandskab med? Med Den Tjekkiske Republik eller et andet stort formandskab?
Ingen skal ej heller forvente at få gode karakterer af hr. Borghezio. Det er faktisk et godt resultat at få dårlige karakterer af hr. Borghezio.
Der er blevet gjort meget. Lissabontraktaten er trådt i kraft. De to højeste embeder i EU er blevet besat. En række vigtige forslag er med stort besvær blevet gennemført, nemlig Stockholmprogrammet, det fremtidige finanstilsyn og ikke mindst telekompakken. Også klimatopmødet i København kan bevæge sig i den rigtige retning, hvis vi i Europa-Parlamentet ønsker det.
På minussiden vil jeg nævne, at det ikke lykkedes at gennemføre patientmobiliteten. Det betyder fortsat retlig usikkerhed og unødige lidelser for folk, der venter på behandling.
Men overordnet bør vi rose statsminister Reinfeldt, fru Malmström, ministeren for europæiske anliggender, og alle andre medlemmer af formandskabets team. De fortjener alle et godt nytår!
Judith Sargentini
(NL) Hr. formand, hr. Reinfeldt! Der er én seriøs plet på det svenske formandskab, og det er afgørelsen vedrørende SWIFT. Hr. Reinfeldt! Lissabontraktaten trådte i kraft den 1. december, og den 30. november skyndte De og Deres stats- og regeringschefskolleger Dem at vedtage en ordning, som overfører vores bankdata til USA. Hvis det er et eksempel på, hvordan Stockholmprogrammet vil udvikle sig i fremtiden - et program til sikring af vores borgerlige rettigheder, sikkerhed og frihed - så får vi det indtryk, at gennemførelsen af programmet virkelig vil få vægtskålen til at synke, og at friheden og de borgerlige frihedsrettigheder vil være truet.
Det er en plet på Deres formandskab. Det er også en plet på begyndelsen af Lissabontraktaten, som giver Europa-Parlamentet flere beføjelser, og jeg vil gerne have en forsikring fra Dem om, at De for fremtiden vil udvise mere respekt for de borgerlige rettigheder, for borgerne og for Europa-Parlamentet.
Zoltán Balczó
(HU) Hr. formand! Vi vil forsøge at bedømme det svenske formandskab retrospektivt set på en afstand af 10-20 år. Man vil betragte Lissabontraktatens ikrafttræden som den vigtigste begivenhed. Denne traktat skaber den retlige ramme for en superstat, hvor 500 millioner menneskers liv kontrolleres fra et centralt sted, og hvor nationalstaterne langsomt forsvinder. Den vej, der førte dertil, var antidemokratisk. Denne idé blev forkastet ved tre folkeafstemninger, før den påtvungne anden irske folkeafstemning og opnåelsen af Vaclav Klaus' underskrift gjorde det muligt at gennemføre den. Flertallet af Europas befolkninger forkastede denne idé, og de ønsker at beholde nationalstaten. Derfor er jeg overbevist om, at historiebøgerne vil beskrive denne periode som et frustreret forsøg på at opbygge et imperium.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer! Når vi drøfter rådsformandskabet, taler vi ofte som om formandskabet var Den Europæiske Union. Men rådsformandskabet er ikke EU, det er en vigtig leder af en europæisk institution. Derfor vil jeg bede alle om at være lidt mere fair og besindige.
Rådsformandskabet har gjort et godt stykke arbejde i det sidste halve år. Det har bidraget til, at der er blevet åbnet et nyt kapitel i EU's succeshistorie. Men ingen af os ønsker et Europa af regeringer. Vi arbejder på at skabe borgernes Europa og på et tættere samarbejde mellem institutionerne og de forskellige dele af EU. Vi er alle en del af EU.
Den interinstitutionelle debat er afsluttet, de nye stillinger er blevet besat, og med hensyn til nogle få vigtige punkter er Rådet bragt i position til, at vi kan fortsætte arbejdet. Lad os rette blikket mod fremtiden. Der blev sagt, at vi har et stort problem, fordi der endnu ikke er blevet taget hensyn til Lissabontraktatens ikrafttræden i Rådets arbejdsmetoder. Rådet har større mulighed for at påvirke Europa-Parlamentet og dets udvalg, end Europa-Parlamentet har for at påvirke arbejdsgrupperne og rådsmøderne. Også her forlanger vi ligebehandling af de to institutioner, for vi er ligeværdige lovgivere.
Ja, det var et forkert skridt - indholdet kan vi diskutere - at haste SWIFT igennem kun en dag før ændringerne i Parlamentets beføjelser i den fælles beslutningsprocedure. Man har endnu ikke afsluttet arbejdet i forbindelse med afgørelsen om et finansmarkedstilsyn. Der skal foretages forbedringer, vi har brug for udøvende beføjelser, vi har brug for mere europæisk tilsyn med grænseoverskridende institutioner, og der skal opnås en bedre koordinering mellem medlemsstaterne, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank i Baselkomitéen, for ellers vil der blive oprettet en parallel struktur.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne gratulere det svenske formandskab med dets arbejde, især hvad angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Lissabontraktatens ikrafttræden er et kvalitativt skridt fremad, og det betyder, at de kommende formandskaber - Spanien, Belgien og Ungarn - kan fortsætte i samme spor som det svenske formandskab, der gjorde en forskel med Stockholmprogrammet og udarbejdelsen af en handlingsplan.
Lissabontraktaten kræver samarbejde mellem Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter i medlemsstaterne (artikel 17 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 295 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde), og i den forbindelse vil jeg gerne henlede opmærksomheden på tre punkter, der er blevet understreget af det svenske formandskab.
For det første drejer det sig om den uklarhed, der omgiver koordinatoren for antiterrorisme og ulovlig menneskehandel, og hvorvidt denne person hører under Kommissionen, eller om vedkommende er underkastet Europa-Parlamentets kontrol.
Det andet spørgsmål vedrører den eksterne dimension i forbindelse med de grundlæggende rettigheder, som nu vil være en tværgående dimension i den europæiske politik. Vi har en kommissær for grundlæggende rettigheder og retfærdighed, men vi har også en Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, som skal arbejde for menneskerettighederne og engagere sig stærkt i forsvaret af de grundlæggende rettigheder.
