
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session 2004-2005 for åben. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0449/2003) af Paulsen for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om offentlig foderstof- og fødevarekontrol (KOM(2003) 52 - C5-0032/2003 - 2003/0030(COD)). 
Byrne,
   Hr. formand, jeg vil først og fremmest gerne takke udvalgsmedlemmerne for deres store indsats i forbindelse med forslaget til forordning om offentlig foderstof- og fødevarekontrol. Jeg sætter især stor pris på fru Paulsens beundringsværdige indsats i forbindelse med dette vigtige initiativ.
Kommissionens forslag fastsætter regler vedrørende organiseringen af offentlig kontrol med foderstoffer, fødevarer og levende dyr, som medlemsstaterne skal overholde, og det definerer Levnedsmiddel-og Veterinærkontorets opgaver. Det tager også principperne om en risikobaseret tilgang til en omfattende og integreret fødevare- og foderstofkæde fra jord til bord, herunder kontrolforanstaltninger i EU og kontrol med foderstoffer og fødevarer importeret fra tredjelande, i betragtning. Det strømliner det primære ansvar for fødevare- og foderstofkontrollen i virksomhederne og styrker de kompetente myndigheders rolle gennem strengere håndhævelsesmekanismer inden for de nuværende kontrolsystemer.
Frem for alt forsøges det med forslaget at forbedre effektiviteten af både medlemsstaternes og Kommissionens kontrol. Det definerer strengere håndhævelsesforanstaltninger. Det opstiller også rammer, som skal hjælpe udviklingslandene med at opfylde vigtige krav og foreskriver økonomiske rammer, der skal bidrage til at organisere aktiviteter, som øger foderstof- og fødevaresikkerheden.
Jeg fremhæver især fru Paulsens ihærdige indsats for at få forslaget vedtaget ved førstebehandlingen. Jeg tilslutter mig dette mål og håber, det lykkes. Der har været et fremragende samarbejde mellem de tre institutioner om dette spørgsmål, hvilket vi endnu en gang kan takke fru Paulsen for. Hun har været drivkraften bag sammenføringen af de tre institutioner.
Rådet og et flertal i Europa-Parlamentet indtager nu et konvergent syn på teksten, som det glæder mig at kunne acceptere i sin helhed.
Klaß (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gøre opmærksom på, at jeg først nu har modtaget ændringsforslagene på tysk, og der er altså 229 af slagsen. Jeg beder derfor om mere tid, således at jeg og alle andre kan få dem gennemarbejdet, og samtidig vil jeg godt anmode om, at afstemningen udsættes til i morgen.
Formanden.
   - Fru Klaß, det er ikke det rigtige tidspunkt at komme med en sådan anmodning, også fordi en eventuel anmodning af denne art skal sættes under afstemning på plenarforsamlingen, som så træffer afgørelse om den. Vi kan ikke fremsætte en sådan anmodning på et hvilket som helst tidspunkt under mødet. De skal således fremsætte denne anmodning før afstemningen.
Paulsen (ELDR ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er naturligvis hårdt arbejde at få en aftale i stand ved førstebehandlingen. Det kræver vilje, viden og samarbejde. Jeg vil gerne takke alle mine kolleger her i Parlamentet, som har bidraget med modstand og medhold i denne proces. Det har været hårdt, men særdeles konstruktivt.
Jeg vil tage nogle af de aspekter op, som er vigtigst for mig i dette forslag. Det gælder f.eks. omfanget. Det er særdeles heldigt for mig, at dyrs sundhed og velfærd nu er omfattet af inspektionerne. Det udgør nok Parlamentets største succes på dette meget følsomme område, som samtlige vælgere i alle lande bekymrer sig utroligt meget om. Et andet aspekt er dyretransporterne gennem Europa, og det er vigtigt, at de i det mindste indgår i kontrolprogrammet.
Parlamentet har også bidraget med kontrol med mærkningen i forbindelse med inspektionerne. I medlemsstaternes egne kontrolprogrammer skal det angives, at inspektørernes opgaver omfatter kontrol med, at fødevaremærkningen er korrekt, at den overholder reglerne, samt at indhold og varedeklaration faktisk stemmer overens. Det er et centralt og vigtigt punkt for os almindelige forbrugere, når vi en typisk torsdag eftermiddag hurtigt skal handle ind til aftensmaden. At hele kæden skal omfattes - alt fra pløjejord til butik, spisestue og restaurant - er naturligvis det gennemgående princip i fødevarelovgivningen.
Et andet aspekt, som både skuffer og glæder mig, gælder åbenheden. Et stort flertal i udvalget krævede en -mekanisme. Det kunne ikke gennemføres under henvisning til juridiske og forfatningsmæssige hensyn i medlemsstaterne. Som liberal indså jeg måske gradvist, at det nok ikke er statens og myndighedernes opgave at sige, at den ene producent er god og den anden dårlig. Med det system for åbenhed, som nu fremgår af denne forordning, har vi overført -mekanismen til civilsamfundet. En forbrugergruppe, en dyrebeskyttelsesgruppe eller et lokalt medium kan bede om at se inspektionsrapporterne og dermed være ansvarlige for denne funktion og fortælle folk, hvordan der ser ud bag kulisserne.
Finansieringen af gebyrer er et meget kontroversielt spørgsmål - ikke mellem Kommissionen, Rådet og mig, men i Parlamentet. En del vil have et fast gebyr, som er urørligt og ens for alle. Det var måske meget godt, men det er forsøgt og lykkedes ikke. Landene i EU er ikke nøjagtig ens. Man har ikke samme grundlæggende forudsætninger i Portugal og Finland eller i Irland og Ungarn. Jeg synes imidlertid, at det foreliggende forslag er fornuftigt afbalanceret. Man skal opkræve gebyrer, men det skal være klart defineret, hvilke udgifter der skal indgå. Desuden skal der tages særligt hensyn til de små og traditionelle virksomheder, hvilket jeg finder meget vigtigt. Det er vigtigt, at vi i Europa-Parlamentet værner om de små producenter af usædvanlige produkter, som er essensen af Europas kulturarv på madsiden. Vi skal forsvare dem og give dem en chance. De skal ikke fritages fra tankegangen om sikkerhed, men de kan faktisk være underlagt lempeligere gebyrer for denne kontrol.
Jeg beder Dem alle om først og fremmest at stemme i dag trods problemerne og for det andet følge min kompromisløsning. Afslutningsvis vil jeg igen rette en stor tak til Kommissionen, Rådet og frem for alt det italienske og irske formandskab. Tak for et fantastisk samarbejde. 
Formanden.
   - Jeg vil gerne gentage - eftersom også De, fru Paulsen, gav udtryk for ønsket om, at afstemningen får et positivt udfald - at når det gælder en afgørelse om afstemningen, sådan som fru Klaß var inde på før, bliver det en eventuel afstemning på plenarmødet, der afgør, om udsættelsen af denne afstemning kan godkendes eller ej. 
Parish (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg taler på vegne af fru Doyle, der ikke kan være til stede her til formiddag.
Vi bifalder foderstof- og fødevarekontrollen for at sikre sunde dyr og godt kød til befolkningen i Europa. Vi skal imidlertid give industrien tid til at udvikle en ensartet fremgangsmåde i Europa. Jeg vil gerne bede kommissær Byrne om en detaljeret forklaring på, hvordan vi skal håndhæve samme form for kontrol med foderstoffer, der importeres i EU. Det er meget vigtigt, at samme strenge kontrol med foderstoffer håndhæves i ikke blot EU, men også med importerede foderstoffer.
Dyrevelfærd er også særdeles vigtig. Fru Paulsen nævnte mærkning. Vi skal sikre, at det af mærkningen fremgår, hvilke produkter der opfylder de høje dyrevelfærdsstandarder i Europa. Det skal også fremgå af mærkningen, hvilke produkter der ikke opfylder de høje standarder.
Der skal ses på udgiften til inspektion i EU og de gebyrer, som hver virksomhed afkræves, fordi det skaber forvridninger i det indre marked, hvis ét land kræver meget mere for inspektioner end et andet. Overordnet set skal vi bifalde denne kontrol, men vi skal passe på med ikke at lave for mange regler. 
Klaß (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler her til morgen på vegne af min kollega hr. Schnellhardt, som desværre ikke kan være til stede. Den foreliggende forordning om offentlig foderstof- og fødevarekontrol er en af EU's foranstaltninger til forbedring af fødevaresikkerheden. Princippet om gennemgående kontroller går som en rød tråd gennem alle bestemmelser, som vedrører denne problematik, fra bondegården til butiksdisken og herfra videre til tallerkenen. Aktørernes engagement i fødevaresektorens spørgsmål om fødevaresikkerhed er blevet øget, ansvaret er blevet klart defineret, og de officielle kontroller er blevet udformet på et mere videnskabeligt grundlag og struktureret mere klart. I denne sammenhæng udgør forordningen om offentlig foderstof- og fødevarekontrol en rammelovgivning.
Desværre kan man konstatere, at forhandlingen om denne forordning i Parlamentet ikke svarer til de sædvanlige parlamentariske procedurer. Den tekst, som vi skal stemme om i dag, er i vid udstrækning udarbejdet i Rådet og adskiller sig væsentligt fra Kommissionens forslag. Det har ikke været muligt at gå i dybden med den foreliggende tekst. I Parlamentet har vi i årevis bestræbt os på at få udvidet vores beføjelser i lovgivningsprocessen. Proceduren i forbindelse med denne forordning er i klar modstrid med disse tiltag.
Vi støtter, at dyrebeskyttelse medtages i forordningen. Vi kritiserer imidlertid den måde, som dyrebeskyttelseskontrollen foregår på. Der bliver i stor stil åbnet mulighed for, at bestemte officielle kontrolopgaver kan overdrages til tredjemand. Jeg mener imidlertid, at officielle kontrolaktiviteter skal gennemføres af statslige institutioner, således at uafhængigheden sikres.
Det samme gælder for den foreslåede finansieringsprocedure. Med forslaget vil man selvfølgelig kunne skabe et fælles grundlag for at beregne kontrolgebyrerne i Europa, men der gøres ikke noget for at komme den konkurrenceforvridning til livs, som man ellers har kritiseret i årevis, og som stammer fra de enorme forskelle i gebyrernes størrelse. Tværtimod vil dette tiltag kunne betyde, at virksomheder, der ligger inden for det samme forvaltningsområde, skal betale varierende gebyrer på grund af de forskellige afstande til kontrolmyndighederne. Formålet med de officielle kontroller er imidlertid at fremme folkesundheden, og derfor bør gebyrerne have tilnærmelsesvis den samme størrelsesorden for alle berørte virksomheder.
Den manglende reference til de nationale kontrolplaner samt den manglende henvisning til finansieringen af ad hoc-kontroller betyder, at denne procedure udgør en finansiel risiko for virksomhederne.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege udtrykkeligt, at vi støtter mange af de tiltag, som foreslås her. Men med den os påtvungne og usædvanlige måde, som lovteksten er blevet til på, hvor der hele tiden blev offentliggjort nye udkast med korte intervaller, og hvor den endelige udgave af ændringsforslagene først forelå her til morgen i en tysk version, har det desværre været umuligt at gennemføre en mere dybtgående drøftelse heraf. Det kan ikke udelukkes, at eventuelle mangler og kritiske punkter vil blive overset som følge af dette hastværk. Derfor kan man ikke forvente, at vi ufortrødent vil stemme for dem.
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler nu på Dorette Corbeys vegne og vil gerne fremsætte fem bemærkninger.
For det første er gennemsigtighed naturligvis meget vigtig, hvad angår fødevaresikkerhed og kontrollen med denne. Flere regler og mere kontrol giver faktisk ingen garanti for bedre fødevaresikkerhed. Vi kan kun bringe fusk med fødevarer til ophør, hvis vi også kræver gennemsigtighed. Information om virksomheder, som ikke tager det så nøje med fødevaresikkerhed, skal offentliggøres. Den, der fusker, mister kunder. Gennemsigtighed er en vigtig forudsætning for fødevaresikkerhed, og vi er tilfredse med det opnåede kompromis.
For det andet skal finansieringen af kontrollen være fair. Uberettiget støtte til virksomheder og unfair konkurrence skal vi imødegå. Små virksomheder kan få rabat, således at vi til en vis grad kan tage hensyn til denne kategori af virksomheder, som er meget vigtig i fødevaresektoren.
For det tredje skal denne lovgivning gennemføres på en korrekt og fair måde. Vores gruppe har opfordret til samme kontrol og samme metoder i hele Unionen. Det kan ikke være sådan, at en ladning kasseres i Rotterdam på grund af fødevaresikkerhed, men dernæst alligevel kommer ind i Unionen ad en anden vej. Vores spørgsmål til Kommissionen lyder: Kan Kommissionen give tilsagn om, at den af hensyn til de europæiske borgere og af hensyn til fair konkurrence strengt vil overvåge, at denne lovgivning gennemføres korrekt?
For det fjerde er vores gruppe meget tilfreds med den støtte, som Unionen vil yde til udviklingslandene for at hjælpe disse lande med at opbygge kapacitet til at opfylde de europæiske regler for fødevaresikkerhed. Således slår vi to fluer med ét smæk. Unionen øger importerede produkters fødevaresikkerhed, og udviklingslandene får vigtig støtte til at træffe foranstaltninger, som kan forbedre deres fødevaresikkerhedssituation og dermed deres handelsposition. Fødevaresikkerhed må ikke være et skalkeskjul for protektionisme. Vi skal også holde øje med den aktuelle situation her. I betragtning af udbruddet af fjerkræpesten i Asien er det vigtigt, at fødevarers sikkerhed kontrolleres allerede i oprindelseslandene. Kan Kommissionen bekræfte, at denne og anden fællesskabslovgivning beskytter Unionen godt og effektivt mod overførelse af smitsomme sygdomme såsom fjerkræpest?
Til sidst har jeg en generel bemærkning. Jeg vil på vores gruppes, Socialdemokraternes, vegne endnu en gang takke fru Paulsen, men også Rådet og Kommissionen for deres konstruktive arbejde. Vi håber, at denne milepæl afslutter et vigtigt stykke arbejde gennem de sidste fem år, og vi ser frem til Kommissionens svar. 
Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, det kompromis, som er opnået mellem fire grupper, sikrer, at denne kontrolforordning snart kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og for størstedelens vedkommende kan træde i kraft pr. 1. januar 2006.
Min gruppe har med stor fornøjelse deltaget i drøftelserne om kompromiset, ikke mindst på grund af henvisningen til strafferetten i ændringsforslag 206.
Nu hører jeg, at Rådet er meget tilbageholdende, hvad dette angår. Jeg beklager, at Rådet ikke deltager i forhandlingen i øjeblikket og heller ikke udtaler sig om det kompromis, som vi har opnået mellem fire grupper. Derfor støtter jeg egentlig fru Klaß' anmodning, om end af andre grunde end sproget, om at udsætte afstemningen til i morgen, således at vi kan give Rådet en chance for at drøfte sagen og udtale sig her på plenarmødet om henvisningen til strafferetten i ændringsforslag 206.
Jeg vil fremhæve en række elementer i denne forordning, som er vigtige for vores gruppe. For det første er udvidelsen af forordningens anvendelsesområde fra foderstoffer til også at omfatte dyrevelfærd og dyresundhed selvfølgelig vigtig, således som ordføreren selv sagde. For det andet den udtrykkelige erklæring om behovet for uanmeldt kontrol. For det tredje nødvendigheden af myndighedernes kontrol med selvkontrollen og kontrollen med mærkningen. For det fjerde undgåelsen af interessekonflikter hos kontrollørerne, hvilket er meget praktisk. I Belgien har vi lært, at disse stadig findes. Der er stadig selvstændige dyrlæger med egen praksis, som udfører kontrol. For det femte pålægning af kvalitetsbetingelser for laboratorier. For det sjette nødvendigheden af samarbejde mellem nationale og regionale myndigheder. Det har MPA-sagen lært os.
Endelig er det, eftersom internationale netværk temmelig ofte er aktive på dette område, overordentlig vigtigt, at der findes et internationalt samarbejde mellem kontroltjenesterne og toldvæsenet og ligeledes mellem myndighederne, og at der oprettes kontaktorganer. Jeg tror, at vi med denne forordning gør et stort fremskridt, og jeg håber, at vi kan vedtage de fire gruppers kompromis med stort flertal. 
Hyland (UEN ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig de øvrige taleres ros til ordføreren for hendes arbejde med denne meget vigtige betænkning. De forskrækkelser i forbindelse med fødevarer, som er set i de senere år, må aldrig igen kunne nå et omfang, der truer de europæiske forbrugere, landmænd og sektoren for landbrugsprodukter. Jeg mener, at Kommissionen, og især kommissær Byrne, skal roses for systematisk at stille en række lovgivningsforslag, som vedrører alle de spørgsmål, der skal tackles for at garantere forbrugerne et sikkert produkt, der kan spores, fra jord til bord.
Netop dette forslag omhandler nogle af de klare svagheder, som kontrolmyndighederne har understreget. Der er gjort en fantastisk indsats for at afslutte sagen ved førstebehandlingen før afslutningen på lovgivningsperioden. Kommissionen stræbte oprindeligt efter at introducere strafferetlige sanktioner, men besluttede klogeligt at stille sig tilfreds med en erklæring om sagen i lyset af enstemmig modstand i medlemslandene mod denne fremgangsmåde.
Hvad angår spørgsmålet om anvendelsesområde, og hvorvidt de foreslåede regler bør tage højde for alle dyresundheds- og dyrevelfærdsaspekter eller kun de aspekter, der kolliderer med fødevaresikkerheden, glæder det mig, at Rådet i sin endelige analyse accepterede det bredere anvendelsesområde, som Parlamentet opfordrede til.
Spørgsmålet om gebyrer var også genstand for en hed debat. Den seneste tekst tillader, at der fortsat opkræves gebyrer i forbindelse med aktiviteter, som på nuværende tidspunkt er underlagt gebyrer, det vil sige kød- og fiskeproduktinspektioner, test for veterinærrestkoncentrationer og kontrol med levende dyr. 
Bernié (EDD ).
   - Hr. formand, de gentagne store fødevarekriser (mund- og klovsyge, BSE osv.) kræver handling, men ikke for enhver pris.
Jeg mener, at Kommissionens forslag om at indføre straffeforanstaltninger er ulovligt i henhold til traktatens artikel 175. Jeg havde for øvrigt sammen med min kollega hr. Blokland stillet et ændringsforslag om ophævelse, inden det irske formandskab ophævede straffene for forsætlighed og grov forsømmelighed. En harmonisering af kontrolgebyrerne ved indførelse af et europæisk gebyr er uacceptabel af følgende grunde. Foranstaltningen er allerede vanskelig at gennemføre på grund af de forskellige produktionsmetoder og -omkostninger i de 15 nuværende medlemslande. Hvordan skal det kunne fungere med 25 lande, når vi ved, at dette gebyr ikke må afvige med mere end 10 % fra det gennemsnitlige gebyrniveaui EU? Endelig har Europa-Parlamentet juridisk set ikke ret til at udtale sig om indførelse af et europæisk gebyr, da det kræver en enstemmig beslutning i Rådet.
Derudover skal vi stå fast i forbindelse med importkontrollen. Ingen kan forstå, at der foretages strenge kontroller hos operatørerne i EU, mens tredjeverdenslandene slipper udenom. Udstyr til primærproduktion skal høre under en særlig ordning for at undgå, at der drages tvivl om den fortsatte drift af de familieejede virksomheder, der fremstiller traditionelle produkter, hvilket mange påskønner, og som giver egnene deres renommé. Endelig har Kommissionen ikke kompetence til at vurdere, hvordan den pågældende bestemmelse kan indgå i de nationale planer.
Goodwill (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Paulsen for hendes store arbejde for at nå frem til dette komplekse kompromis. Selv om jeg bifalder dyrevelfærdsaspektet i dette forslag, er jeg enig med fru Klaß i, at vi måske er lidt for hurtige, og at vi har brug for tid til at se på alle aspekter af denne komplekse sag.
Det bekymrer mig også, at vi endnu en gang risikerer at støde på reglen om utilsigtede konsekvenser. De husker måske, at den britiske regering, da de oprindelige regler for slagterier blev fremsat, fik fat i dem og forgyldte dem. Det førte til meget høje omkostninger for en række små slagterier, der, stillet over for disse udgifter, måtte lukke. Det indebar efterfølgende, at dyrene skulle transporteres over meget lange afstande til slagterier.
Hvad angår gebyrer med hensyn til dette særlige forslag, ville fælles gebyrer, selv om det er korrekt, at opkrævningen af forskellige gebyrer i forskellige lande er en forvridning af det frie marked, ikke afspejle forskellene i udgiften til inspektioner i f.eks. Litauen i forhold til Tyskland. Det ser ud til, at vi nu har en balance, hvor udgiften afspejler den faktiske udgift ved sådanne inspektioner, men det er muligt, at der er smuthuller, især i den måde, som visse lande definerer "små operatører" på. Ja, jeg støtter undtagelser til små operatører, men jeg kan se, hvordan visse lande, der ønsker at støtte produktionen i visse fjerntliggende områder, kunne bruge den definition.
For det andet, hvad angår spørgsmålet om , ville ingen være imod informationsfriheden - vi går alle ind for gennemsigtighed og åbenhed - og ikke at gå ind for det ville være ensbetydende med at støtte hemmeligholdelse. Vi er f.eks. nødt til at være forsigtige og se på situationen i Det Forenede Kongerige, hvor man kommer i avisen, hvis man retsforfølges, mens opdagelsen af mindre overtrædelser, f.eks. en revnet flise i et slagteri eller museekskrementer i en restaurant, ikke kommer på forsiden i den lokale avis.
Afslutningsvis, selv om jeg anerkender de gode intentioner, er vi nødt til at se på det mere omhyggeligt for at sikre, at vi ikke igen oplever utilsigtede konsekvenser. 
Whitehead (PSE ).
   - Hr. formand, vi er sammen med erfarne folk i dag - den gruppe af medlemmer, der har forsøgt at behandle spørgsmålene om fødevaresikkerhed og hygiejne i samarbejde med kommissæren i hele valgperioden.
Jeg vil især gerne takke fru Paulsen, der har bragt en række komplekse, vanskelige foranstaltninger frelst igennem. Hr. Goodwill sagde, at disse foranstaltninger har utilsigtede konsekvenser. Jeg minder ham om princippet om "det forkerte tidspunkt", i henhold til hvilket folk altid siger, at tiden ikke er inde til at gøre noget. Nuvel, det er på høje tid, at vi gør det, vi gør på dette område. Institutionerne er samlet. Der har været markante ændringer i forslagene til sanktioner, finansiering, gennemsigtighed og importkontrol. Det udgør sammen med Rådets input et godt forslag og et særdeles godt et for fru Paulsen at slutte af med, da jeg ved, at dette meget vel kan være hendes sidste betænkning i Parlamentet. Hun fortjener vores tak.
De primære spørgsmål, der har været rejst, og som jeg først vil behandle, er for det første, hvordan der skabes en balance med hensyn til gebyrer, der er rimelig for de små operatører, som hr. Goodwill sagde, men som ikke desto mindre ikke tillader, at man udnytter eller unddrager sig reglerne.
For det andet, hvor langt kan vi helt nøjagtigt hjælpe udviklingslandene med at overholde EU-standarderne? Hvordan skal disse standarder håndhæves, og hvilken form for hjælp kan vi tilbyde? Først og fremmest, hvordan kan vi garantere systemet med uanmeldt kontrol vedrørende højrisikoprodukter i havne, der har de nødvendige faciliteter til at håndtere dem? Der sættes stort spørgsmålstegn ved disse ankomsthavne, og nylig erfaring viser, at vi er nødt til at gøre noget ved dette.
Endelig glæder det mig især, at vi er nået til en vis enighed om spørgsmålet om sanktioner. Sanktionerne var som oprindeligt foreslået ukloge og havde ikke fungeret. Det glæder mig, at den vej, vi følger, som er aftalt af de fleste af hovedspillerne, sandsynligvis fører til succes. 
Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr formand, forbrugerbeskyttelse er det emne, som interesserer folk mest, når vi taler om Europa. Og alligevel må vi konstatere, at der er sket meget lidt på det område. Med dette rammedirektiv vil man heller ikke kunne give nogen garantier for, at de seneste års fødevareskandaler er noget, der hører fortiden til. Desværre er fødevarekontrollen stadigvæk en farce. Der er ganske vist mange succeser i forbindelse med dette direktiv, og det glæder os grønne utrolig meget, at dyrebeskyttelse endelig bliver en del af fødevarekontrollerne. Vi har en bedre kontroltæthed, men vi har altså også brug for nationale kontrolrapporter. En undersøgelse i Tyskland viste dog, at det største problem er, at der rent faktisk gennemføres for få kontroller. Vi har brug for langt flere finansielle midler til fødevarekontrollerne, således at de kan gennemføres oftere, og således at den, der forbryder sig mod fødevarepåbud, også reelt skal frygte at blive straffet herfor. Som hidtil er det et svagt punkt i alle medlemsstater.
Vi kunne også have ønsket os en tilpasning af laboratoriemetoderne, og at der ville finde en harmonisering sted med hensyn til, hvordan kontrollerne gennemføres i medlemsstaterne. Det er bydende nødvendigt - og jeg vil ikke opgive håbet her, hr. kommissær, og det vil glæde mig, hvis De kunne sige noget om det - at vi omsider også får et direktiv om forbrugerinformation analogt med direktivet om miljøinformation. For nøjagtig på samme måde som forbrugerne/borgerne har krav på at vide, hvad der sker på miljøområdet, må de ligeledes have krav på at vide, hvad der sker i fødevaresektoren.
Og så til mit allersidste punkt. Jeg håber, at Rådet opgiver sin gemmeleg og meddeler os klart og tydeligt i dag, hvordan det ser ud med hensyn til gebyrerne og sanktionerne, således at vi får klarhed før afstemningen, for vi kan ikke kræve mere fødevarekontrol eller mere dyrebeskyttelse, hvis Rådet gemmer sig i dette spørgsmål, og der mangler gennemsigtighed i forholdet til Parlamentet. Det er alt, hvad vi kræver. Det, som vi har brug for, er nemlig fødevarekontrol …
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, også jeg lykønsker fru Paulsen med hendes betænkning. Der er medtaget nogle meget vigtige aspekter, som mange andre har nævnt. Jeg glæder mig især over medtagelsen af dyrevelfærd. Visse afviser det, men jeg finder det vigtigt.
Hvad angår kontrol, vedrører det ikke blot dette spørgsmål, men også en stor del af lovgivningen i EU, hvor der foreligger lovgivning, men hvor den ikke håndhæves. Der er ingen kontrol. Hvis der foreligger lovgivning og regler, er det vigtigt at håndhæve dem. Det kan ikke gøres uden ordentlig og tilstrækkelig kontrol.
Jeg er meget bekymret over spørgsmålet om sanktioner. Det er beklageligt, at de ikke er medtaget. Man kan ikke tvinge medlemsstater og virksomheder til at overholde loven, hvis der ikke foreligger tilstrækkelige sanktioner. Vi har tidligere set, at virksomheder, der er ansvarlige for foderstofskandaler, aldrig kommer i fængsel. De ansvarlige i de virksomheder straffes aldrig ordentligt. Der er latterlige bøder, som ikke virker afskrækkende for fortsættelsen af disse overtrædelser. Vi kommer ikke videre uden sanktioner, for vi har brug for både gulerod og stok for at sikre, at lovgivningen overholdes. 
Byrne,
    Hr. formand, jeg er taknemmelig for, at Parlamentet har været så velvilligt indstillet over for vores forslag om offentlig foderstof- og fødevarekontrol, og at det har støttet behovet for at sikre et forbedret overvågningssystem af fødevare- og foderstofkæden på nationalt plan og EU-plan.
Jeg vil gerne endnu en gang understrege min anerkendelse af de forskellige udvalgs store og produktive bidrag og fremhæve betydningen af og sensitiviteten i de spørgsmål, der drøftes i dag, som er blevet rejst og undersøgt som følge af fru Paulsens fremragende arbejde.
Jeg forstår den vægt, der lægges på visse aspekter, f.eks. øget gennemsigtighed og anerkendelse af indsatsen i gode virksomheder for at producere sikre fødevarer og foderstoffer. Kommissionen beklager, at Rådet og Parlamentet ikke støtter dens forslag om at indføre sanktioner. Kommissionen mener, at sanktioner ville være en vigtig styrkelse af kontrollen med foderstof- og fødevareproducenterne. Kommissionen deler ikke Parlamentets og Rådets synspunkt om, at artikel 55, stk. 2 og 3, vedrører den tredje søjle. På den anden side noterer Kommissionen sig, at dette spørgsmål allerede er forelagt Domstolen i forbindelse med en anden sag.
Under disse omstændigheder og under hensyntagen til den overordnede politiske sammenhæng for denne procedure, er Kommissionen indstillet på at trække artikel 55, stk. 2 og 3, ud af forslaget og afvente Domstolens afgørelse og forbeholde sig ret til at foreslå nye foranstaltninger vedrørende strafferetlige sanktioner på dette område.
Fru Paulsen rejste spørgsmålet om taktfuld behandling af de små virksomheder, og jeg henviser til lovgivningen, der foreskriver, at der skal tages særlige hensyn til små virksomheder. Jeg ved, at fru Paulsen takket være sin store erfaring med behandlingen af spørgsmål vedrørende fødevaresikkerhed her i Parlamentet er klar over, at der er medtaget tilsvarende taktfulde bestemmelser i hygiejneforordningen. Hun ved også, at der i kommissær Fischlers nylige gennemgang af forslagene til den fælles landbrugspolitik tages særligt hensyn til finansieringen af små og mellemstore fødevarevirksomheder i EU, især i landdistrikterne.
Hr. Parish rejste spørgsmålet om importkontrol. Tredjelande skal garantere overensstemmelse med EU-lovgivningen. Hvis der ikke stilles sådanne garantier, underlægges importen særlig kontrol eller bliver slet ikke tilladt. Importerede fødevarer og foderstoffer er underlagt importkontrol ved ankomsten. Det kontrolsystem er baseret på risiko: jo større risiko, jo grundigere importkontrol. Fødevarer, der kan indeholde visse giftstoffer, kontrolleres f.eks. meget grundigt.
Hr. Whitehead rejste derefter spørgsmålet om, hvordan vi kan garantere, at systemet med uanmeldt kontrol fungerer tilfredsstillende. Der findes allerede et system for veterinærkontrol, hvor der er en formular, der omhandler spørgsmålet om uanmeldt kontrol. Der sker en mindre justering af de eksisterende bestemmelser i relation til veterinærkontrollen for at tage hensyn til dette særlige system. Det har været oppe til overvejelse. Mine embedsmænd har taget det ad notam, og det vil blive behandlet på et teknisk niveau.
Hr. Parish rejste også spørgsmålet om dyrevelfærd. Som han sandsynligvis ved, er dyrevelfærdsaspekterne ikke inkluderet i Verdenshandelsorganisationens folkesundheds- og dyresundhedskodeks, og der er derfor ikke international enighed om kontrolsystemet vedrørende dyrevelfærdsregler med vores handelspartnere. Kommissionen foreslår, at der indgås aftaler med tredjelande om dyrevelfærd. Kommissionen har også rejst spørgsmålet over for Det Internationale Kontor for Epizootier (OIE) for at sætte spørgsmålet på den internationale dagsorden. Jeg deltog for et par uger siden i en konference i Paris, hvor OIE klart tilkendegav sin intention om at indarbejde hele spørgsmålet om dyrevelfærd i international handel. Denne lovgivning foreskriver også nationale kontrolforanstaltninger, så FAO kan gennemgå dem og sikre sig, at de fungerer tilfredsstillende.