Det tredje punkt vedrører Schengenområdet for personers frie bevægelighed. Vi mener, at det forhold, at man har tillagt evalueringen og overvågningen af den europæiske pagt om indvandring og asyl stor betydning, hvilket også er tilfældet for politikken om kontrollen ved de ydre grænser (asyl, immigration og bekæmpelse af organiseret kriminalitet) vil bevirke, at vi får oprettet dette område med fri bevægelighed for personer og menneskerettigheder, og at vi således vil kunne færdiggøre det indre marked og realisere vores europæiske projekt.
Lena Ek
(SV) Hr. formand! Det er aldrig let at bygge broer. Det er især svært, når vi skal have 27 medlemsstater og 500 millioner mennesker til at gå over disse broer fra det gamle EU til et mere åbent, gennemsigtigt og demokratisk EU under den nye Lissabontraktat, nu hvor Europa-Parlamentet har fået meget større indflydelse.
I efteråret skulle vi håndtere både en klimakrise og en beskæftigelseskrise. Ikke desto mindre er det lykkedes det svenske formandskab at få en række utrolig vigtige lovgivninger om energieffektivitet på plads. Det glæder mig især, at EU nu har indført energimærkning af husholdningsapparater. Andre eksempler på ny lovgivning omfatter energieffektivitetskrav for bygninger og miljømærkning af bildæk.
Til slut vil jeg gerne takke regeringen for et effektivt og sammenhængende formandskab. Jeg vil især gerne udtrykke min respekt for EU-ambassadør Ulrika Barklund Larsson, som så pludselig blev taget fra os i efteråret. Hun gjorde et fantastisk stykke arbejde, og vi vil savne hende.
Tilbage står nu at afslutte klimakonferencen i København - den sidste og den vigtigste opgave, som har de største konsekvenser på lang sigt. Held og lykke!
Mario Mauro
(IT) Hr. formand, hr. Reinfeldt, mine damer og herrer! Der er en række af konklusioner fra det sidste møde i Det Europæiske Råd, som vi skulle kunne blive enige om, og som kan beskrives som opmuntrende for den nærmeste fremtid.
For det første er der spørgsmålet om immigration. Det har vist sig, at det er nødvendigt at gøre adgangen til EU mere effektiv og i den sammenhæng garantere borgernes sikkerhed. For at kunne gøre det behøver vi en integrationspolitik. Det er med andre ord nødvendigt at finde den rigtige balance mellem medlemsstaternes behov og det menneskelige drama, immigranternes produktive potentiale.
Dernæst nævnte man et Europa med ansvar og solidaritet på immigrations- og asylområdet. I denne forbindelse er det opmuntrende at se, at Rådet har understreget, at det er tvingende nødvendigt at bekæmpe ulovlig immigration først og fremmest i medlemsstaterne med ydre grænser og især i syden. Det betyder, at man skal være fælles om ressourcerne og problemerne. Men det faktum overskygges desværre alt for ofte af selviskhed og mangel på mod.
Et andet aspekt, som jeg mener vi skal prioritere på dette tidspunkt med økonomisk krise, hvor vi stadig ikke kan se lyset for enden af tunnelen, er at få sat nyt skub i Lissabonstrategien. Vi skal igen sættes i stand til at konkurrere med de nye økonomier både finansielt og handelsmæssigt så hurtigt som muligt. Kun et avanceret forsknings- og informationssystem vil gøre det muligt for os at tage dette skridt, som er så afgørende for os og især for de kommende generationer.
Jeg noterer mig med glæde, at den nye metode, som Rådet nævnte, sigter på at styrke forbindelsen mellem de nationale foranstaltninger og EU-foranstaltninger og at styrke det nationale ejerskab gennem en mere aktiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter og af regionale og lokale myndigheder, hvilket kan resumeres med ét ord, nemlig nærhedsprincippet.
Jeg mener imidlertid stadig, at der skal gøres mere for at sætte familien, folk og mellemgrupper i centrum for Europas økonomiske genopretning. For det er kun folk, kun mænd og kvinder, der har den fornødne ægte dynamik, som kan puste nyt liv i de mange områder af vores sociale liv, som nu er tynget af en pessimisme, som alt for ofte kommer fra institutionerne.
Ivari Padar
(ET) Hr. formand! Jeg vil først gerne takke formanden for godkendelsen af Østersøstrategien, som helt bestemt er meget vigtig for mit land, men jeg vil gerne bruge lidt længere tid på tre ting vedrørende finansspørgsmålet.
Først vil jeg gerne takke for de bestræbelser, der er gjort vedrørende reguleringen af det europæiske finanssystem, og jeg vil ligeledes opfordre Europa-Parlamentet til for sit vedkommende at støtte dette fuldt ud.
For det andet skal det nævnes, at EU og medlemsstaterne i bestræbelserne på at kontrollere finanskrisen har gennemført en række exceptionelle foranstaltninger, hvilket er meget positivt. Vi kan allerede konstatere en stabilisering af økonomien. Men jeg er samtidig enig med Rådet i, at situationen endnu ikke er stabil nok til at indstille støtteforanstaltningerne. Det, vi kan lære af krisen, er efter min mening, at bankerne er nødvendige, og de ydelser, de leverer, er nødvendige. Derfor skal vi ikke gå for langt i bestræbelserne på at straffe dem, men bankaktiviteter bør baseres på, hvad der sker i realøkonomien og ikke på et virtuelt interbankmarked, hvilket var hovedårsagen til den nylige krise. Derudover skal vi se på spørgsmålet om udbetaling af bonusser til bankfolk. Det er et spørgsmål, som er særdeles aktuelt i Estland.
For det tredje vil jeg i forbindelse med dette sige, at jeg støtter opfordringen til Den Internationale Valutafond om at overveje at indføre en afgift på globale finansielle transaktioner, Tobinafgiften, således at samfundet kan få penge tilbage i tider med fremgang. Jeg er enig i, at det er nødvendigt at forny de økonomiske og sociale aftaler mellem de finansielle institutioner og det samfund, de betjener, og tilgodese samfundet mere i gode tider og beskytte det mod risici.
Paulo Rangel
(PT) Hr. formand! Jeg vil begynde med at lykønske det svenske formandskab og især statsminister Reinfeldt både på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og den portugisiske delegation i PPE-Gruppen.