Der er givet udtryk for bekymring for, at handel flytter fra en havn til en anden, og hvorvidt dette ville ske som følge af forskellige inspektionsniveauer og anvendelse af billigere kontrolforanstaltninger for derved at skabe en fordel for fødevarevirksomhederne. Forslaget foreskriver derfor et standardniveau i veterinærsektoren. Hvad angår kontrolforanstaltninger, bidrager forslaget til at nå et harmoniseret importkontrolniveau. Jeg mener, at de vigtige faktorer for at undgå, at handelen flytter, er omfattet af forslaget.
Fru Klaß nævnte systemet med gebyrer i forbindelse med inspektioner, og hvorfor de ikke kan reguleres mere centralt. Det er der en række årsager til, og flere talere har nævnt en del af dem i dag. Udgifterne til inspektion er f.eks. forskellige i Europa. Det skyldes forskelle i løn, energiudgifter osv. Afgifterne i flere medlemsstater reguleres lokalt, hvilket resulterer i forskellige afgifter i den enkelte medlemsstat. Det er umuligt for Kommissionen at udøve sine kontrolbeføjelser i lyset af de komplicerede metoder for revision af nationale eller regionale finansieringssystemer. Det forslag, der er på bordet, betragtes derfor som en hensigtsmæssig reaktion på dette noget komplekse spørgsmål.
Afslutningsvis kan jeg bekræfte, at Kommissionen accepterer et betragteligt antal af de stillede ændringsforslag. Der fremsendes en komplet liste over Kommissionens holdning til hvert ændringsforslag til Parlamentet, og jeg er sikker på, at den medtages i protokollen fra dette møde.(1) Hvis der stilles ændringsforslag, som ikke er en del af pakken, vil Kommissionen ikke kunne acceptere dem.
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0468/2003) af Fourtou for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om foranstaltninger og procedurer til sikring af overholdelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (KOM(2003) 46 - C5-0055/2003 - 2003/0024(COD)).
Byrne,
    Hr. formand, dette direktivforslag om overholdelse af intellektuelle ejendomsrettigheder er et af hovedelementerne i Kommissionens handlingsplan fra november 2000 om bekæmpelse af forfalskning og piratkopiering og supplerer den nylige forordning om toldmyndighederne.
Forfalskning og piratkopiering er stigende. Det ødelægger erhvervslivet, samfundet og regeringerne, da det er skadeligt for fornyelsen og kreativiteten og kan være meget farligt for den offentlige sundhed og sikkerhed. Varemærkeforfalskere og kopieringspirater undergraver lovlige virksomheder og kulturen, eftersom de kopierer slutprodukter, som der er investeret mange penge i. Forbrugere og rettighedsindehavere er ikke de eneste, der lider. Medlemsstaterne går glip af store beløb i tabte afgifter, og beskæftigelsen lider skade, når erhvervslivet ikke blomstrer. Det er også en stor trussel mod den offentlige ro og orden. Forfalskning og piratkopiering i erhvervsmæssigt omfang betragtes i dag som endnu mere attraktivt end handel med narkotika, og gerningsmændene er mere og mere knyttet til storstilet organiseret kriminalitet.
Dette direktivforslag er Fællesskabets svar på denne trussel. Det er ikke et nemt forslag, da det berører spørgsmål, som involverer mange interesser, sektorer og forskellige ministerier i medlemsstaterne, f.eks. kultur-, handels-, erhvervs-, økonomi- og justitsministeriet. Der er foregået en del følsom, til tider emotionel, lobbyisme både for og imod dette direktiv, og jeg værdsætter den ansvarlighed, som Parlamentet har vist i forbindelse med dette pres. Behovet for handling er imidlertid klart og ubestrideligt.
Kommissionen mener, at vi med den tekst, som Coreper vedtog den 16. februar, har nået det rigtige tidspunkt for en positiv afgørelse. Kompromisteksten udgør en passende balance mellem de involverede interesser, herunder rettighedsindehaverne, erhvervsbrugerne, forbrugere og formidlere. Denne balance er opnået på en anden måde end angivet i Kommissionens forslag, men er opnået. Forslaget udgør en høj grad af harmonisering og giver os effektive spilleregler i forbindelse med sanktioner og afhjælpning. Det bliver afgørende for skabelsen af et erhvervsmiljø, hvor de legale spillere ikke forstyrres af varemærkeforfalskere og kopieringspirater.
Det lever op til Kommissionens og Europa-Parlamentets forpligtelser i en meddelelse fra november 2000, der resulterede i høringer i forbindelse med grønbogen i 1998. Det bidrager også til gennemførelsen af Lissabon-dagsordenen.
I lyset af beskyttelsen af dette forslags nødvendige balance og effektivitet støtter Kommissionen den tekst, der er på bordet i dag som foreslået via de kompromisændringsforslag, der er stillet i fællesskab af fire politiske grupper. Kompromisteksten er dermed resultatet af en fælles og meget intens indsats fra alle tre institutioner.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke Europa-Parlamentet som helhed for dets interesse i denne vigtige lovgivning og dets meget konstruktive bidrag, hvoraf en stor del er at finde i den foreliggende tekst. Jeg vil især gerne takke den meget kompetente ordfører, fru Fourtou, skyggeordføreren, fru McCarthy, og formanden for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, hr. Berenguer Fuster, for deres meget professionelle og effektive vejledning i deres institution.
Både Udvalget om Industripolitik og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked har overvejet spørgsmålene meget nøje, og resultatet er foran os i form af ændringsforslag, der skal stemmes om her i plenarforsamlingen. Kommissionen bifalder derfor de ændringsforslag, der følger af den aftalte kompromistekst: Ændringsforslag 1-52 og 56-100. Ændringsforslag 53-55 og 103-113 afviger fra teksten og skal forkastes. Kommissionen mener, at disse ændringsforslag ikke bidrager til den balance og effektivitet, som er opnået i kompromiset, og ikke er i overensstemmelse med den horisontale fremgangsmåde. Direktivet bør finde anvendelse på alle overtrædelser af intellektuelle ejendomsrettigheder.
I erkendelse af skaderne som følge af forfalskning og piratkopiering må tiden ikke spildes. Kommissionen tilskynder Europa-Parlamentet til at stemme for Rådets kompromistekst for at undgå de forsinkelser, som ellers ville opstå og kun tjene dem, som forsøger at tjene penge på illegal praksis. Tid forbedrer ikke denne tekst. 
Fourtou (PPE-DE ),
   På et tidspunkt, hvor, som De nævnte, hr. Byrne, antallet af sager om varemærkeforfalskning og piratkopiering er i stor stigning, er det bydende nødvendigt for økonomien, at vi råder over de nødvendige instrumenter, der kan sikre, at de intellektuelle ejendomsrettigheder respekteres.
Lad os huske på, at Kommissionen fremlagde forslaget i januar 2003, og at dette initiativ var ventet siden 1998, hvor grønbogen blev offentliggjort. Europa-Parlamentet har gentagne gange bevist sin vilje til at handle mod varemærkeforfalskning og piratkopiering ved enstemmigt at vedtage et beslutningsforslag om grønbogen og ved at underskrive en skriftlig erklæring.
Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked er klar over, hvor nødvendigt dette er, og det vedtog den 27. november 2003 den ændrede betænkning om overholdelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder med 28 stemmer for, mens tre hverken stemte for eller imod. Kravene i tidsplanen og nødvendigheden af inden udvidelsen at sikre en harmoniseret lovgivning, der samtidig kan sikre overholdelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder, nytænkningen og kreativiteten i Fællesskabets 25 lande, har givet anledning til en ny procedure.
På foranledning af Rådets formandskab blev der igennem tre måneder afholdt trepartsmøder for at finde et kompromis. Ud over Rådet og Kommissionen deltog ordføreren, ordføreren for udtalelsen, nemlig formanden for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi, og skyggeordførerne, som jeg takker for deres hjælp og ihærdighed. Det tidlige forlig blev gjort muligt takket være den ekstreme imødekommenhed fra det irske formandskab, som jeg i særdeleshed ønsker at takke. Jeg vil heller ikke glemme Kommissionen, som regelmæssigt har bidraget med sin kompetence.
De ændringsforslag, der i dag bliver stillet af PPE-Gruppen, PSE-Gruppen, ELDR-Gruppen og fra UEN-Gruppen, gentager nøjagtigt indholdet i Rådet kompromis. Det er meget velafbalanceret, retfærdigt og afpasset, og det understreger, som vi ønskede, hvor vigtig den intellektuelle ejendomsret er. Det har taget hensyn til de bekymringer, som Europa-Parlamentet gav udtryk for på vegne af mange sektorer. Der er indført mange beskyttelsesforanstaltninger. De beskytter indehavernes såvel som forbrugernes interesser. Direktivets anvendelsesområde vil i henhold til de internationale aftaler, som Fællesskabet er en del af, fortsat gælde for enhver krænkelse af den intellektuelle ejendomsret.
Men fremover er det kun de handlinger, der begås på kommercielt plan, der er strafbare. Definitionen af begrebet på kommercielt plan udelukker de handlinger, som begås af de endelige forbrugere i god tro, idet de ikke handler for at opnå en økonomisk fordel eller direkte eller indirekte handelsfordel. Denne udvidelse af anvendelsesområdet sætter ikke spørgsmålstegn ved et eneste af de allerede vedtagne sektoropdelte direktiver om copyright, elektronisk handel og computerprogrammer. Undtagelsen med kopiering til eget brug synes endda styrket.
De øvrige væsentlige punkter i teksten drejer sig om nødvendigheden af at tage hensyn til retten til et forsvar. Særlig artikel 8 om foreløbige foranstaltninger sikrer retten til forsvar ved at indføre en tidsbegrænsning og dermed begrænse mulighederne for at anlægge retssager og ved at indføre en erstatning til sagsøgte.
Beskyttelsen af personoplysninger bibeholdes, og begrundelse og forholdsmæssighed skal kendetegne alle de foranstaltninger, der træffes, og det skal sikres, at der ikke skabes nogen form for hindringer for den lovlige handel og for konkurrencen. De enkelte sagers specifikke indhold skal vurderes af de retslige myndigheder, som også skal vurdere, hvorvidt der er tale om forsætlige krænkelser. Alle de trufne foranstaltninger er civilretlige og administrative sanktioner. Kompromiset er åbent fremover, for direktivet vil blive revideret særlig set i lyset af den lovgivningsmæssige udvikling i Fællesskabet.
Hvis De accepterer de stillede kompromisændringsforslag, kan direktivet blive vedtaget ved førstebehandlingen inden slutningen af denne parlamentsperiode. Dette vil være et vidnesbyrd om de tre institutioners effektivitet, hvilket vil være et positivt tegn for integrationen i et udvidet Europa og vil øge tilliden til det indre marked. Det har vi brug for med henblik på at tage udfordringen i målsætningerne fra Lissabon op og gøre den europæiske økonomi, der skal være kendetegnet ved nytænkning, til den mest konkurrencedygtige økonomi i verden.
Formanden.
   - Tak, fru Fourtou. Jeg vil gerne have lov til at tilføje en personlig tak, eftersom De talte om et hurtigt forlig. På denne måde får jeg og mine to kolleger i forligsudvalgene mindre arbejde. 
Berenguer Fuster (PSE ),
   Hr. formand, lad mig gøre medlemmerne opmærksom på, at dette er en procedure med fælles beslutningstagning, og at Parlamentet er et medlovgivende organ. Og selv om det er indlysende, ved de det måske ikke, for jeg er i tvivl om, hvorvidt Europa-Parlamentet i dette tilfælde har overholdt sine forpligtelser behørigt.
Lad mig forklare det: I december stemte Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked for en tekst, der ikke vil blive vedtaget i dag. Derimod vil der blive vedtaget nogle ændringsforslag, der adskiller sig væsentligt fra det, der blev vedtaget på udvalgets møde. Hvorfor er der denne forskel? Fordi det, som Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked stemte for, afspejler parlamentsmedlemmernes ønsker, mens den tekst, som vi skal vedtage i dag, svarer til Rådets.
De må ikke opfatte mine ord som en kritik af ordføreren, for det ville være helt forkert. Fru Fourtou har gjort et godt stykke arbejde i forsøget på at skabe enighed, men hun er endt med at stå over for Rådets uforsonlige holdning, for Rådet har sagt: "Hvis I ønsker direktivet vedtaget, må I vedtage det, som vi siger". Og da vi ved, at det er nødvendigt, at direktivet bliver vedtaget, har vi - og først og fremmest fru Fourtou - optrådt ansvarligt. Men vi må overveje, om vi ikke også bør kræve af Rådet, at det optræder ansvarligt.
Der er ingen tvivl om, at dette direktiv er nødvendigt, men man kan godt være i tvivl om, hvorvidt den vedtagne tekst tjener til at løse de rejste problemer. Jeg tror ikke, at jeg tager fejl, hvis jeg siger, at kommentatorerne vil latterliggøre den vedtagne tekst, og at den vil skabe mange problemer for medlemsstaterne, når de skal gennemføre den i deres nationale lovgivning. Rådets ønske om at forhindre, at et initiativ fra Europa-Kommissionen f.eks. indeholder strafferetlige bestemmelser, har skabt sådan en uklarhed mellem civilretlige sanktioner, administrative procedurer og administrative sanktioner, at jeg ikke ved, hvad medlemsstaterne vil gøre, når de skal gennemføre bestemmelserne.
Vi vil naturligvis vedtage den tekst, men med stor skepsis. Samtidig vil i hvert fald de spanske socialdemokrater støtte nogle ændringsforslag, så det kan bevidnes, at Rådet med Europa-Parlamentets tvungne medvirken fuldstændigt har undermineret det, der i sin tid var et udmærket initiativ fra Kommissionen.
Niebler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke ordføreren, fru Fourtou, for hendes fremragende arbejde. Jeg er sikker på, at det ikke har været let at nå til enighed med Rådet og Kommissionen i denne vanskelige sag, som også går på tværs af partiskel. Det foreliggende forslag, som vi skal stemme om i morgen, er et godt kompromis, som vi alle bør acceptere.
Vi kender dem alle sammen godt, de forfalskede, billige Rolex-ure, Lacoste-trøjerne, de billige efterligninger af Levis-cowboybukserne, Louis Vuitton-taskerne osv. Der laves piratkopier af musik og film på cd og dvd. Når man ser, hvad man kan få på markedet, kunne man fristes til at mene, at produktpirateri er en bagatelforseelse. Men nej, mine damer og herrer, tværtimod! Efterligninger og produktpirateri er netop ikke bagatelforseelser. De forårsager nemlig årligt skader i millionklassen i Europa, og de udgør dermed en trussel mod vores økonomi og i sidste ende også mod vores arbejdspladser.
Formålet med direktivet er at skabe fælles grundregler for kampen mod produktpirateri. Det vil være det rigtige signal at sende på det rette tidspunkt her umiddelbart før EU's udvidelse. Hvad vil man opnå med direktivet? Naturligvis vil det have en afskrækkende virkning på produktpirater og forfalskere. I den forbindelse udgør det en processuel ramme. Det bringer ikke noget nyt for dagens lys, men man forsøger derimod at skabe en processuel ramme, således at man kan gribe ind over for produktpirater i hele Europa i henhold til fælles regler.
Hvad ønsker man ikke at opnå med direktivet? Det må naturligvis ikke indebære en kriminalisering eller fordømmelse af de unge, som af og til downloader musik fra internettet, men det tages der også højde for i direktivet. De strafferetlige sanktionsmekanismer, som oprindeligt var en del af udkastet, er blevet taget ud igen - også takket være pres fra vores ordfører - og man fastholder i direktivet, at sanktioner kun må anvendes på en fair og rimelig måde. Men der findes også andre muligheder end dette instrument for at forhindre, at de unge kriminaliseres. Det fastlægges klart og tydeligt i direktivet, at det ikke vil blive tilfældet.