Det er vores opfattelse, at det svenske formandskab har været en næsten fuldstændig succes på fire grundlæggende områder. For det første på det institutionelle område, hvor det svenske formandskabs bidrag var meget professionelt og på højde med det niveau, vi forventer i EU. Det gælder Lissabontraktatens ikrafttræden, det yderst vellykkede valg af formanden for Kommissionen og alt, hvad der vedrører ratificeringen. For et land som Portugal, som spillede en afgørende rolle i godkendelsen af Lissabontraktaten, var det svenske formandskabs bidrag uvurderligt.
For det andet skal jeg nævne klimadagsordenen, hvor Kommissionens indsats naturligvis også var meget vigtig. Efter min opfattelse, og det samme er tilfældet for en række af mine kolleger i PPE, er spørgsmålet om klimaforandringerne det område, hvor EU har haft størst succes. EU står i første række i den globale kamp, og det kan vi takke både det svenske formandskab og formanden for Kommissionen for. Disse resultater er også meget positive.
For det tredje er der finansreguleringen. Især fik vi på det sidste møde i Rådet et resultat, som vi betragter som et afgørende fremskridt, og som måske vil få stor betydning for overvindelsen af krisen. Jeg vil derfor også viderebringe vores tak for, at der er opnået enighed på det område. Til sidst vil jeg gerne nævne et område, som for mig personligt er meget vigtigt. Det drejer sig om Stockholmprogrammet og dermed området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Jeg fulgte både Tampereprocessen og efterfølgende især Haagprocessen. Jeg betragter Stockholmprogrammet som absolut nødvendigt, og jeg vil gerne lykønske det svenske formandskab og statsminister Reinfeldt med det.
Marietta Giannakou
(EL) Hr. formand! Resultaterne af det svenske formandskab er positive. De falder sammen med Lissabontraktatens ikrafttræden, som markerer afslutningen på det regeringssamarbejde, som har voldt os problemer i så mange år, og de varsler begyndelsen til en mere integreret og sammenhørig politik.
Det svenske formandskab er ligeledes kendetegnet ved udarbejdelsen af Stockholmprogrammet og de beslutninger, der blev truffet under finanskrisen, og det er vigtige kernepunkter i den fremtidige udvikling i vores arbejde.
Samtidig er valget af formand for Kommissionen og de udnævnelser, der er blevet foretaget, som alle er meget vigtige for det videre arbejde efter Lissabontraktaten, især vigtige og interessante for Europa-Parlamentet, og de udgør positive og væsentlige elementer.
Europa-Parlamentet har fået en ny lovgivningsrolle side om side med Det Europæiske Råd. Det markerer en ny udvikling, hvor vi alle skal yde en større og mere sammenhængende indsats.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Hr. formand! Jeg gratulerer det svenske formandskab med dets prisværdige ledelse i det sidste halve år.
Med hensyn til Stockholmprogrammet vil jeg gerne understrege, at det forsøger at sætte skub i en længe ønsket fælles immigrationspolitik.
I 2008 var der i EU 515 terroristangreb i 11 medlemsstater. Bekæmpelse af terrorisme og beskyttelse af ofrene skal derfor medtages blandt prioriteterne på vores politiske dagsorden, og disse to ting skal udgøre en separat, særlig kategori under Stockholmprogrammet.
For det andet lever der otte millioner ulovlige immigranter i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I den forbindelse skal vi styrke udviklings- og samarbejdspolitikkerne med oprindelses- og transitlandene. EU skal arbejde for indgåelse af tilbagesendelses- og genindrejseaftaler med lande som Marokko, Algeriet og Libyen. Den fremtidige handlingsplan for gennemførelsen af Stockholmprogrammet, der vil blive fremlagt i midten af juni, skal tage disse aspekter med i betragtning.
Andrzej Grzyb
(PL) Hr. formand! Jeg vil også gerne tilslutte mig den tak, som er blevet det svenske formandskab til del, og især vil jeg gerne takke hr. Reinfeldt personligt for hans effektivitet og også for den fremragende måde, hvorpå han har fået gennemført formandskabets prioriteter.
Det, der er af særlig stor betydning for Europas borgere, er naturligvis det arbejde, der gøres for at begrænse virkningerne af den økonomiske og finansielle krise. Det drejer sig om støtte til erhvervslivet for at få gang i beskæftigelsen og skabe de nødvendige forudsætninger for de små og mellemstore virksomheders udvikling, og det drejer sig om at fjerne årsagerne til krisen, især på finansmarkederne, således at de ikke vil gentage sig i fremtiden. Det forekommer mig, at det europæiske tilsyn på dette område er utilstrækkeligt, og her skal vi som demokratisk valgt institution forsøge at påvirke de etiske standarder, der gælder for dem, der fører tilsyn med banker og finansielle institutioner.
Med hensyn til topmødet i København er jeg fuldstændig enig i hr. Barrosos udtalelser. Det er virkelig nødvendigt, at alle de vigtige økonomiske aktører arbejder sammen, hvis man skal kunne nå de mål, man har sat sig for topmødet.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Jeg var ordfører for direktivet om bygningers energimæssige ydeevne, som jeg i andenbehandlingen forhandlede med det svenske formandskab om. Det er en meget vigtig betænkning for EU's fremtid og bekæmpelsen af klimaforandringerne. Den har også betydning for konferencen i København, men den er især vigtig på grund af de 2,7 millioner arbejdspladser, der kan skabes i denne sektor inden 2020.
Hvad angår komitologi, er der i henhold til Lissabontraktaten blevet påbegyndt forhandlinger om en interinstitutionel aftale om de beføjelser og procedurer, der uddelegeres af Kommissionen. I lyset af at Lissabontraktaten skaber et nyt grundlag, både når det gælder klimaforandringerne og en fælles energipolitik, håber jeg, at vi også kan forvente, at Kommissionen vil fremlægge et arbejdsprogram for de næste fem år, således at de kommissærer, vi lytter til, også kan reagere på disse udfordringer.
Til slut vil jeg gerne nævne ophævelsen af hindringerne for arbejdskraftens frie bevægelighed, når det gælder arbejdstagere fra de nye medlemsstater, som bør være en sidste handling fra det svenske formandskabs side.
Formanden
Jeg undskylder over for hr. Balčytis og hr. Luhan: Jeg kan ikke efterkomme Deres anmodning, da der allerede er mange talere på listen, og vi ikke har tid nok til, at alle kan få ordet. De må vente til en anden gang. Jeg undskylder endnu en gang.