Et punkt, som fru Fourtou også var inde på - og som jeg støtter - er, at direktivet selvfølgelig ikke må forårsage nogen hindringer for den frie konkurrence. Det må ikke være sådan, at konkurrenter kan holdes ude af markedet med påstande om, at de har forbrudt sig mod ophavsrettigheder. Der blev på et tidspunkt optaget et motiv i direktivet om, at det ikke må være hensigten og formålet med dette direktiv.
Det direktiv med tilhørende ændringsforslag, som vi skal stemme om i morgen, og som jeg håber på vil blive vedtaget, udgør et godt og fair kompromis mellem de involverede parters interesser, og jeg beder Dem derfor støtte den linje, som ordføreren har lagt.
McCarthy (PSE ).
   - Hr. formand, vi ved alle, at forfalskning og piratkopiering har nået epidemiske højder. Den manglende overholdelse af harmoniserede regler betyder, at forfalskning er et erhverv med lav risiko, hvor kopieringspirater mod en lille investering er garanteret en enorm fortjeneste. Det britiske organ for bekæmpelse af varemærkeforfalskning (Anti-Counterfeiting Group) har estimeret, at helt op til 4.000 mennesker mister deres arbejde som følge af denne handel, og at der med de 1,75 milliarder engelske pund, der mistes på moms alene, kunne bygges fire nye hospitaler om året.
Tøj- og skovirksomheder lider de største tab, og forbrugerne er ofrene. Deres sundhed og sikkerhed trues med forfalskede lægemidler, fødevarer, legetøj belagt med giftigt bly, brændbart børnetøj og forfalsket alkohol, der indeholder et højt niveau af metanol, som ikke blot har ført til indlæggelser, men også til at en kvinde er død i Skotland.
I mit område, Nordvestengland, bliver der beslaglagt flere og flere forfalskede varer af grupper af indehavere af intellektuelle ejendomsrettigheder. Et eksempel: Dette er en Manchester United-fodboldtrøje, som mange børn tragter efter. Det er en forfalskning, men blev solgt til forbrugerne på gaden til fuld pris. Langt fra en god handel. Dette er en æske med Viagra, der nu fås på internettet. 50.000 æsker blev beslaglagt i et hus i Oldham. De er importeret fra Thailand og sælges via et omfattende netværk af varemærkeforfalskere i området.
Der er også en mere dyster side af denne varemærkeforfalskning og piratkopiering. Taskforcen for organiseret kriminalitet (Organised Crime Task Force) i Nordirland har rapporteret, at næsten halvdelen af alle organiserede kriminelle grupper er indblandet i kriminalitet i forbindelse med intellektuelle ejendomsrettigheder. To tredjedele af disse grupper har tilknytning til paramilitære organisationer, hvorfor det forslag, vi stemmer om i dag, bør ses i den sammenhæng. Det er ikke så ambitiøst, radikalt eller drakonisk, som mange modstandere gerne vil fremstille det som. Ej heller er det en patentløsning for rettighedsindehaverne. Det er et første beskedent og forsigtigt skridt i forbindelse med EU's forpligtelse til at bekæmpe varemærkeforfalskning og piratkopiering.
Jeg vil gerne lykønske det irske formandskab med at være nået til enighed om en afbalanceret og forholdsmæssig tekst, hvor handling er fokuseret på at tackle ægte og alvorlige overtrædelser. Forbrugere i god tro, der handler i kommercielt øjemed, har intet at frygte fra den nye EU-lovgivning, da forbrugere, der handler i god tro, ikke er omfattet af anvendelsesområdet.
En yderligere beskyttelsesforanstaltning er, at kommercielt øjemed er defineret som handlinger, der resulterer i kommerciel og økonomisk gevinst. Der kan desuden kun skrides ind som følge af en berettiget og forholdsmæssig anmodning fra den skadelidte på bemyndigelse af en kompetent dommer eller domstol og kun i forbindelse med forsætlige overtrædelser i kommercielt øjemed.
I modsætning til det hysteri og den fejlfortolkning, som visse dele af pressen i EU har spredt, er der ikke tale om razziaer ved daggry hjemme hos teenagere. Loven indeholder ikke strafferetlige bestemmelser. Den er begrænset til civile og administrative retsmidler. Der er ingen dobbelt erstatning. Direktivet styrker det retslige skøn og sikrer, at retsmidlerne er retfærdige, rimelige, forholdsmæssige og berettigede.
Dette er et direktiv om overholdelse og kan ikke skrive loven om intellektuelle ejendomsrettigheder. Det kan heller ikke omskrive eller ændre lovgivningen om e-handel, især ansvaret for ISP'er som defineret i artikel 12-15 i direktivet om e-handel. Det kan ikke undergrave retten til privat kopiering som foreskrevet i direktivet om copyright og styrker faktisk den ret yderligere og retten til privatlivets fred. De foranstaltninger, der træffes, skal garantere overholdelse af loven om databeskyttelse.
Artikel 23 indeholder bestemmelser om en vurdering af direktivets indvirkning, og det tager Parlamentet alvorligt. Hensigten er at vise, at det anvendes på en afbalanceret og forholdsmæssig måde, og det understreges, at direktivet ikke må bruges til at misbruge legitime konkurrenters ret til adgang på markedet, især inden for generiske lægemidler.
Endelig vil jeg gerne bifalde ordførerens vilje til at indgå kompromiser og det irske formandskabs bestræbelser på at tvinge alle parter til at nå til enighed. Vi skal i dag tage det dristige skridt og stemme om og ophøje direktivet til lov. Vi skal sende et signal til varemærkeforfalskerne og kopieringspiraterne om, at vi mener lukningen af de smuthuller, de udnytter, alvorligt. Vi skal give dommere og domstolene i det udvidede EU mulighed for at bruge en række værktøjer til at sikre overholdelse. Det er på tide, at EU står fast i forbindelse med forfalskning og piratkopiering. Det er på tide, at vi stopper varemærkeforfalskernes gratis tur på bekostning af forbrugere, legitime virksomheder, job i EU og EU's konkurrenceevne. 

Manders (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil takke fru Fourtou, alle skyggeordførerne og ligeledes Kommissionen og Rådet for det strukturelle og konstruktive samarbejde, som vi har haft i de forløbne tre måneder. Den måde, hvorpå der blev opnået et kompromis om dette direktiv, er efter min opfattelse usædvanlig. I Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked havde man en noget anden opfattelse, men i sidste instans tror jeg, at der med dette kompromis er gjort en begyndelse, og jeg håber, at det også bliver vedtaget.
Endelig anerkendes intellektuelle ejendomsrettigheder i hele Europa. Der fandtes ganske vist adskillige direktiver og lovgivning, bl.a. om ophavsret, elektronisk handel, software osv., men deri blev håndhævelse ingen steder nævnt, eller i hvert fald utilstrækkeligt, og derfor har vi en broget blanding i Europa. Hvad det angår, er det godt, at vi nu har en slags paraplylovgivning for en harmoniseret gennemførelse af allerede eksisterende direktiver i hele Unionen om intellektuelle ejendomsrettigheder.
Som mange i mellemtiden allerede har sagt, griber efterligning og piratkopiering om sig i Europa. Vi ser, at kriminelle organisationer skifter fra narkohandel til efterlignede produkter, fordi chancen for at blive pågrebet er minimal, og fordi fortjenesten er lige så stor eller måske endnu større. Jeg synes, vi skal bringe dette til ophør. Jeg tror, vi har brug for en harmoniseret måde at gribe det an på, ikke blot fordi kriminelle organisationer tjener ulovlige penge med disse produkter, men også for at beskytte vores økonomi, for at nå Lissabon-målsætningerne og i sidste instans især for at beskytte forbrugerne.
Hvorfor det? Vi taler ikke kun om kopierede cd'er, som nogle mennesker tror, men om en bred skala af produkter, som efterlignes. Jeg nævner f.eks. legetøj. Jeg har set legetøj, som indeholder cadmium. Ifølge direktivet om cadmium må legetøj, der er fremstillet i Europa, ikke indeholde dette stof, men efterlignede produkter kan stadig indeholde dem, for disse importeres ulovligt. Også medicin er nævnt. Der er eksempler på smertestillende midler, som indeholder talkum, og jeg synes ikke, at det kan accepteres. Det kan der tjenes mange penge på, men efter min opfattelse skal forbrugerne beskyttes. Selv reservedele til fly efterlignes, fordi der kan tjenes mange penge på det. Det er godt, at der træffes foranstaltninger for at gøre en ende på dette.
Det var mig, der i fasen med grønbogen foreslog, at der optages en henvisning til strafferetten, for en stjålet cykel køber vi ikke, fordi den er stjålet - så mange værdinormer har vi dog - men en efterligning af et Breitlingur eller en anden efterligning af et produkt vil vi gerne købe, fordi det er billigt. Hvis dette optages i strafferetten, og hvis det bliver strafbart at besidde en noget dyrere efterligning af et produkt, er der ikke længere noget marked for dette, og så er det ikke længere interessant for organisationer at fremstille efterligninger.
Det er ærgerligt, at visse strenge regler ikke er optaget, som hr. Berenguer Fuster også bemærkede, men jeg er alligevel tilfreds med det kompromis, som blev indgået. En masse utydeligheder, som lobbyister hidtil har brugt som argument for at stemme imod, findes ikke længere i forslaget. Jeg mener, at dette forslag er begyndelsen til enden for efterlignede produkter, og jeg håber, at det vil udvikle sig til et fuldt færdigt direktiv med fuldt færdige midler til at føre tilsyn med overholdelsen af det. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne vende tilbage til de forskellige parter, som er berørt af og omtalt i dette direktiv, og som De nævnte, hr. kommissær, nemlig forbrugerne, industrivirksomhederne og kunstnerne. Jeg vil gerne have, at vi ikke skærer alle over en kam.
Jeg beklager først og fremmest på forbrugernes vegne, at Kommissionens forslag ikke blev bevaret, som det var, og at man for forbrugerne, som er sat på samme linje som industrivirksomheder, udvidede lad os sige det borgerlige ansvar lidt for meget med hensyn til piratkopiering. Det er mit første punkt om forbrugerne. Jeg synes, at denne måde at ændre den europæiske borger til forbruger på er begrænsende.
Det andet vigtige punkt, hvis dette direktiv kæmper mod tingenes tilstand i dag, er spørgsmålet om, hvordan det vil være i morgen. I de senere år har drøftelserne om intellektuel ejendomsret og industriel ejendomsret bragt problemerne om grænser frem i lyset. Nogle mener, at den intellektuelle ejendomsret er det 21. århundredes brændstof. Måske. Hvis det er det 21. århundredes brændstof, så forstår jeg, at det er vigtigt at tale om, men patenteringen af liv eller frie programmer, som er nogle af de eksempler, som vi kunne have diskuteret, viser, i hvilken grad spørgsmålet om grænser vil blive fremtidens problem.
Hvis dette spørgsmål ikke diskuteres i dag, vil det helt sikkert blive det fremover, for alt kan ikke gøres til industriel ejendomsret og intellektuel ejendomsret. Det er nødvendigt at stille spørgsmålet, men det skal stilles på fornuftig vis. Det er helt klart, at spørgsmålet om grænser er fremtidens spørgsmål, hvis det da ikke allerede er gældende for i dag.
Dette bringer mig til at tale på vegne af dem - eller under alle omstændigheder til dem - som anvender akronymer, nemlig kunstnerne. Er det i orden for kunstnerne at blive sammenlignet med industrivirksomheder? Efter hvad jeg kan forstå, og efter hvad jeg læser, og fordi jeg er medlem af Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport, og fordi jeg forsøger at lytte til dem, ser det ud til, at kunstnere har holdninger til den intellektuelle ejendomsret, som vi burde tage hensyn til. Hvis vi tager hensyn til industrivirksomhedernes og forbrugernes holdninger, så kunne vi måske også interessere os for kunstnerne, som altid bliver nævnt i forbindelse med bekæmpelse af piratkopiering?
Og for kunstnerne lader det ikke til, at det eneste problem er problemet med ophavsrettigheder og intellektuelle ejendomsrettigheder. Det ser ud til, at de unge kunstnere eller de kreative kunstnere gerne vil have, at indsatsen - for vi kommer meget nemt til at tale om spørgsmålet om musik og piratkopiering af musik - bliver anderledes, end den er i dag. Det kan være, at vi også i den forbindelse bør forsvare dem, som vi burde. Jeg mener ikke, at vi her i Europa-Parlamentet kan tillade os at rangordne de forskellige berørte parter.
Echerer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også gerne starte med at takke fru Fourtou for hendes åbenhed, som har været forbilledlig. Allerede fra første færd var alle skyggeordførerne inddraget i forhandlingen og også i trilogen. Det har jeg kun sjældent oplevet her i Parlamentet. Og det gjorde hun længe før, at hendes familiære forhold blev endevendt af pressen. Det ønsker jeg ikke at komme ind på her, for det vil min kollega gøre. Så meget om formen.
Som vi allerede har hørt, er der problemer, og den forrige taler var også inde på det. Vi er alle enige om, også her i Parlamentet, at vi har behov for dette direktiv. Og det gælder også for aktørerne på markedet, fra telekommunikationsindustrien til forbrugerorganisationerne, fra medicinalindustrien til generika-producenterne, fra kunstnerne til -producenterne. Vi har behov for et godt direktiv. I det kompromis, som vi forhandlede os frem til, er det imidlertid efter min mening ikke lykkedes at få helt styr på de forskelligartede behov og bekymringer.
Der findes to konkrete politiske områder, hvor det er vigtigt, at der findes en fornuftig løsning. For det første ønsker vi at begrænse direktivets anvendelsesområde en smule til kommercielle formål, og det andet område er patentområdet. Man kan diskutere patentvæsenet og også den sædvanlige praksis i Europa. Men det er en kendsgerning, at vi ikke har noget europæisk patent, og vi vil heller ikke bruge et gennemførelsesdirektiv til at bane vejen for et europæisk patent ad bagvejen. Det skal drøftes godt og grundigt. Det kan man ikke bare sådan gå let hen over.
Jeg beder derfor om Deres fulde støtte til de to ændringsforslag, som omhandler patenterne og direktivets anvendelsesområde. Med disse ændringer mener jeg, at dette direktiv, dette kompromis, vil være tilstrækkeligt forbedret til, at vi i fællesskab kan vedtage det som et kompromis inden udgangen af denne lovgivningsperiode.
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, i modsætning til hr. Imbeni vil jeg ikke lykønske ordføreren med den fulgte procedure, for et hurtigt forlig, sådan som hr. Imbeni kaldte det, er ikke en god procedure. Det er ikke for ingenting, at forligsproceduren har nogle regler og et forløb, der gør, at mange parlamentsmedlemmer - og selve Parlamentet - bliver inddraget i debatten og i belysningen af uklarhederne i den tekst, der bliver udarbejdet efterhånden, og at det i stedet ikke er 4-5 repræsentanter for de politiske grupper, der blokerer proceduren for at udarbejde en kompromistekst få dage før afstemningen og giver parlamentsmedlemmerne og de enkelte parlamentsmedlemmer i grupperne ordre til ikke at røre ved det, som 4-5 parlamentsmedlemmer har besluttet i dette hurtige forlig. I modsætning til hr. Imbeni mener jeg ikke, at det er en god procedure. Konsekvenserne viser sig i denne betænknings indhold. Det er ikke rigtigt, at dette kompromis klart afgrænser anvendelsesområdet. Hvis det forholdt sig sådan, og hvis det var Deres hensigt, kunne De f.eks. godkende ændringsforslag 101, som vi har stillet sammen med andre parlamentsmedlemmer, og som udtrykkeligt begrænser anvendelsesområdet til anvendelse i ond tro og til kommercielle formål. Sandheden er, at selv om de strafferetlige sanktioner er blevet fjernet fra kompromiset, er der stadig nogle forebyggende foranstaltninger, som er meget farlige uanset undersøgelsens og procedurens udfald. Faren består i, at man indfører et system, hvor det - hvilket til dels er overladt til privatpersonerne selv - reelt bliver meget let at foretage ransagelser, beslaglægge varer og træffe forebyggende foranstaltninger, der risikerer at skabe en usikker og ustabil situation på markedet, hvor de, der har organiseret sig bedst med jurister og advokatfirmaer - nemlig de store koncerner - lettest vil kunne skræmme og afpresse små og meget små virksomheder og også den endelige forbruger.