Ivo Vajgl
(SL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke det svenske formandskab, som på retfærdig og ansvarlig vis har ledet EU på et tidspunkt, som De sagde, med institutionelle ændringer og en økonomisk og finansiel krise. Men formandskabet forspildte måske en chance til i denne periode at fremme en bredere diskurs om en anden socioøkonomisk model end den, der førte til denne krise. Sverige ved meget mere om dette end mange andre lande.
De har ligeledes måttet gøre den bitre erkendelse, at der er grænser for, hvor enigt EU kan handle, især da vi valgte EU's ledelse. De har fastlagt nogle få nye standarder på det udenrigspolitiske område, f.eks. i Mellemøsten, og jeg gratulerer Dem med det resultat. Jeg takker også for Deres indsats med hensyn til EU's udvidelse og for sammen med Kommissionen at have afklaret nogle udestående spørgsmål, som stod i vejen for denne proces. Det var et godt stykke arbejde!
Jean-Pierre Audy
(FR) Hr. formand, hr. Barroso, hr. Reinfeldt! Jeg vil gerne høre, hvad hr. Reinfeldt mener om trojkaens konklusioner, eftersom stats- og regeringscheferne besluttede at oprette denne trojka for at skabe kontinuitet i formandskabet. De afslutter nu trojkaen mellem Frankrig, Den Tjekkiske Republik og Sverige, og jeg vil gerne høre, hvad De mener om dette instrument, og hvilke konklusioner De drager af det.
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Vi mødes her i Parlamentet hvert halve år for at opsummere et andet lands resultater ved afslutningen af dets ledelse af EU.
Det svenske formandskab vil blive husket i historiebøgerne, fordi man under dette formandskab fik gennemført EU-forfatningen, som nogle havde kæmpet for i næsten 10 år, og som i sin nuværende form er kendt som Lissabontraktaten. Det blev gjort mod mange nationers vilje. Resultatet af folkeafstemningerne i Frankrig, Holland og Irland blev demonstrativt affærdiget. Man indførte princippet med et demokratisk underskud, som muliggør kontrol fra oven, under det påskud, at det skulle forbedre EU's administrative mekanismer. De første ændringer vedrørende valget af folk til de nye stillinger i EU har indtil videre medført et organisatorisk kaos og vakt almindelig munterhed i Europa og i verden. Det svenske formandskab efterlader reelt Unionen i en tilstand af usikkerhed og kaos.
Anna Maria Corazza Bildt
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke det svenske formandskab for de visioner om et Europa fokuseret på borgerne, der er nedfældet i Stockholmprogrammet. Vi kan aldrig tydeligt nok understrege den historiske betydning af, at vi endelig har en vision, der lever op til vores borgeres bekymringer, hvad angår deres sikkerhed, og som samtidig respekterer de individuelle rettigheder. Vi kan nu endelig se frem til et Europa for borgerne, et borgernes Europa.
Jeg vil ligeledes hilse Det Europæiske Asylstøttekontor velkommen. Det er et vigtigt og konkret skridt til at hjælpe de lande, der ønsker at bekæmpe ulovlig immigration, samtidig med at de ønsker at føre en mere menneskelig immigrationspolitik. Vi vil have Stockholmprogrammet i fem år, og jeg håber, at vi nu kan gå over til at gennemføre det. Jeg takker det svenske formandskab. Det vil præge vores arbejde i de næste fem år.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Det svenske formandskabs indsats har været fremragende, og det vil jeg gerne takke statsministeren for. Den endelige afslutning på ratificeringsprocessen af Lissabontraktaten løste den beklagelige og skammelige minikrise, hvor den tjekkiske præsident Klaus var impliceret. Denne situation var en følge af den politiske fejl, der blev begået under udvidelsesprocessen, hvor EU ikke på et tidligt tidspunkt erklærede, at de 13 diskriminerende Benes-dekreter var moralsk uholdbare. Den anden vigtige begivenhed var, at det lykkedes for EU at fastlægge en enig holdning til forhandlingerne om klimaforandringerne. USA og Kina har endnu ikke forstået det, men EU forstår klart, at fremtiden tilhører dem, som nu fører an i en grøn økonomisk udvikling. Vi må ikke glemme, at den eneste grund til at EU kunne nå sine mål var, at de nye medlemsstater havde reduceret deres emissioner betydeligt. Den tredje vigtige begivenhed var, at man startede tiltrædelsesforhandlingerne med Serbien, og at Serbien, Makedonien og Montenegro fik visumfritagelse. Jeg vil gerne takke det svenske formandskab for at have skabt et fremragende grundlag for den næste trojka mellem Spanien, Belgien og Ungarn.
Rachida Dati
(FR) Hr. formand, hr. Barroso, hr. Reinfeldt! Jeg vil først gerne lykønske det svenske formandskab med de seks måneders hårde og meget ambitiøse arbejde, det har udført, især ved sammen med stats- og regeringscheferne og inden for rammerne af G20 at have sikret en fælles og ambitiøs holdning til spørgsmålet om finansregulering.
Med hensyn til konferencen i København kan vi konstatere, at EU også her har en ambitiøs, meget høj, meget proaktiv fælles holdning. Jeg vil derfor gerne udtrykke min støtte til denne holdning og disse beslutninger. Europa har været drivkraften bag forslaget, forhandlingen og indgåelsen af vigtige aftaler vedrørende den finanskrise, som har ramt hele Europa.
Det Europæiske Råd udtalte sig ligeledes i sidste uge om arkitekturen til det nye finanstilsyn, og forhandlingerne med Europa-Parlamentet er blevet påbegyndt, da Europa-Parlamentet fra nu af også vil have et medansvar for at overvåge gennemførelsen af de beslutninger, der blev truffet i Pittsburgh.
Finanskrisen har afsløret svaghederne i vores finanstilsynssystem. Tanken var at sikre en bedre koordinering, men også at forny og styrke de europæiske myndigheders beføjelser, og det haster.
Jeg håber - og her henvender jeg mig til Kommissionen - at vi fortsat vil være vagtsomme og blive ved med at være ambitiøse, når vi gennemfører vores beslutninger.