Det er ikke rigtigt, at privat kopiering ikke er medtaget i dette kompromis' anvendelsesområde, eftersom det ikke er udelukket fra de forebyggende foranstaltninger. Hvad er årsagen til alt dette? Hvorfor er det nødvendigt at gøre alt dette og vedtage en slags særlovgivning eller nødlovgivning? Et det måske, fordi lovgivningen om intellektuel ejendomsret for en stor dels vedkommende er blevet overhalet af digital teknologi? Risikoen er, at netop De, som ønsker, at den intellektuelle ejendomsret bliver respekteret på samme måde som den materielle ejendomsret - hvilket også er vores ønske - ender med at vedtage love, der er umulige at overholde. Det er ikke ved hjælp af politiforanstaltninger eller private politiforanstaltninger, at vi når den målsætning, vi har sat os. På denne måde opnår vi det modsatte, nemlig at lovgivningens styrke og værdi mister legitimitet. 
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det spørgsmål, som fru Fourtou tager op, er meget komplekst. Hvis vi skal nå frem til en rammelovgivning, tror jeg, at Parlamentet bliver nødt til at gøre et stort stykke arbejde i næste valgperiode. Jeg vil gerne lykønske fru Fourtou, for hun er efter min mening nået frem til det bedst mulige kompromis, men sådan som det er tilfældet med alle kompromiser, har denne betænkning desværre sine begrænsninger. Selv om der f.eks. tages højde for potentielt effektive instrumenter i bekæmpelsen af aktiviteter som peer-to-peer eller fildeling, giver den ikke en fuldstændig beskyttelse til indholdsudbyderne, og den risikerer dermed at være til alvorlig skade for integriteten i et hvilket som helst bibliotek. Den er udelukkende møntet på ulovligheder, der begås i forbindelse med handel, og ikke mere generelt på krænkelsen af enhver form for intellektuel ejendomsret, uanset hvem der begår den. Der er ingen tvivl om, at vi skal være meget opmærksomme på dette punkt, så vi skaber en balance. Det er et langvarigt arbejde, som har stået på i flere måneder. Men jeg vil gerne minde om, at når det gælder beskyttelsen af ophavsrettigheder, har det lige fra starten været vores målsætning at bekæmpe og standse det fænomen, som foruden forfalskning og piratkopiering muliggør en ulovlig brug af materiale, der er beskyttet af ophavsret, hvilket er til skade for aktiviteterne hos alle de indholdsudbydere, som er de retmæssige indehavere af retten til at udnytte de audiovisuelle produkter.
Desuden skal vi ikke mindst i fremtiden i højere grad overveje spørgsmålet om en omfattende privat brug takket være de digitale bredbåndstjenester eller en hvilken som helst anden avanceret teknologisk platform. Dette vil medføre store handelsmæssige skader - som det er muligt at opgøre - for alle indholdsudbydere, hvis virksomhedsmodel er baseret på en lovlig distribution af indholdet efter aftale med rettighedshaverne. Også her skal vi gøre os nogle overvejelser om konsekvenserne af den nye telekommunikationslovgivning. Ikke alene tages der i formuleringen af forslaget til direktiv ikke højde for visse vigtige målsætninger, det udgør heller ikke en effektiv afskrækkelse mod overtrædelser, eftersom muligheden for at opnå erstatning for dobbelt tab, det tab, der hævdes at være lidt, og tabt fortjeneste er gået tabt under de forskellige forslags lange forløb. Jeg vil gerne bekræfte, at hvis vi ønsker et effektivt instrument, skal vi på kort sigt give den størst mulige støtte til ordføreren, fru Fourtou, og vi skal arbejde meget med dette spørgsmål i fremtiden.
Til sidst har jeg to bemærkninger, hvoraf den ene drejer sig om betragtning 22. Her står der, at der kan udstedes påbud over for en mellemmand, hvis tjenesteydelser bruges af en tredjemand til at krænke rettighedshaverens industrielle ejendomsret og ikke den intellektuelle ejendomsret, sådan som der til gengæld er taget højde for i artikel 10 og 15. Denne uoverensstemmelse mellem lovgivningsteksten og betragtningen er ikke ubetydelig, for herved godkender man den fortolkning, at betegnelsen "intellektuel ejendomsret", som er medtaget i artikelteksten, i virkeligheden kun gælder den intellektuelle ejendomsret. Derfor vil jeg gerne opfordre fru Fourtou til at stille et mundtligt ændringsforslag om, at "industriel ejendomsret" skal erstattes med "intellektuel ejendomsret". I den forbindelse tænker jeg på de italienske producenter, som er beskyttet af de geografiske betegnelser, og som i de andre europæiske lande i en sådan situation ikke kan få udstedt påbud over for f.eks. handlende, speditører eller reklamefolk, der sælger, transporterer eller reklamerer for forfalskede italienske produkter.
Min sidste bemærkning vedrører artikel 16. Efter min mening er det yderst vigtigt, at den sidste sætning i betragtning 23a igen bliver medtaget som det sidste stykke i denne artikel. Såfremt dette ikke specificeres i lovgivningen, kunne man i mange lande tro, at en hvilken som helst kommerciel anvendelse af forfalskede produkter er tilladt, såfremt dommeren - efter at den, der er i god tro, har betalt en erstatning som følge af besiddelsen af forfalskede produkter - ikke udsteder salgsforbud og et påbud om de pågældende produkters tilbagetrækning fra markedet. Hvis vi f.eks. tænker på hele lægemiddelsektoren, bliver dette helt uacceptabelt. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, debatten i formiddag skaber stor forvirring, fordi de synspunkter, vi hører, er meget forskellige. Der er nogle, som siger, at fru Fourtou har opnået et glimrende kompromis, og andre, som siger, at de store politiske grupper har opført sig som damptromler. Vi har hørt indlæg fra medlemmer af forskellige politiske grupper - også de store - udtrykke meget forskellige holdninger.
Fru Fourtou har forsøgt at fremskynde lovgivningsproceduren med noget, vi kunne kalde en "protomæglingsprocedure", men jeg mener, at vi kan berolige hr. Imbeni med, at proceduren stadig eksisterer. Det uheldige er, at proceduren til vedtagelse af retsregler i EU for øjeblikket, inden vedtagelsen af den europæiske forfatning, er meget indviklet, kompliceret og vanskelig. Formålet med den interinstitutionelle aftale, der for nylig blev underskrevet, er at fjerne disse vanskeligheder, men vi ved, at det bliver meget vanskeligt at opnå i praksis. Og det skyldes, at hvis der ikke er en klar definition af et lovgivende organ - som efter min opfattelse bør være så forenet som muligt - er vi dømt til fortsat at vedtage denne type bestemmelser, hvor der er store modsætninger.
Hr. Berenguer Fuster sagde, at Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked udtrykte parlamentsmedlemmernes synspunkter. Jeg er ikke enig i den påstand, for størstedelen af de betænkninger, der vedtages - også med stort flertal i Retsudvalget - bliver ændret af Parlamentet. Det vil sige, at Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked på grund af dets sammensætning på nuværende tidspunkt ikke afspejler Parlamentets holdning. Fru Fourtou har forsøgt at opnå en enighed, der ikke afspejler Retsudvalgets holdning. Jeg ved ikke, om hun vil få held til det, for vi kender endnu ikke resultatet af afstemningen.
Der er tale om en betænkning med mange ændringsforslag, med nogle omfattende ændringsforslag, der teoretisk set ikke burde indvirke på materiel ret. Det drejer sig om en ret vedrørende håndhævelse eller gennemførelse af det materielle indhold. Hr. Berenguer har nok ret, hvad angår forvirringen omkring civilretlige, administrative og strafferetlige gennemførelsesprocedurer, men det ser ud til, at man har forsøgt at fjerne den strafferetlige fuldbyrdelse eller i hvert fald muligheden for strafferetlige procedurer, og det skyldes netop EU's manglende beføjelser på det strafferetlige område.
Derimod har man udvidet direktivets anvendelsesområde - eller man forsøger at gøre det - så det også omfatter patentområdet, som er ombølget af virak.
Det er mit indtryk, hr. formand, at denne førstebehandling vil ende med en tekst, der er typisk for disse fællesskabsinstitutioner, nemlig en slags kamel - det vil sige en hest udformet af et udvalg - som sandsynligvis kun vil være begyndelsen, men jeg mener, at det er bedst, at vi vedtager dette forslag til direktiv hurtigst muligt for i det mindste at have et udgangspunkt for at gøre fremskridt med først andenbehandlingen og dernæst de nye forslag til retsakter, som der uden tvivl vil være behov for.
De Clercq (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg lykønsker ordføreren med hendes standhaftige bestræbelser på at nå frem til kompromisændringsforslag og gennem de nødvendige kontakter at tilvejebringe en kompromistekst. Således slipper vi for en anden- og tredjebehandling.
Der er allerede ofte henvist til de uheldige følger af efterligninger på alle mulige områder og til risiciene for sundheden og fornyelsen. På tre år er situationen blevet endnu mere alvorlig. I øjeblikket rammes alle produkter, selv gangbare forbrugsartikler. Omfanget af fænomenet bliver stadig mere alarmerende, og den organiserede kriminalitet er stadig oftere involveret i det. Et initiativ på europæisk plan er derfor tvingende nødvendigt, så meget desto mere som dette fænomen for en stor del også finder sted i de nye medlemsstater.
Positive punkter i betænkningen er bl.a., at direktivet vil blive anvendt for alle krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder. Desuden skal medlemsstaterne sikre, at alle alvorlige krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder betragtes som kriminelle handlinger, som skal straffes med strafferetlige sanktioner. Kreativitet og fornyelse er som bekendt vores europæiske økonomis vigtigste trumfer og skal derfor beskyttes effektivt. Jeg opfordrer altså til, at ordføreren støttes i sin kamp. 
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, da jeg repræsenterer en valgkreds, hvortil der knytter sig produkter som skotsk whisky, og , er jeg fuldstændig klar over og meget sensibel over for de mange negative ting ved varemærkeforfalskning og piratkopiering, som rækker meget længere end blot til de produkter, jeg her har nævnt. Jeg går derfor stærkt ind for idéen om at indføre et direktiv af denne art.
Jeg er imidlertid ikke helt enig med hr. Byrne, når han hævder, at der er fundet en balance. Det er ikke det, vi hører fra Industriforeningen for Generiske Lægemidler, der i høj grad frygter, at udvidelsen af disse virkemidler til patentretten skader dens interesser og dermed interesserne i sundhedstjenesterne i bl.a. Europa. Der er ikke fundet en balance. Patenter skal udelukkes, og punktet vedrørende kommercielt omfang skal udvides til hele direktivet, ikke blot dele af det.
Endelig vil jeg med stor støtte til fru Fourtou sige, at dette tilfælde illustrerer et hul i reglerne om erklæringen om interesser. Spørgsmålet om personlige interesser skal medtages. Det siger jeg ikke for at være uhøflig. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg støtter mine kolleger, der har anlagt et meget bredt syn på dette vigtige forslag. Det handler ikke specifikt om den digitale verden. Det handler om fremtiden for den europæiske økonomi og om, at den producent, der har de intellektuelle ejendomsrettigheder, uanset om de er beskyttet med patent, copyright eller registreret design, eller for den sags skyld andre former for ejerskab, til et kreativt arbejde eller design, som vedkommende selv har udformet, skal være i stand til at beskytte og sælge produkterne på lovlig vis, høste fortjenesten og skabe job i EU.
Vi taler om proceduren og tidsplanen, for vi ved alle, at der fra udvidelsen af EU den 1. maj bliver store bekymringer over den manglende evne hos ejerne af intellektuelle ejendomsrettigheder til at håndhæve deres rettigheder i det udvidede EU. Mange af mine kolleger har givet grafiske eksempler på problemerne i forbindelse med omfattende forfalskning af fysiske varer, der sendes til EU og i overvejende grad sælges illegalt, hvorved folk fratages deres legitime levebrød. Lad os sætte tingene i perspektiv, eftersom dette er sagens kerne og grunden til, at vi har støttet fru Fourtou i hendes arbejde sammen med Rådet for at nå frem til et virkeligt afbalanceret kompromis fra den 1. maj og derved sikre, at vi ikke skal vente yderligere 6-9 måneder med at behandle dette problem.
Vi befinder os i den virkelige verden, og dette er ikke teoretisk lovgivning, men noget der faktisk beskytter arbejdspladserne i valgkredsene. Efterhånden som vi bevæger os ind i en verden, hvor flere og flere varer kommer ind i EU fra nye lande i Verdenshandelsorganisationen, f.eks. Kina, og hvor håndhævelsen af den intellektuelle ejendomsret i bedste fald er meget ringe, er vi nødt til at beskytte os selv på en legitim og afbalanceret måde.
Det er det, der står på spil, og dem, der påtænker at ændre dette forslag med det resultat, at det ikke er på plads den 1. maj, skal stå til ansvar over for producenterne i valgkredsene, når en container fuld af varer fra Kina ankommer via et tiltrædelsesland i juni. De skal stå til ansvar over for den indvirkning, det har på de lokale arbejdspladser og de lokale producenter. 
Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, det er vigtigt, at den fælles holdning tydeligt fokuserer på kommercielle aktiviteter og professionelle forbryderes aktiviteter. Derved vil kopiering i lille målestok til personligt brug blive holdt udenfor. Vi har ingen grund eller midler til at gribe ind, når private borgere kopierer. I informationssamfundet er krænkelsen af privatlivets fred et meget farligt og næsten overset problem. Forfalskning af fødevarer er steget med 75 % og forfalskning af cd'er med 15.000 %, hvilket svarer til næsten halvdelen af alle musikoptagelser. Ca. 20.000 job går tabt om året. Det er imidlertid vigtigt at skelne mellem bevidst og ubevidst krænkelse af ophavsret. Dette er også vigtigt, fordi det sikrer produktudvikling i små virksomheder ved at garantere en eller anden form for beskyttelse i den omfattende patentlovgivning. Det glæder mig, at strafferet ikke længere vil blive inddraget, for det hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde. De forskellige fremgangsmåder og love, der findes i medlemsstaterne, ville gøre det til en yderst vanskelig opgave. Når alt kommer til alt, indgår patenter og ophavsret i samme pakke. Piratkopiering, resultatet af handelskriminalitet, fører til færre job. Alligevel må vi ikke blande os i uskyldige menneskers privatliv. Lad os forbedre det næste direktiv endnu mere.
Plooij-van Gorsel (ELDR ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, det direktiv om overholdelse, som vi i dag drøfter, er fuldstændig overflødigt. Der gælder jo allerede et direktiv om harmoniseringen af ophavsret, og desuden er der også direktivet om den elektroniske handel, hvori der bl.a. er truffet bestemmelser om tjenesteudbyderes rettigheder og forpligtelser. Gennem dette nye direktiv risikerer vi et sammenbrud som følge af forpligtelsen til at føre tilsyn med, hvad brugere gør. I det foreliggende kompromis er det derfor også udtrykkeligt bestemt, at tidligere direktiver stadig gælder uformindsket, og det er også udmærket. Hvorfor udarbejder vi ellers lovgivning her? Vi ønsker ikke amerikanske tilstande, hvor lovgivning udarbejdes alt efter dagens misopfattelser. Med dette nye direktiv om overholdelse bliver de, der kopierer ulovligt, officielt erklæret for at være tyve, men at ulovlig kopiering af software, cd'er og dvd'er er strafbart, ved alle for længst. Det behøver vi absolut ikke et nyt direktiv til og slet ikke et direktiv, som ikke definerer anvendelsesområdet for den intellektuelle ejendomsret. Vi har i Europa forskellige strafferetssystemer med forskellige straffe, og vi kan ikke harmonisere de juridiske systemer med et direktiv, i hvert fald ikke uden en passende diskussion her i Parlamentet. Jeg er dog glad for, at direktivets anvendelsesområde nu i kompromiset er begrænset til piratkopiering til kommercielle formål. Kopiering til eget brug skal jo fortsat være tilladt. Ikke desto mindre vil jeg stemme imod direktivet. 
Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Europa-Parlamentet står i dag over for et politisk etisk problem. Vi stemmer om en meget vigtig betænkning, som har stor betydning for økonomien og de europæiske borgere. Men hvordan skal vi forklare borgerne i Europa, at ordføreren fra Europa-Parlamentet og dermed den mest fremtrædende person i forbindelse med denne sag er gift med hr. Fourtou, som er administrerende direktør i Vivendi Universal? I skal forstå mig ret. Jeg betragter udøvelsen af det politiske hverv som en grundlæggende ret for alle kvinder og mænd. Fru Kinnock er medlem af Europa-Parlamentet, men hun beskæftiger sig ikke med sager, der har forbindelse til hendes mand, kommissær Kinnocks, arbejdsområde. Hr. Rovsing fra PPE-Gruppen, som har interesser i medierne, deltager således ikke i afstemninger om medier.
Det angår Europa-Parlamentets troværdighed. Jeg anmoder Europa-Parlamentets formand og formændene for de politiske grupper om, at de inden middag finder en løsning på dette problem, da det angår Europa-Parlamentets ære. Enhver mistanke om personlige interesser skal fjernes, hvis vi ønsker, at borgerne i Europa fortsat skal have tillid til de europæiske instanser.
Bartolozzi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også gerne takke fru Fourtou for hendes arbejde, som hun netop har udført på en meget selvstændig og beslutsom måde, fordi bekæmpelsen af forfalskning og piratkopiering skal være en af EU's prioriteringer. De, der fremstiller forfalskninger, gør nemlig kreativiteten - som er en af de vigtigste konkurrencefaktorer i vores økonomiske system - forgæves, eftersom de rammer de industrielle og intellektuelle ejendomsrettigheder, som er de rettigheder, der muliggør en tilstrækkelig betaling for kreativiteten. Ofte ender forfalskning og piratkopiering med også at gå ud over forbrugerne, som ledes til at købe varer af ringere kvalitet end originalproduktet. Den skade, som de gør, rammer således ikke kun de enkelte rettighedshavere, men hele samfundet. Derfor er direktivet om overholdelsen af industrielle og intellektuelle ejendomsrettigheder et vigtigt instrument i bekæmpelsen af dette fænomen, og det bør vedtages hurtigt inden optagelsen af de nye lande, hvor forfalskning og piratkopiering er særlig udbredt.
Den tekst, som vi er nået frem til i forhandlingerne med Rådet, og som der burde være bred enighed om i Parlamentet, er et fornuftigt kompromis, som burde gøre det muligt at vedtage direktivet med blot en enkelt behandling. Det nuværende europæiske og nationale retsgrundlag for industrielle og intellektuelle ejendomsrettigheder respekteres. Man skaber betingelserne for en effektiv beskyttelse af retsgrundlaget og en mere energisk bekæmpelse af illegal handel. I kompromiset er der med rette taget højde for, at direktivets vigtigste bestemmelser udelukkende skal gælde for handelspraksis. Vi må nemlig ikke straffe dem, der downloader musik fra internettet udelukkende til eget brug. Den anmodning om information fra den formodede falskner, som fremsættes af producenten af det forfalskede produkt, skal være berettiget og stå i proportion til sagen, og den må kun ske efter ordre fra retsmyndigheden. Desuden har direktivet ikke indflydelse på bestemmelserne om fortrolig information og behandlingen af personoplysninger og heller ikke på retten til ikke at vidne mod sig selv. I direktivet specificeres de administrative og civilretlige sanktioner, som rammer de ulovlige økonomiske aktiviteter direkte, og som dermed har en direkte virkning, når det gælder om at forhindre forfalskningen. Disse sanktioner skal have en afskrækkende effekt, men de skal også være gradvise og stå i proportion til den ulovlige handling, der er begået. 
Oreja Arburúa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med ligesom de øvrige medlemmer at lykønske fru Fourtou med hendes fremragende arbejde og beklage indlægget fra hr. Turmes, som nok ikke er særligt interesseret i intellektuelle ejendomsrettigheder, for han er kun kommet for at kritisere fru Fourtou og hendes familie og har ikke givet sig tid til at blive i salen under forhandlingen. Jeg mener, at det, at nogle medlemmer af Parlamentet har familierelationer - jeg ville være taknemmelig, hvis hr. Turmes ville blive i Parlamentet - ikke forhindrer dem i at optræde i Parlamentet, og desuden ved vi, at det direktiv om sikring af overholdelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, som vi diskuterer, ikke udelukkende berører rettighedshaverne, men også alle forbrugerne.
Vi forbrugere skal også overvåge, at beskyttelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder sikres, for som forbrugere ønsker vi at købe originale og autentiske produkter, og vi ønsker ikke at blive snydt af mennesker, der krænker de intellektuelle ejendomsrettigheder. Derfor mener jeg ikke, at det passer sig for et medlem af Parlamentet at forsøge at udnytte fru Fourtous familierelationer til at bringe hendes arbejde i miskredit.
To ting er blevet diskuteret voldsomt i formiddag. Den ene vedrører kommercielt øjemed, og det er rigtigt, at vi har ændret Kommissionens forslag, som var begrænset til aktiviteter udøvet i kommercielt øjemed. Det er nødvendigt at gå lidt længere, og jeg mener, at ordførerens forslag og kompromisændringsforslagene er afbalancerede, og at det også burde tillades, at man kan retsforfølge enhver, der udøver en hvilken som helst aktivitet, der krænker de industrielle eller intellektuelle ejendomsrettigheder, uanset om det er sket i kommercielt øjemed eller ej.
Som svar til hr. Fiori, der talte før mig, vil jeg sige, at inddragelsen af industrielle ejendomsrettigheder er vigtig, og navnlig i Spaniens tilfælde, fordi varemærker og patenter i spansk lovgivning betragtes som industrielle og ikke intellektuelle rettigheder. Derfor er titlen blevet udvidet til at omfatte begge begreber.
Hvad angår proceduren, som hr. Cappato og hr. Berenguer har nævnt, har vi forsøgt noget vigtigt, nemlig at få et direktiv, der kunne træde i kraft inden den 1. maj 2004. Derfor er det rigtigt, at fru Fourtou har måttet gøre en stor indsats for at opnå enighed, og at det forslag, som Parlamentet stemmer om i dag, ikke er nøjagtigt det samme, som det, vi stemte om i udvalget. Mange af de aspekter, som udvalget vedtog, er imidlertid omfattet af det, vi skal stemme om i dag, bortset fra de to punkter, jeg har nævnt, det vil sige kommercielt øjemed og patenter.
Der er mange andre aspekter, som vi har ændret i forhold til Kommissionens oprindelige forslag, f.eks. færre formaliteter og omkostninger for ansøgeren med henblik på at forenkle proceduren og sikre overholdelsen af dennes industrielle ejendomsrettigheder, forenkling af den sikkerhed, som ansøgeren skal stille i forbindelse med forsvar af hans industrielle eller intellektuelle ejendomsrettigheder, fastsættelse af en erstatning i tilfælde af krænkelse af industrielle eller intellektuelle ejendomsrettigheder og endelig spørgsmålet om tilintetgørelse af ting, der er blevet anvendt til forfalskning, eller tilintetgørelse af de forfalskede produkter selv.
Disse er nogle af de ting, som vi også har ændret i Kommissionens forslag, og som betyder, at dette direktiv - som kommissæren har sagt - er tilstrækkeligt afbalanceret i forhold til den tid, vi lever i.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0118/2004) af Medina Ortega for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked om Kommissionens meddelelse om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer (KOM(2001) 726 - C5-0108/2002 - 2002/2052(COS)). 
Byrne,
    Hr. formand, i Kommissionens meddelelse fra juni 2002 om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer anføres den omfattende handlingsplan, på basis af hvilken Kommissionens arbejde om bedre lovgivning har udviklet sig over i de sidste 18 måneder.
De europæiske institutioner og medlemsstaterne er fælles om ansvaret for at forbedre de lovgivningsmæssige rammer for at opnå konkrete fordele for aktører og borgere. Da Kommissionen lancerede handlingsplanen om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer, tilskyndede Kommissionen derfor også de andre institutioner og medlemsstaterne til at bidrage til opnåelsen af de fælles mål.
Til Kommissionens store tilfredshed anerkendte de andre institutioner de fælles mål og det fælles ansvar for bedre lovgivningsmæssige rammer fuldt ud, og i december 2003 underskrev Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. Den interinstitutionelle aftale regulerer og præciserer alle interinstitutionelle aspekter af arbejdet om bedre lovgivningsmæssige rammer.
Før jeg tager fat på de specifikke spørgsmål i nærværende beslutningsforslag, vil jeg gerne minde om to af de primære initiativer i Kommissionens handlingsplan, som også er integreret i den interinstitutionelle aftale. For det første gennemfører Kommissionen rammerne for den integrerede vurdering af indvirkningen. 2004 bliver det andet overgangsår, hvor disse rammer konsolideres og forbedres yderligere, samtidig med at der sker en afbalanceret vurdering af den økonomiske, sociale og miljømæssige indvirkning. For det andet blev der med handlingsplanen lanceret en ambitiøs indsats for at opdatere og forenkle Fællesskabets , som Kommissionen foreslog et rullende program til i februar 2003. Dette program gennemføres med hensyn til de lovgivningsmæssige procedurer og den interinstitutionelle aftale.
Kommissionen bifalder Europa-Parlamentets stadige interesse i bedre lovgivning. Hr. Medina Ortegas betænkning fokuserer på den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning og især på brugen af de alternative instrumenter inden for samregulering og selvregulering.
Den interinstitutionelle aftale opstiller rammer for instrumenter til "blød lovgivning", der skal lette den fremtidige brug, samtidig med at alle Fællesskabets institutioners kompetencer beskyttes. De tre institutioner har faktisk, for første gang, fastsat en fælles definition af samregulering og selvregulering. Desuden er institutionerne enedes om overordnede grænser og betingelser for brugen af sådanne instrumenter, der definerer hver institutions rolle i processen og sikrer, at den lovgivende myndigheds særlige rettigheder respekteres.
Kommissionen mener, at beslutningen til dels ikke hænger sammen med den interinstitutionelle aftale og til dels er mere vidtrækkende end aftalen. Kommissionen kunne acceptere nogle af holdningerne, men kun inden for grænserne af de bestemmelser, der allerede er fastlagt i den interinstitutionelle aftale. Kommissionen mener især, at punkt 5, 7, 8 og 9 i beslutningsforslaget afviger fra ordlyden og ånden i den interinstitutionelle aftale og grænserne og betingelserne i denne vedrørende samregulering og selvregulering.
Kommissionen mener, at den virkelige udfordring på dette tidspunkt er en fuldstændig og korrekt gennemførelse af det store udvalg af forpligtelser i den interinstitutionelle aftale. Det ville være upassende nu at gå længere end det, der blev godkendt af alle tre institutioner for blot et par måneder siden.
I stedet for at genoptage de spørgsmål, der allerede er klaret ved den interinstitutionelle aftale, anmoder Kommissionen de andre institutioner om at gennemføre forpligtelserne. Den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning anerkender f.eks. betydningen af at forenkle Fællesskabets lovgivning og forpligter Parlamentet og Rådet til inden for seks måneder efter ikrafttrædelsen at ændre deres arbejdsmetoder ved f.eks. at introducere ad hoc-strukturer med det særlige formål at forenkle lovgivningen. Disse foranstaltninger skal naturligvis fuldt ud respektere de nuværende traktatbestemmelser. 
Medina Ortega (PSE ),
   Hr. formand, selv om min tredje betænkning om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer er kort - den indeholder kun 10 bestemmende afsnit med nogle betragtninger og mange henvisninger - er den resultatet af læsning af mange tekster, som er over 10 år gamle.
Kommissionen mener, at denne tredje betænkning går længere end det, der blev opnået i den interinstitutionelle aftale. Det er ikke hensigten med min betænkning at svække den interinstitutionelle aftale, men at styrke den. Men som følge af den lange diskussion mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet om bedre behandling af fælleskabslovgivningen vil jeg og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, der vedtog betænkningen enstemmigt, give udtryk for vores bekymring over en tendens, som jeg ville beskrive som teknokratisk på lovgivningsområdet.
Lovgivningsprocessen er en politisk proces, den er en politisk beslutningsproces. Det er rigtigt, at vi så vidt muligt skal undgå lovgivning, der er irrationel, kompliceret og kan forbedres. Men en udelukkende teknisk synsvinkel på overvejelserne eller endog en synsvinkel, hvor der kun lægges vægt på den økonomiske betydning af en bestemt lovgivningsforanstaltning, stemmer ikke overens med behovet for at vedtage en retsregel.
Det vil sige, at en af EU's skavanker er "overteknificering". De europæiske institutioner er blevet kritiseret for at være bureaukratiske. Jeg bryder mig ikke om ordet bureaukratisk. Jeg vil snarere sige, at vi i de europæiske institutioner har en tendens til at teknificere alt. Denne teknificering fører til en distancering fra borgerne, som betyder, at de afviser vores måde at træffe beslutninger på.
Da den interinstitutionelle aftale blev vedtaget, fremhævede jeg og medlemmerne af Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked faren for en beslutningsproces, der på ingen måde afspejler borgernes vilje. Og den eneste - mere eller mindre perfekte - måde, hvorpå borgerne for øjeblikket kan give udtryk for deres synspunkter om fællesskabsbidraget, er valgene til Europa-Parlamentet.
Hvis Europa-Parlamentet f.eks. ikke kan modsætte sig de teknokratiske procedurer for beslutningstagning ved hjælp af små grupper i form af selvregulering eller samregulering, ved jeg ikke, hvilken rolle det kan spille.
Hr. formand, jeg vil gerne berolige Kommissionen med, at jeg og sikkert også Parlamentet, der formodentlig vil vedtage min betænkning uden de store vanskeligheder, ikke agter at undergrave vores fremskridt, hvad angår enklere fællesskabslovgivning, men agter at styrke de politiske elementer i processen til vedtagelse af retsregler, samtidig med at vi minder om, at lovgivningsmæssige delegationer altid skal være underkastet den folkelige vilje gennem en institution, der har fuld lovgivningskompetence.
Det store problem er som bekendt, at den nuværende fællesskabslovgivning er resultatet af en ophobning af en række internationale traktater, som er blevet videreudviklet, og der bliver ingen løsning, før den europæiske forfatning, hvori lovgivningsbeføjelserne tydeligt defineres, bliver vedtaget.
Når lovgivningsbeføjelserne er tydeligt defineret, kan lovgivningsmyndigheden uddelegere, den kan overdrage opgaver til tekniske instanser, men de tekniske instanser må aldrig erstatte den folkelige vilje, som kommer til udtryk gennem direkte valg til en lovgivende institution - Europa-Parlamentet, Parlamentet og Rådet, kald det, hvad De vil - der ønsker at vedtage de beslutninger.
Derfor vil jeg slutte mit indlæg med at forsikre Kommissionen om, at det ikke er vores hensigt at undergrave den interinstitutionelle aftale, men derimod at styrke den ved at indføre de politiske elementer i den, der er nødvendige for, at vores borgere tror på det europæiske projekt, som vi er ved at gennemføre.
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler i dag på vegne af alle mine kolleger i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, især min kollega, hr. Doorn, der har været skyggeordfører for de tre successive betænkninger, som er udarbejdet af vores hårdtarbejdende ordfører, hr. Medina Ortega.
Det er på en måde afslutningen på første fase af vores arbejdscyklus, og som kommissæren sagde, går vi nu videre til at se på yderligere detaljer om, hvordan den interinstitutionelle aftale kommer til at fungere effektivt. Det er måske i den sammenhæng, at vi har mulighed for at komme med et par bemærkninger, snarere end de specifikke punkter i denne relativt korte betænkning. Vi har ikke rigtigt her i Parlamentet drøftet spørgsmålet om vores rolle i bedre lovgivning eller bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer, som Kommissionen har mindet os om.
Jeg vil gerne berøre det, min kollega, hr. Medina Ortega, sagde, om den måde, vi vedtager beslutninger på, og den måde, lovgivningen udarbejdes på og fremmes i de europæiske institutioner. Jeg er enig med ham i, at borgerne virkelig er bekymrede over processen. Derfor ønsker de, at vi gør det bedre, og derfor ønsker de direkte implicerede i processen - det være sig forbrugere, borgere eller virksomheder, store som små - at føle, at de er blevet hørt, og at de har haft et ord at skulle have sagt på det rigtige tidspunkt i processen.
Et af de afgørende elementer i at gøre det bedre er bedre udvikling af de lovgivningsmæssige strategier og tidlig høring i processen. Et af de vigtigste træk i Kommissionens handlingsplan er, at den i alt væsentligt er en totrinsproces. Før vi går i detaljer med den udvidede vurdering af indvirkningen, skal hele strategien for lovgivningen, målene, en klar definition af disse og værktøjerne til opnåelse af dem, overvejes. Det kunne være lovgivning, men der er ingen grund til ikke at overveje en form for selvregulering eller samregulering.
Jeg ved, at min kollega, hr. Medina Ortega, er bekymret over den måde, som selvreguleringen og samreguleringen udvikler sig på, men jeg vil påstå, at hvis vi overvejer det som et ægte alternativ i begyndelsen af processen og ser, hvordan det integreres, og sørger for, at der indarbejdes sikkerhedsforanstaltninger, og kontrollerer det op imod alternativet med påtrængende lovgivning i sværvægtsklassen, kan det kun være til gavn for en forenkling og forbedring af de lovgivningsmæssige rammer.
Vi sørger trods alt for effektiv lovgivning. Vi ser på resultater. Det er det, vi netop har drøftet i forbindelse med håndhævelsen, fordi problemet er, at uanset hvor meget vi lovgiver på europæisk plan, tilfalder lovgivningsomkostningerne de mennesker, der allerede har systemer på plads og gør deres arbejde, hvis vi ikke kan sikre konsekvent håndhævelse. Det tvinger ikke dem ud, der ikke overholder loven. Det stiller forbrugerne ufordelagtigt - hvilket jeg ved er centralt for Deres indlæg, hr. Byrne.
Vi bør støtte denne betænkning, men det er kun begyndelsen af processen med at samarbejde med alle institutionerne for at give borgerne det, de ønsker, nemlig effektiv lovgivning eller alternativer til lovgivning. 
Koukiadis (PSE ).
   - Hr. formand, som bekendt har hr. Medina Ortega meget stor erfaring på området og har med sine hidtidige forslag bidraget særdeles meget til bestræbelserne på at forenkle og ajourføre Fællesskabets lovgivningsarbejde.
Vi har den interinstitutionelle aftale, som kommissæren også var inde på. Jeg vil imidlertid gerne stille et spørgsmål: Hvis vi ser bort fra det, vi har i dag, kan vi så sige, at vi har en simpel handlingsplan med en konkret prioritering af målsætninger, med en konkret tidsplan, med et forslag til konkrete midler for hver enkelt målsætning og med en klart defineret procedure for, hvordan målsætningerne måles? Det, vi er interesseret i, er at se målbare resultater også efter den interinstitutionelle aftale. Jeg kan også vende spørgsmålet om og spørge, om vi er tilfredse med den hidtidige forbedring af kvaliteten af de lovgivningsmæssige rammer. Jeg tror ikke, vi skal svare ja, for de banebrydende foranstaltninger mangler.
Under alle omstændigheder, og her er jeg helt enig med hr. Medina, betyder en forbedring af de lovgivningsmæssige rammer en begrænsning af bureaukratiets rolle, som Kommissionen er ansvarlig for. Det betyder også, at man må afvise den opfattelse, at effektivitet eller forbedring er forbundet med en mindskelse af den demokratiske kontrol. Desværre har Kommissionen endnu ikke indtaget en klar holdning til disse to ting.
Derudover vil jeg gerne understrege, at vi har et stort problem i Europa-Parlamentet. Her skal vi forene kulturerne i 15, snart 25, stater og naturligvis også friheden til at stille forslag fra alle sider. Vi vil således komme til at opleve en mangedobling af antallet af ændringsforslag, og ingen ved, hvordan de kan koordineres, og hvordan de kan munde ud i en homogen og klar tekst. Vi har således også et internt problem, som vi må løse, og her er jeg af den opfattelse, at vi indtil nu har manglet klare tjenester, som kan tage sig af de tekniske aspekter af lovgivningen og bidrage til udviklingen.
Det fjerde trin i hele lovgivningsrammen, gennemførelsen, er imidlertid stadig det store problem. Desværre er der stadig, efter så mange rapporter om gennemførelsen af fællesskabsretten, store forsinkelser i Kommissionens kontrol af metoderne til gennemførelse, og de retslige og administrative myndigheder har ikke mekanismer til omsætning og har ikke omsat fællesskabsretten til national lovgivning. Dette problem må altså løses, hvis vi ønsker en korrekt gennemførelse af fællesskabsretten. 
Gargani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil tage udgangspunkt i den afsluttende bemærkning, som ordføreren, hr. Medina Ortega, kom med. Han sagde med rette, at det pågældende forslag og hele hans betænkning ikke går imod Kommissionen, men snarere tager sigte på at harmonisere - og her tror jeg virkelig, at denne term får sin fulde betydning - og regulere nogle bedre lovgivningsmæssige rammer. Jeg var koordinator i det parlamentsudvalg, som indgik en aftale om en forenkling af lovgivningen (den interinstitutionelle aftale), og jeg kan kun understrege vigtigheden af den debat, der fandt sted i mit udvalg - Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked - om hr. Medina Ortegas betænkning. Denne debat startede, før vi begyndte at arbejde med den interinstitutionelle aftale, og den fortsatte bagefter. Derfor er den pågældende betænkning både en forudsætning for og en konsekvens af den interinstitutionelle aftale, og tillad mig at sige, hr. formand, kære kolleger, at hvis denne aftale var blevet efterfulgt af EU's forfatning, ville vi efter min mening have fået en valgperiode, der var kendetegnet af denne stærke forbindelse og denne vilje til at tage hensyn til de tre institutioner (Kommissionen, Rådet og Parlamentet), som den europæiske virkelighed - nemlig Det Europæiske Fællesskab - er centreret omkring.
Jeg er enig i, at den interinstitutionelle aftale selvfølgelig ikke er alt, men det er en aftale, der skaber forudsætningerne for en helt anden rolle til Parlamentet, og det er en aftale, der skal gennemføres. Derfor understreger ordføreren med rette, at det i forbindelse med fællesskabslovgivningens forbedring er nødvendigt at gå længere end den interinstitutionelle aftale. Den interinstitutionelle aftale er således en forudsætning, og det er den ikke mindst for retten til en automatisk høring - sådan som hr. Medina Ortega så rigtigt understreger i sin betænkning - når det gælder samregulering og selvregulering eller med andre ord Parlamentets ret til straks at blive underrettet af Kommissionen og definitivt afbryde gennemførelsen af en hvilken som helst frivillig aftale, som Parlamentet ikke har godkendt. Dette er efter min opfattelse de to punkter, der formgiver betænkningen, og som der kan indgås en yderligere aftale om i næste valgperiode, så man skaber grundlaget for et harmonisk forhold mellem de tre institutioner, der repræsenterer EU. 

 - Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende fire mundtlige forespørgsler til Kommissionen om korrekt gennemførelse af associeringsaftalen EF-Israel:
- O-0019/2004 - B5-0067/2004 af Lagendijk for Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance;
- O-0021/2004 - B5-0068/2004 af Morgantini for Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre;
- O-0024/2004 - B5-0069/2004 af Watson for Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe;
- O-0025/2004 - B5-0070/2004 af Sakellariou for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe.
Sakellariou (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille forslag om at udsætte forhandlingen, indtil Kommissionen viser os den ære at være til stede her i Parlamentet.
Formanden.
   - Hr. Sakellariou, jeg vil gerne bede Dem om ikke at fremsætte denne anmodning. Hr. Liikanen kan ikke gøre for, at hans fly var forsinket. Han ankom rettidigt til lufthavnen, men flyet blev forsinket i sin afgang på grund af vejrproblemer. Det kan altså vare endnu 10 minutter, før han ankommer hertil. Vi bør imidlertid tilstræbe, at vi kommer i gang med afstemningerne kl. 12.00 som planlagt, og ikke først kl. 12.15 eller 12.20. De ved udmærket godt, at kollegerne bliver irriterede, hvis vi starter senere. Jeg foreslår, at vi nu giver ordet til de første talere, da de er orienteret herom, og det uden at kommissæren er til stede. Desuden ved kommissæren også, hvad de vil tale om, og vi kan så fortsætte, når kommissæren er kommet, og han vil være i stand til at svare med det samme. Det er mit forslag.
Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne støtte forslaget om ikke at begynde forhandlingen, før Kommissionen er til stede. Ganske vist har nogle af os skrevet vore taler, men hvad vi kommer til at tale om, vil dog også afhænge af Kommissionen. Ellers behøvede vi jo ikke bede Kommissionen om at komme og redegøre for noget som helst. Jeg vil foretrække, at de første talere reagerer på Kommissionens indlæg, og dette vil danne baggrund for min egen reaktion. Jeg mener ikke, at vi kan gå i gang med forhandlingen. Vi må vente de 10 minutter, alt andet ville være absurd. 
Formanden.
   - Vi har et forslag, og det er et officielt forslag. Fastholder De det, hr. Sakellariou? Vi har en taler, som støtter forslaget. Jeg kunne dog godt tænke mig at vide, om der er nogen, som har noget imod, at vi afbryder mødet, og som går ind for, at vi skal fortsætte forhandlingen, også selv om kommissæren først ankommer om 5-10 minutter. Er der nogen, som ønsker at tale imod forslaget? Det synes ikke at være tilfældet, og derfor gennemfører vi nu afstemningen. De, som støtter hr. Sakellarious forslag om at afbryde mødet i 10 minutter, indtil kommissæren er ankommet, bedes række hænderne i vejret. Hvem er imod forslaget? Er der nogen, som undlader at stemme?
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i årevis har EU og Parlamentet skændtes om produkter fra de af Israel besatte områder, som uretmæssigt får samme fortrinsbehandling som produkter fra selve Israel. Israel vil ikke skelne mellem dem, i modsætning til EU. Det centrale i denne debat er politik. Besættelsen af de pågældende områder er ifølge EU ulovlig, og derfor har vi gjort denne sag til sådan et problem. Debatten, som egentlig er politisk, risikerer imidlertid at blive fyldt med utallige praktiske og juridiske aspekter. Problemet er - og det er grunden til at stille disse spørgsmål nu - at Kommissionen og Rådet, som er træt af årelange skænderier, nu alligevel truer med at acceptere den nuværende praksis. Hvis det sker, bliver en ulovlig praksis legitimeret, og medlemsstaterne mister det juridiske grundlag for fortsat at skelne mellem produkter fra Israel og produkter fra de besatte områder. Derfor har jeg to spørgsmål til Kommissionen.
For det første, hvilke skridt vil Kommissionen tage inden november i år, når en ny Kommission tiltræder, for at bringe den nuværende praksis til ophør, og hvornår vil den præcist gøre det?
For det andet, kan kommissæren garantere, at hver beslutning, som han træffer, og som kan have konsekvenser for associeringsaftalens ånd, ordlyd og praksis, først forelægges Parlamentet til udtalelse? 
Boudjenah (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i anledning af den internationale kvindedag var nogle palæstinensiske kvinder i går inviteret her til Europa-Parlamentet på foranledning af min gruppe. De fortalte os om deres opgivenhed, deres daglige kamp for overlevelse i flygtningelejrene, men også om deres mod og deres vilje til fred, som stadig er intakt og værdig. Men de talte særlig om deres forventninger til EU.
Som De ved, har de seneste dage i Gazastriben været særlig blodige. 14 palæstinensere, heraf 3 børn, er blevet dræbt, ca. 10 er blevet såret, og israelske soldater er også blevet ofre, som om den planlagte rydning af området skal indledes med ødelæggelser med stadig mere uudslettelige konsekvenser. I morgen er De velkommen til at komme og møde de israelske fredsforkæmpere, de såkaldte , der også meget modigt afviser den fortsatte belejring, som er årsag til den blodige optrapning, som både det palæstinensiske og israelske folk lider under.
Naturligvis angår det emne, som vi beskæftiger os med i dag, særligt Israels krænkelse af oprindelsesreglerne i associeringsaftalen. Men hvordan kan vi samtidig undgå at tænke på de øvrige åbenlyse krænkelser, der dagligt begås i de besatte palæstinensiske områder, som også står i total modsætning til partnerskabets oprindelige tanke, som underskrivelsen af denne aftale var et udtryk for. Derfor anser de, der ønsker at tro på en retfærdig fred, drøftelserne om gennemførelsen af denne aftale, hvad enten den er rigtig eller forkert, som en afsløring af det, som desværre er kendt som alt for meget tilbageholdenhed fra EU's side. For man kan faktisk konstatere, at Israel lader hånt om Europas kalden til orden med hensyn til såvel krænkelserne af artikel 2 om overholdelse af de grundlæggende rettigheder som overholdelse af oprindelsesreglerne. Lad os tale om oprindelsesreglerne.
Siden 1976 har Israel fastsat oprindelsen for de produkter, som landet eksporterer, uden at skelne mellem produkter, der er produceret i selve landet, og produkter, der kommer fra de områder, der har været besat siden 1967, det vil sige produkter fra de besatte områder. Israel har således på permanent vis udstedt oprindelsesbeviser til produkter, der ikke er berettiget til særbehandling i henhold til fællesskabsretten. En sådan krænkelse ville uden tvivl medføre kraftige gengældelsesforanstaltninger mod ethvert andet land. Men på grund af den praksis, der udføres ved de israelske grænser, har medlemslandene endnu ikke være i stand til at forhindre denne præferenceimporteller indføre afgifter. Kommissionen har heller ikke endnu som et første skridt foreslået passende foranstaltninger mod denne praksis. Efterfølgende har den meddelt, at den vil tage fat på at koordinere medlemsstaternes utilstrækkelige tiltag. Derfor var Kommissionens holdning, som kommissær Patten den 10. maj 2001 fremlagde for os her, klar og respekterede lovgivningen, da han bekendtgjorde, at fortrinsret for varer fra de israelskbesatte områder, Vestbredden og Gazastriben til Fællesskabets markeder er en krænkelse af handelsaftalerne mellem EU og Israel. Men de foranstaltninger, der er truffet, har endnu ikke sat en stopper for denne lovovertrædelse. Jeg kan for øvrigt tilføje, at opførelsen af skammens mur kun vil øge denne tilstand. Oliventræer og frugttræer, der rykkes op for øjnene af landsbyboerne, og opdyrkede jordarealer, som tusindvis af bønder ikke kan få adgang til. Vil denne nye ulovlige annektering fremover give sig udslag i en fornyet eksport af produkter fra disse områder?
I november understregede EU i Associeringsrådet EU-Israel nødvendigheden af at løse problemet med oprindelsesregler, inden protokollen for reglerne ændres. Siden har Kommissionen haft en række drøftelser med Israel. Men spørgsmålet gælder stadig i dag, og jeg stiller det til Dem igen, hr. kommissær. Vil Kommissionen acceptere en løsning, hvor det ikke kræves, at Israel skal indstille sin udstedelse af oprindelsesbeviser for varer fra bosættelser i medfør af associeringsaftalen? Vil Kommissionen anvende de juridiske instrumenter, den råder over? Muligheden for at ændre aftalen er i dag bragt på bane, men hvis vi accepterer dette princip, mens Israel fortsat krænker aftalen, kan EU miste enhver mulighed for at udsætte gennemførelsen af en hvilken som helst del af aftalen for at sætte en stopper for denne krænkelse, hvilket ville være uacceptabelt. Man ville forsætligt lade hånt om international lovgivning ved at anerkende Israel som besættelsesmagt på det palæstinensiske område, landets brug af annektering og besættelse af områderne. Hvad der end sker, vil jeg igen gøre opmærksom på, at det inden enhver ændring af aftalen er absolut nødvendigt, at Europa-Parlamentet høres. Er Kommissionen besluttet på det?