Diane Dodds
(EN) Hr. formand! Jeg vil her til formiddag på vegne af den nordirske fiskeriindustri udtrykke min dybe skuffelse over, at man har pålagt industrien endnu en nedskæring. Meddelelsen fra Rådet i går aftes om, at man har vedtaget en nedskæring på 9 % for jomfruhummer i område 7A er et bittert slag for fiskeriindustrien i Nordirland.
Det er en skrøbelig industri på grund af genopretningsprogrammet for torsk og på grund af nedskæringerne i antallet af dage til søs. Det er en industri, som har været helt afhængig af jomfruhummer. Denne nedskæring på 9 % vil være katastrofal. og det er særlig bittert i år, da de videnskabelige data skulle have gjort det muligt for Kommissionen at foretage en roll-over.
Jeg mener, at det spanske formandskabs prioritet i det kommende halve år skal være en reform af den fælles fiskeripolitik, således af beslutninger som denne kan træffes på regionalt plan af lokalt ansvarlige folk, og ikke af bureaukraterne i Bruxelles.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Der er sket positive ting i EU under det svenske formandskab, som fandt sted på et vanskeligt tidspunkt med kriser og forventninger om godkendelse af Lissabontraktaten. Men jeg er ikke enig i, at vi nu har en anderledes Union, en ny Union. Vi har højest en fornyet Union. For traktatens generelle bestemmelser skal suppleres ikke blot med et detaljeret indhold, men også med konkrete praktiske løsninger. Det er vigtigt at præcisere fordelingen af beføjelserne på de forskellige nøglestillinger og forbindelserne mellem EU's institutioner, herunder Europa-Parlamentets nye rolle.
Jeg frygter eventuelle begrænsninger for de skiftende formandskaber, som varetages af medlemsstaterne. Denne rolle som leder af EU er noget medlemsstaterne forbereder sig på og gennemfører med stor beslutsomhed. Hvis vi ikke ved siden af den faste formand for Det Europæiske Råd også har en leder fra det land, der har formandskabet, som vil komme her og fremsætte redegørelser, vil Unionen være ufuldstændig, og den vil miste en del af sin mangfoldighed. De lande, der leder, skal stadig udvise kreativitet og inspirere til ny handling, og den faste formand for Det Europæiske Råd skal sikre, at der er kontinuitet og sammenhæng i EU's arbejde.
Fredrik Reinfeldt
Hr. formand! Vi nærmer os nu afslutningen på denne forhandling, og som det er blevet sagt, nærmer vi os også afslutningen på det sidste formandskab efter rotationsprincippet. José Manuel Barroso og jeg tager snart af sted til København, så jeg har blot en bemærkning til de finansielle ressourcer, da det spørgsmål efter min mening vil komme til at stå i centrum for drøftelserne med udviklingslandene.
Vi lagde et tal på bordet - 2,4 mia. EUR årligt - mellem 2010 og 2012. Det var vigtigt for os at sige, at dette beløb gælder for disse år, øremærket for 2010-2012, og det vil også kunne bruges til klimabeskyttelse.
Drøftelsen om, hvordan vi kan opfylde milleniummålsætningerne er vigtig. Jeg vil gerne understrege, at medlemsstaterne er blevet enige om, at vi skal give tilsagn om kollektivt at udbetale 0,56 % af EU's BNI i 2010, dvs. allerede næste år, og at vi skal nå op på FN-niveauet på 0,7 % i 2015 for den officielle udviklingsbistands vedkommende.
Det er spørgsmål, der ligger i medlemsstaternes hænder. Det er klart, at mange medlemsstater ligger under dette tal i dag. Sverige er med i en meget eksklusiv klub, når det drejer sig om udviklingsbistand, næsten alene med 1 % af BNI. Når vi diskuterer disse tal, skal vi også huske på, at der er forskelle mellem landene.
Vi gjorde det frivilligt for medlemsstaterne at give de midler, de kunne give. Det glæder mig meget at kunne meddele, at alle 27 medlemsstater ydede et bidrag til denne hurtige startfinansiering. I nogle tilfælde var beløbene meget små, men den europæiske stemme kan høres i den forstand, at alle faktisk bidrog.
Jeg vil også takke for samarbejdet med Parlamentet. Det er fjerde gang under det svenske formandskab, at jeg som statsminister har talt i Parlamentet. Men det kan overhovedet ikke måle sig med det antal gange, Cecilia Malmström har været i Parlamentet, for hun har været her 25 gange for at tale med Dem. Samlet har formandskabet talt i plenarmøderne mere end 43 gange under vores formandskab, og vi har været i udvalgene 44 gange.
Det er også vigtigt i forbindelse med drøftelserne om åbenhed og godt samarbejde mellem institutionerne. Vi vidste, at det var vigtigt at have gode forbindelser til Europa-Parlamentet. Vi forberedte os på at være til stede, at være her og svare på spørgsmål, og vi takker Dem for dette virkelig gode samarbejde.
Formanden
Hr. statsminister! Om to uger udløber Deres formandskab for EU. Tak for Deres arbejde og Deres energi. Vi ved, at De ikke har haft noget let formandskab. Som vi hørte fra medlemmerne og i de mange synspunkter, der kom til udtryk, har det været et vellykket formandskab. Jeg vil gerne takke Dem personligt og også hele den svenske regering. Vi har i de sidste uger for første gang i historien oplevet, hvordan de nye forbindelser fungerer efter Lissabontraktatens ikrafttræden.
Endnu en gang tak. Vi vil huske Deres formandskab.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Jeg vil gerne besvare nogle af de konkrete spørgsmål fra de medlemmer, som stadig er her.
Hr. Severin talte f.eks. om den økonomiske, sociale og territoriale sammenhørighed, og jeg vil gerne understrege det, han sagde. I den første drøftelse, vi havde i Det Europæiske Råd om den fremtidige EU-strategi for 2020, blev man enige om, jf. punkt 18 i konklusionerne, at man skulle sætte alt ind på at sikre økonomisk, social og territorial samhørighed og ligestilling mellem mænd og kvinder. Det er vigtigt, at dette er med fra starten af drøftelserne om EU-strategien for 2020. Naturligvis skal hovedvægten lægges på konkurrenceevnen og nødvendigheden af at håndtere de globale udfordringer, vi står over for, men vi skal samtidig fremme økonomisk, social og territorial samhørighed i EU. Det vil være meget vigtigt ikke blot for denne strategis udformning, men også for de næste finansoverslag.
Hr. Karas og fru Dati rejste et andet konkret spørgsmål vedrørende de europæiske tilsynsmyndigheder. Jeg vil gerne udtale mig helt klart. Vi er særdeles glade for, at det lykkedes Det Europæiske Råd at opnå enstemmighed på dette område. For at sige det lige ud, ville det for et stykke tid siden have været utænkeligt, at alle medlemsstaterne kunne blive enige om en tekst om et europæisk finanstilsyn. Men når det så er sagt, og samtidig med at jeg erkender, at nogle af vores forslag var lidt delikate i deres indhold, er det alligevel min opfattelse, at Kommissionens tekst er blevet udvandet lidt for meget. Kommissionens forslag indeholdt en enkel og anvendelig fiskal sikkerhedsklausul, netop fordi dette er et meget følsomt spørgsmål. Jeg beklager, at man i to ud af de tre situationer, hvor Kommissionen havde foreslået det, har fjernet myndighedernes beføjelser til at sende afgørelser direkte til de enkelte finansielle institutioner.
Jeg beklager, at spørgsmålet om krisesituationer er blevet politiseret ved at give Rådet ansvaret for at erklære, hvorvidt der eksisterer en krisesituation, og jeg beklager ligeledes, at omfanget af de europæiske tilsynsmyndigheders direkte tilsyn er blevet begrænset til udelukkende at gælde for kreditvurderingsinstitutter. Jeg håber, at Europa-Parlamentet i den næste forhandlingsrunde vil styrke og igen bringe ligevægt i bestemmelserne for disse områder.
Jeg kommer ind på konferencen i København, og jeg vil gerne gøre det helt klart, at det var meget vigtigt, at Det Europæiske Råd bekræftede de tidligere tilsagn om, at vi er parate til at gennemføre en reduktion på 30 % i 2020 i forhold til 1990-niveauet, forudsat at de andre udviklede lande forpligter sig til tilsvarende emissionsreduktioner, og at udviklingslandene yder et passende bidrag i overensstemmelse med deres ansvar og respektive kapaciteter.
Vi vil fortsætte med at vurdere andre landes beredskabsplaner og træffe denne afgørelse i København, når tiden er inde. På mødet i Det Europæiske Råd nævnte jeg muligheden for at have lidt fleksibilitet i vores tilbud, nemlig muligheden for at afstikke nogle veje til perioden efter 2020. Denne forhandling drejer sig ikke kun om 2020, den vedrører også tiden efter 2020. Så vi bør have lidt fleksibilitet med hensyn til de veje, vi kan gå efter 2020. Det er med det in mente, at vi tager til København. Vi ønsker ikke blot en meget ambitiøs aftale, vi ønsker en virkelig global aftale.
Formanden
Hr. Barroso! Jeg vil endnu en gang gerne takke Dem, og jeg vil takke statsminister Reinfeldt, fru Malmström, som er tidligere medlem af Europa-Parlamentet, og hele den svenske regering for deres meget aktive samarbejde med Europa-Parlamentet.
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Vilija Blinkevičiūt 
Jeg vil gerne gratulere det svenske formandskab med konstruktivt og effektivt at have gennemført målsætningerne i sit program. Sverige har lagt et stort arbejde i bestræbelserne på at sikre, at Lissabontraktaten kunne træde i kraft den 1. december i år, og det betyder, at Den Europæiske Union vil blive mere demokratisk, mere effektiv og mere åben. Jeg er overbevist om, at traktaten vil forbedre kontinuiteten, og at den vil styrke EU's rolle på den internationale scene.
EU-strategien for Østersøregionen blev godkendt under det svenske formandskab. Jeg er glad for, at der er blevet afsat finansielle midler til gennemførelsen af EU-strategien for Østersøregionen. Som litauer kender jeg kun alt for godt de udfordringer, som Østersøregionen står over for i dag. En af disse udfordringer er, hvordan man bedst kan beskytte miljøet i Østersøregionen. En anden udfordring er, hvordan Østersøregionen kan udvikle sig til at blive en større drivkraft for økonomisk vækst og udvikling.
Vi finder allerede i dag de første svar på disse spørgsmål i EU-strategien for Østersøregionen, som blev vedtaget under det svenske formandskab. Det er den første i en række af europæiske makroregionale udviklingsplaner, ved hjælp af hvilke vi håber at kunne forbedre regionens miljø og styrke dens konkurrenceevne. Stockholmprogrammet er et af de vigtigste prioritetsområder, som Sverige fik gennemført. Dette femårsprogram vil skabe de nødvendige forudsætninger for yderligere at udvikle området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
José Manuel Fernandes  
Det halve år med det svenske formandskab under statsminister Reinfeldt var en stor succes, og det var fremragende.
Det svenske formandskab spillede en afgørende rolle i Lissabontraktatens ikrafttræden. Det bragte derved næsten et årti med diskussion og institutionelt dødvande til ophør og åbnede dermed døren for nye muligheder i Europa.
Bekæmpelse af klimaforandringerne har altid stået øverst på Sveriges dagsorden. EU fører an på dette område, hvilket afspejles i dets ambitiøse forslag om at reducere emissionerne med 80 % i 2050. Der blev også opnået enighed om at give udviklingslandene 7,2 mia. EUR i de næste tre år.
Det svenske formandskab har imødegået den økonomiske krise og finansuroen med sunde, realistiske foranstaltninger. Konfronteret med den største finanskrise siden 1930'erne vedtog EU hurtigt særlige hjælpeforanstaltninger. Arbejdet med at "forebygge" fremtidige kriser er blevet udført med oprettelsen af en ny finanstilsynsstruktur.
Det svenske formandskab har bidraget til at finde løsninger på krisen og har gjort Europa stærkere, således at Europa kan fortsætte med at arbejde for fred, succes og retfærdighed.
Ilda Figueiredo  
Det er rigtigt, at det var under det svenske formandskab, at der blev gennemført store institutionelle forandringer, især Lissabontraktatens ikrafttræden. Det skete efter den lange proces med at sætte den irske befolkning under pres for at få dem til at skifte mening i den anden folkeafstemning, som de var nødt til at afholde.
Men selv for dem, som virkelig ønsker at se en form for europæisk integration, der bliver mere og mere neoliberal og føderalistisk, er det uacceptabelt overhovedet ikke at nævne den frygtelige sociale situation, som Europa oplever, og som klart kan ses i stigningen i arbejdsløsheden med over fem millioner på bare et år. Det betyder, at der nu er 23 millioner mennesker, der står uden arbejde.
Det var karakteristisk, at man fokuserede på begyndelsen af drøftelserne af EU-strategien for 2020 og totalt glemte evalueringen af den såkaldte Lissabonstrategi, som blev godkendt for 10 år siden, og som lovede guld og grønne skove. Det var sikkert for ikke at skulle nævne årsagerne til den største økonomiske og sociale krise i de seneste årtier, en krise der var affødt af liberaliseringen og fleksibiliteten i arbejdskraften, som har ført til usikkert og dårligt betalt arbejde og øget arbejdsløshed.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
En vurdering af det svenske formandskab giver et meget positivt resultat. Formandskabets største succes var naturligvis at få afsluttet ratificeringsprocessen af Lissabontraktaten. Som medlem af Udvalget om Retlige Anliggender betragter jeg også det kompromis, man nåede frem til i Rådet, om EU-patenter og en integreret fælles europæisk patentdomstolsordning som positivt.
Drøftelserne om et fælles patent for hele EU har pågået længe. Det er på høje tid, at der fastlægges særlige regler på dette område, da mangelen på ensartede bestemmelser er en hindring for det europæiske erhvervslivs udvikling og svækker dets konkurrencedygtighed i forhold til f.eks. amerikanske virksomheder. Vi har mange gange tidligere set, hvor vanskeligt det er at forlige alle medlemsstaternes interesser i spørgsmålet om EU-patentet, og derfor er jeg det svenske formandskab så meget desto mere taknemmelig for det kompromis, , som, for øjeblikket kun på politisk plan, er opnået.
Lissabontraktaten giver EU et retsgrundlag til at vedtage en lovgivning om intellektuel ejendomsret og foreskriver, at der skal vedtages passende standarder under den almindelige lovgivningsprocedure. Vi vil derfor under det kommende spanske formandskab få en meget interessant forhandling i Parlamentet vedrørende det kompromis, der blev udarbejdet i december i år.
Zita Gurmai  
Der er blevet givet grønt lys for Lissabontraktaten, hvilket har skabt de nødvendige forudsætninger for institutionelle reformer. Det var det svenske formandskabs rolle at bane vejen for Lissabontraktatens bestemmelser. Det klarede denne udfordring. Det er det kommende formandskabs opgave at sikre, at de nye strukturer kan fungere effektivt. I denne sammenhæng bør alt sættes ind på at sikre økonomisk, social og territorial samhørighed og ligestilling mellem mænd og kvinder. Det er efter min mening vigtigt at understrege, at chartret om grundlæggende rettigheder er bindende i henhold til traktaten, således at menneskerettighederne (herunder ligestilling mellem mænd og kvinder) og spørgsmål om antidiskriminering bedre kan håndhæves via retssystemet.
Endnu en succes var udarbejdelsen og godkendelsen af Stockholmprogrammet, der omhandler kernespørgsmål, og som kan opfattes som en pragmatisk handlingsplan for et mere sikkert og et mere åbent Europa baseret på fælles værdier, principper og aktioner.
Jeg vil gerne understrege, at selv om ligestilling mellem mænd og kvinder ikke var en prioritet, spillede det svenske formandskab også en rolle her, idet antallet af kvindelige kommissærer blev forhøjet, og der blev udnævnt en kvindelig højtstående repræsentant.
Petru Constantin Luhan  
Lissabontraktaten har forstærket Parlamentets rolle i den europæiske beslutningstagningsproces og dermed ligeledes denne institutions legitimitet i de europæiske borgeres øjne. Jeg gratulerer det svenske formandskab med den store indsats, der blev gjort for den nye Lissabontraktats ikrafttræden. Jeg hilser desuden også udviklingen inden for retlige og indre anliggender velkommen. Stockholmprogrammet, som er blevet udarbejdet i de seneste måneder, og som blev godkendt af Det Europæiske Råd den 10.-11. december, indeholder den nye referenceramme for dette område for perioden 2010-2014. Det glæder mig at kunne konstatere, at Rådet tog Parlamentets henstillinger med i betragtning. Jeg tænker her især på udvidelsen af Schengenområdet til at omfatte alle EU-lande, hvilket nu bliver en prioritet for EU's indenrigspolitik i overensstemmelse med de ændringsforslag, vi stillede.
Marian-Jean Marinescu  
Jeg vil gerne lykønske det svenske formandskab med det ambitiøse arbejde, der er gennemført i det sidste halve år i et meget vanskeligt klima med økonomisk og finansiel krise, forberedelsen af topmødet i København og vedtagelsen af Lissabontraktaten. Takket være Lissabontraktaten har vi nu endelig en klar institutionel ramme til at tackle alle de udfordringer, den moderne verden står over for. Med den nye traktat er EU i stand til beslutsomt at indtage en pionerrolle i kampen mod klimaforandringerne samt til at optræde som global aktør ikke bare over for USA og Den Russiske Føderation, men også over for de nye økonomier. Derudover vil den nye faste formand for Det Europæiske Råd og den højtstående repræsentant sikre kontinuiteten i EU's udenrigspolitiske arbejde, og det betyder fremskridt i konsolideringen af EU's rolle på verdensscenen. EU vil som følge af alle disse institutionelle ændringer være mere effektiv og råde over en bredere vifte af metoder til at løse de store problemer, det internationale samfund står over for, f.eks. bekæmpelse af terrorisme, tilpasning til klimaforandringerne, sikring af energisikkerheden og bekæmpelse af følgerne af den økonomiske og finansielle krise. Jeg er overbevist om, at det spanske formandskab vil kunne leve op til disse forventninger og fortsætte det svenske formandskabs arbejde og initiativer med succes.
Véronique Mathieu  
Jeg vil gerne lykønske det svenske formandskab med dets arbejde især på de områder, der henhører under Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Udfordringerne var store. Der var overgangen fra Nicetraktatens retssystem til systemet i henhold til Lissabontraktaten samt udarbejdelsen af det næste flerårlige program, som skal fastlægge prioritetsområderne for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i de næste fem år. Jeg støtter Stockholmprogrammet, som vil fremme de ambitiøse politiske bestræbelser på at forstærke dette område i 2014. Men der er stadig meget, der skal gøres, først og fremmest på asylområdet. Jeg hilser oprettelsen af Det Europæiske Asylstøttekontor velkommen, da det er af afgørende betydning, at der sker en tilnærmelse ikke blot af medlemsstaternes lovgivning, men også af bedste praksis. Men de andre forslag i asylpakken skal ikke desto mindre vedtages så hurtigt som muligt for at undgå, at det bliver nødvendigt at udvikle en tredje fase i det europæiske fælles asylsystem. Med de vigtige institutionelle ændringer, der er blevet indført med Lissabontraktaten, kan vi nu under de næste formandskaber se frem til en hurtig vedtagelse af lovgivningsinstrumenter, der er mere ambitiøse og af større kvalitet.
Rovana Plumb  
Det svenske formandskab betød fremskridt på tre vigtige områder, nemlig udnævnelsen af en formand for Det Europæiske Råd og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik efter Lissabontraktatens ikrafttræden, vedtagelsen af det flerårlige Stockholmprogram for perioden 2010-2014, forberedelsen og koordineringen af COP-15-forhandlingerne om klimaforandringerne i København. Jeg takker Rådet for afgørelsen om, at EU og dets medlemsstater vil yde et bidrag i form af en hurtig startfinansiering på 2,4 mia. EUR om året for perioden 2010-2012 for at hjælpe udviklingslandene med at tilpasse sig virkningerne af klimaforandringerne. Men jeg vil opfordre Kommissionen til at udarbejde en egnet mekanisme, der fordeler den finansielle byrde på medlemsstaterne i henhold til hvert lands økonomiske formåen.
Joanna Senyszyn  
2010-strategien udstikker retningen for EU's arbejde og vigtigste prioriteter i de næste 10 år. Da vi nærmer os afslutningen på Lissabonstrategien, er det vigtigt at vi, samtidig med at vi fortsætter de nuværende socioøkonomiske prioriteter, finder en effektiv løsning for en udjævning af den økonomiske krises konsekvenser.
I forbindelse med de drøftelser, der foregår for øjeblikket om den fremtidige strategi, vil jeg gerne henlede opmærksomheden på to aspekter, nemlig en forbedring af uddannelsessystemet i Europa og ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet. Uddannelsessystemet i Europa skal ændres. Det er ikke muligt at opbygge en moderne videnbaseret økonomi uden unge, veluddannede arbejdstagere. Vi skal sikre større økonomisk støtte til de nuværende EU-programmer (Erasmus, Erasmus Mundus, Leonardo da Vinci) og oprette nye initiativer, som kan hjælpe unge mennesker til at lære og indhøste erfaringer i udlandet, og som også kan skabe de nødvendige finansielle og administrative muligheder for, at dette arbejde kan støttes i deres egne lande.
Unionen har gjort borgernes behov til en prioritet, og derfor bør der vedtages et program, som på alle områder fremmer ligestillingen, især når det gælder arbejdsløshedsbekæmpelsen. Vi skal i planlægningen af den nye strategi lægge særlig vægt på at øge antallet af kvinder i beskæftigelse, for Eurostats undersøgelser viser, at krisen har ramt de arbejdende kvinder hårdere end mænd, og det skyldes bl.a. at kvinder arbejder i mere usikre jobs. Diskriminering på arbejdsmarkedet er stadig et alvorligt problem, og den nye strategi skal tage dette forhold med i betragtning.
Nuno Teixeira  
Til trods for de vanskeligheder, der var foranlediget af Lissabontraktatens sene ikrafttræden, opnåede det svenske formandskab nogle bemærkelsesværdige resultater. Det drejer sig om energieffektivitetspakken og telekompakken, oprettelsen af et finanstilsynsorgan, enighed om 2010-budgettet, især hvad angår finansieringen af den økonomiske genopretningsplan, samt Østersøstrategien og en fælles holdning til denne uges klimamøde i København. Det spanske formandskab, der begynder i 2010, skal styre overgangen fra Nice til Lissabon og vil fortsætte strategien til fremme af beskæftigelsen ved at stimulere og sætte skub i de europæiske økonomier samt ved at tage andre store udfordringer op, som f.eks. finansreguleringen og klimaforandringerne. Portugal, og især regioner i den yderste periferi som Madeira, der glæder sig til at se, hvilke resultater det spanske formandskab kan opnå, skal på grund af sin geografiske og historiske nærhed til Spanien forsøge at få det meste ud af de lejligheder, som helt sikkert vil byde sig. Det banebrydende EU-Marokko-topmøde vil f.eks. være et ideelt forum til at fremme det euroafrikanske atlantiske samarbejdsområde, som vil omfatte Madeira, Azorerne, De Kanariske Øer og nabolandene, især Marokko. Jeg vil lægge alle kræfter i dette spørgsmål, og jeg vil følge udviklingen nøje.
Georgios Toussas  
De beslutninger, der blev truffet på topmødet markerer en optrapning af EU's og dens borgerlige regeringers antigræsrodspolitik og skarpe foranstaltninger mod arbejderklassen og græsrodsbevægelserne i samfundet for at øge de europæiske monopolers profit og position både på det indre marked og i den internationale imperialistiske konkurrence. EU-strategien for 2010, der er en dybere udgave af Lissabonstrategien, har som mål hurtigere kapitalistiske omstruktureringer og ødelæggelsen af det, der er tilbage af arbejdernes lønninger, arbejdsrettigheder og sociale rettigheder. Hjørnestenen i EU's exitstrategi for at overvinde den kapitalistiske krise er gennemgribende ændringer i socialsikringssystemerne, en forhøjelse af pensionsalderen og en drastisk nedskæring i lønninger, pensioner og sociale ydelser. Man bruger underskuddene og den offentlig gæld og procedurerne for tilsyn med økonomierne i de forskellige lande, herunder Grækenland, til at terrorisere arbejdstagerne ideologisk. Denne antigræsrodspolitik i EU understøttes også af partierne PASOK og Nyt Demokrati, som fortsat støtter kapitalens valg og skubber krisens følger over på arbejdstagernes skuldre. Grækenlands Kommunistiske Parti opfordrer arbejderklassen til at organisere sine modangreb, at fordømme de europæiske envejspartier og massivt møde op til arbejdsløshedsdemonstration den 17. december, der organiseres af Arbejdstagernes Militante Front.