Endelig kan EU generelt ikke fortsætte med at være medskyldig i Sharon-regeringens fortsatte besættelse af palæstinensisk jord, tyveri af produkter fra disse områder og beslaglæggelse af fortjenesten. Befolkningen nægtes ethvert middel til eksistens og endda overlevelse. Egentlig skulle aftalens begyndelse i 1995 efter den proces, der begyndte i Oslo, ses som et bidrag til freden. Situationen er en helt anden i dag. Hvilken form for samarbejde kan der blive tale om?
Boogerd-Quaak (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi taler her om associeringsaftalen fra 1995. Jeg har slet ingen indvendinger imod selve denne aftale. Den indeholder fundamentale normer og værdier, som er præget af respekt, og Israel som demokrati kan vi faktisk støtte. Det er ikke der, problemet findes. Hvad jeg imidlertid finder uforståeligt, og grunden til, at jeg har stillet disse spørgsmål, er, at EU i årevis har tilladt, at Israel krænker aftalens oprindelsesregler. Ifølge disse oprindelsesregler - det er selvfølgelig barnemad for Dem - må Israel ikke sælge produkter fra de israelske bosættelser i de besatte palæstinensiske områder, som om de kommer fra selve Israel. Ellers nyder produkterne fra de ulovlige bosættelser uretmæssigt godt af gunstige importafgifter i Europa.
Som hr. Lagendijk sagde, drejer det sig her om et politisk anliggende. Jeg ved også, at Kommissionen har henvendt sig til Israel om denne sag og fik det ubøjelige svar, at Israel betragter bosættelserne som israelsk område. De europæiske regeringer reagerer ikke og accepterer således denne krænkelse af den aftale, som de selv har godkendt. Dermed bliver vi medansvarlige for fortsættelsen af koloniseringspolitikken, som er en af de største hindringer for freden. Hr. kommissær, det er efter min mening sagens kerne. Vi må ikke være medansvarlige for dette.
Medlemsstaterne er i henhold til EF-traktaten, EF-toldkodeksen og associeringsaftalen forpligtet til at afvise fortrinsbehandling ved import af produkter fra bosættelserne. Kommissionen må som traktaternes vogter overvåge, at medlemsstaterne overholder disse forpligtelser.
Disse problemer skal løses, og det skal ske øjeblikkeligt. Derfor beder jeg kommissæren om virkelig at bringe disse ting til ophør og fremlægge en virkelig lovmæssig løsning nu, således at der kan følges en ensartet kontrolprocedure i medlemsstaterne. Derefter kan medlemsstaternes toldmyndigheder simpelthen opkræve importafgifter for produkter fra bosættelserne, uden at dette kan anfægtes af importørerne.
Dette forekommer mig at være en fortræffelig løsning, hverken for eller imod Israel, eller for eller imod palæstinenserne. Det drejer sig kun om, at vi ikke vil være medansvarlige for bosættelsesproblematikken, og jeg beder Dem derfor om at forelægge eventuelle løsninger for Parlamentet. 
Sakellariou (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, problemet med præferenceadgangen for eksportvarer fra de israelske bosættelser på Vestbredden og i Gazastriben har nu eksisteret i næsten 30 år og er genstand for regelmæssige mundtlige og skriftlige spørgsmål og forhandlinger i Parlamentet. Senest mindede vi i en udtalelse fra november 2003 om, at det er nødvendigt omsider at finde en løsning herpå. Det skal ske for at sætte en stopper for Israels gentagne overtrædelser af folkeretten.
Som følge af Israels praksis med at mærke produkter fra de besatte områder med oprindelsescertifikatet overtræder Israel ikke kun aftalens bestemmelser om det territoriale anvendelsesområde - nemlig artikel 83 - oprindelsesreglerne og bestemmelserne om samarbejde og udveksling af informationer mellem myndigheder. Ved at gøre dette fortsætter Israel med at vise sin totale foragt for internationale aftaler og folkeretten.
Problemet er imidlertid mere presserende i øjeblikket end nogensinde før. EU planlægger at integrere Israel i det paneuropæiske system for kumulation af oprindelsesregler, det vil sige, at associeringsaftalen med Israel skal ændres tilsvarende. Hvis det sker, uden at den illegale anvendelse af oprindelsesreglerne for produkter fra de besatte områder korrigeres, ville det reelt betyde en accept af denne illegale anvendelse. Hermed ville EU give endegyldigt afkald på retten til at kræve en lovlig anvendelse af reglerne om præferenceadgang for eksportvarer fra de besatte områder.
Den præferencestilling, som eksportvarerne fra de besatte områder indtager, er imidlertid ikke kun ulovlig og i strid med folkeretten, men den afføder også et vanskeligt kontrolproblem og problemer med hensyn til en fælles håndtering heraf. Selv om Kommissionen har forsøgt at afhjælpe dette forhold, er der indtil nu overhovedet ikke fundet nogen løsning på problemerne. Kommissionen har med rette meddelt de israelske myndigheder, at der i første omgang vil blive truffet foranstaltninger for at komme disse ulovligheder til livs.
Før der kan finde yderligere forhandlinger sted om ændringen af associeringsaftalen mellem EU og Israel, vil jeg gerne opfordre Kommissionen indtrængende til, at denne sag bliver løst, inden embedsperioden udløber. Det er meget vigtigt, hr. kommissær, fordi det skal gå hånd i hånd med ændringen af associeringsaftalen. I den forbindelse skal Kommissionen konsultere Parlamentet og således forhindre, at der gennem manglende handling og politisk uvilje opstår en situation, hvor illegaliteten bliver legaliseret i praksis. 
Liikanen,
    Hr. formand, i henhold til betingelserne i associeringsaftalen EF-Israel finder den kun anvendelse på Israels territorium. Produkter, der har deres oprindelse i de israelske bosættelser på Vestbredden, Gazastriben, det østlige Jerusalem og Golan-højderne er ikke berettiget til præferenceordninger efter indtrædelse i EU, og eventuelle krav om præferentiel oprindelse fra Israels side til sådanne produkter kan ikke accepteres af toldmyndighederne i Fællesskabet.
Kommissionen har f.eks. i svar på forskellige mundtlige forespørgsler i maj og november 2003 uddybet sin holdning til dette spørgsmål og de foranstaltninger, Kommissionen har truffet. EU benytter enhver lejlighed til at finde en løsning på problemet med import af produkter fra de pågældende israelske bosættelser. Der er for nylig afholdt orienterende forhandlinger mellem Kommissionen og Israel med henblik på mulige løsninger, men disse drøftelser mangler endnu at føre til et formelt forslag fra Israel, og Kommissionen har derfor endnu ikke afgivet udtalelse. Kommissionen kan imidlertid ikke acceptere en løsning, der indebærer præferenceordninger for produkter med oprindelse i de israelske bosættelser og importeret i henhold til israelske regler om præferentiel oprindelse.
Med hensyn til Europa-Parlamentets engagement kan jeg bekræfte, at Kommissionen fuldt ud respekterer rammeaftalen om forbindelser mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. 
Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det spørgsmål, som vi drøfter i forbindelse med aftalen mellem EU og Israel, er mere end blot et teknisk spørgsmål. Det handler ikke kun om de juridiske argumenter, som er blevet udvekslet mellem de fire spørgere under denne forhandling. Det væsentlige i denne sammenhæng er det politiske spørgsmål om, hvorvidt vi ønsker at tjene fredens sag på nuværende tidspunkt. Man kan naturligvis sige, at okkuperingen af de besatte områder har været ulovlig siden 1967, hvilket er FN's holdning i denne sag. I resolution 242 siges det, at Israel skal trække sig tilbage til grænserne fra før 1967.
Man har diskuteret dette spørgsmål i mere end 30 år. I mellemtiden har man bygget bosættelser, og underskrivelsen af Oslo-fredsaftalen har bragt parterne tættere på hinanden. Derfor lyder spørgsmålet nu, hvad der tjener fredsprocessen bedst muligt? Ville eksempelvis en øjeblikkelig tilbagetrækning fra de besatte områder virkelig tjene fredens sag? Det står klart for enhver - og det gælder også EU og USA - at vi er nødsaget til at medtage skridt henimod denne fred i køreplanen. En simpel tilbagetrækning i morgen ville ikke tjene fredens sag og ville blot medføre nye konflikter. Ethvert signal, som EU udsender på nuværende tidspunkt, har afgørende betydning.
Vi skal holde os for øje, at aftalen blev indgået i 1975, og at Oslo-aftalen blev underskrevet i 1993, og fra det tidspunkt har EU støttet Den Palæstinensiske Myndighed i dens uafhængighedsbestræbelser og har givet mere end 2 milliarder euro samt ydet et rigtig godt stykke arbejde. De to parter aftalte i Oslo, at begge områder, de forskellige zoner, inklusive Den Palæstinensiske Myndighed, skulle kunne handle med EU. Det vil sige, at uafhængig af spørgsmålet om, hvorvidt bosættelsespolitikken er rigtig eller forkert, er det område, som bosættelserne befinder sig på, partner til EU - enten via aftalen med Den Palæstinensiske Myndighedeller gennem associeringsaftalen mellem EU og Israel.
Den kommentar, som kollegaen fra venstrefløjen ytrede, er derfor forkert. På den palæstinensiske side er der ikke nogen, som bliver udnyttet i kraft af associeringsaftalen. Tværtimod: Hvis vi skulle suspendere den fra den ene dag til den anden, ville de palæstinensere, som arbejder der, igen være de første, som ville blive berørt af det. Det er jo ikke kun bosættere, som fremstiller produkter her, men der er også mange palæstinensiske arbejdspladser, som afhænger heraf. Jeg anser Kommissionens holdning for at være meget afbalanceret med hensyn til at gøre det klart for Israel, at det ikke betyder nogen anerkendelse af de besatte områder, men at man imidlertid må finde nogle løsningsmodeller for, hvordan man får en sådan aftale til at fungere og ikke kaster ny benzin på bålet. Jeg bifalder, at Israel igen refunderer skatte- og toldindtægter til palæstinenserne, og vi i EU bør ikke afgive nogen forkerte signaler ved at suspendere aftalen, som nogle har foreslået. Det ville i hvert fald ikke fremme fredsprocessen.
Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, dele af Israels regering bliver ved med at føre en politisk kampagne, der har en tendens til at repræsentere EU's og EU-institutionernes holdning som uligevægtig, det vil sige en holdning, hvor man udelukkende forstår og støtter det palæstinensiske folks rettigheder og ikke det israelske folks rettigheder. Alt dette er forkert. Det er en kendsgerning, at palæstinensiske områder har været under israelsk besættelse siden 1967, og at EU-institutionerne, herunder Parlamentet, gentagne gange har henstillet til Staten Israel om at overholde de internationale retsregler.
EU-institutionerne har grundlæggende valgt et konstruktivt partnerskab i håbet om at nå de bedste resultater på denne måde. Så længe der er kræfter som dem, der sørgede for Genève-aftalernes indgåelse, skal vi fortsætte med at give næring til dette håb og gøre en politisk indsats for disse fremtidsudsigter.
Siden 1995 har partnerskabet mellem EU og Israel således udviklet sig inden for rammerne af en associeringsaftale, der bl.a. omfatter en præferenceordning for israelske produkter på det europæiske marked. Siden 1976 har Israel dog angivet produkternes oprindelse uden at skelne mellem produkterne fra dets eget område og de produkter, der stammer fra de besatte områder, der er en konstant og gentagen krænkelse af fællesskabsretten, den internationale ret og Genève-konventionen.
Vi står i dag ved et kritisk punkt i denne sag. Protokollen om oprindelsesbestemmelserne er nemlig ved at blive ændret, og det sker også for dels at muliggøre en paneuropæisk udvidelse og dels en israelsk-jordansk handelsordning. Men kan vi virkelig forestille os denne udvidelse uden at have løst den alvorlige konflikt med Israel? I 2000 slog Rådet fast, at de internationale retsregler i den 4. Genève-konvention skulle overholdes i handelsforbindelserne med Israel. I 2001 betegnede kommissær Patten fastholdelsen af eksportpræferencerne for bosættelserne som en overtrædelse af bestemmelserne. I 2003 besluttede Rådet at indgå en bilateral aftale med Israel. Derfor ville jeg gerne stille Dem tre spørgsmål, hr. kommissær, men efter Deres svar vil jeg nøjes med at stille Dem to spørgsmål. Mit første spørgsmål er følgende. Det forekommer mig, at De har udtalt, at Kommissionen ikke vil acceptere en aftale, der ikke tager højde for denne ulovlige praksis' ophør. Men hvordan agter Kommissionen at tage dette spørgsmål op med Rådet, eftersom nogle medlemsstater tilsyneladende ikke er af samme opfattelse? Endelig vil jeg spørge, om Kommissionen er villig til at høre Parlamentet, inden den træffer beslutning på dette område?
Nordmann (ELDR ).
   - Hr. formand, kun en ubetydelig andel af Israels eksport udgøres af varer, der kommer fra bosættelserne, formodentlig mindre end 5 %. Dermed er den betydning, som dette spørgsmål har fået, faktisk et udtryk for en antiisraelsk forfølgelse fra en række talere i en situation, hvor - og det må vi ikke glemme - Oslo-aftalerne forudsætter en samlet toldenhed.
Det overordnede spørgsmål er derfor, om der skal være en særlig betegnelse for en række produkter, hvilket det ser ud til, at israelerne kan acceptere. Og det er helt sikkert, at drøftelser, der kan føre til en sådan betegnelse, vil løse dette problem, som ikke er det største problem. Men lad os også være på vagt for, om vi ved vedtagelsen af en særlig betegnelse for disse produkter 60 år efter befrielsen af Europa ikke skaber en ny jødestjerne.
Turchi (UEN ).
   - Hr. formand, hele denne debat er efter min mening en fornærmelse af den europæiske venstrefløjs historie, identitet og kultur. Hvorfor drøfter vi et sådant spørgsmål? Hvad er årsagen hertil? Vi drøfter ikke noget, der kan bidrage til freden eller få parterne til at sætte sig ved forhandlingsbordet, men derimod en juridisk spidsfindighed, som ikke engang har nogen økonomisk effekt. Hvad fører dette til? Hvad skal vi gøre med de nye etiketter fremover? Og mener De, at der fremover virkelig sker en alvorlig krænkelse af den internationale ret, når det gælder dette spørgsmål? Eller skal vi i stedet tale om, at den internationale ret krænkes som følge af Abu Alas udtalelser i EU-institutionerne for et par dage siden, hvor Hamas blev betegnet som en generel politisk bevægelse og ikke som en faktor, der bidrager til den internationale terrorisme? Dette er en krænkelse af den internationale ret og ikke en drøftelse af sådanne spørgsmål. Desuden bidrager de meget omstridte bosættelser, som der har været talt så meget om under denne forhandling, når det gælder produkterne herfra, bestemt ikke til at få freden til at høre op. Der er ingen tvivl om, at terrorismen forhindrer parterne i at sætte sig ved forhandlingsbordet. Derfor bør vi tale om ting, der er vigtige. Jeg vil gerne sige til Dem alle, at vi bør bidrage til freden. Og jeg vil gerne sige til Kommissionen, at vi ikke må latterliggøre os selv ved at drøfte dette, når vi endnu ikke har afklaret spørgsmålet om de midler, der er bevilget til humanitær bistand, og om disse midlers reelle anvendelse. Når man begynder at diskutere juridiske spørgsmål, tror jeg, at dialogen hører op, eller også gemmer vi os bag juridiske påskud. Det skal vi forsøge at undgå. 
Sandbæk (EDD ).
   - Hr. formand, det er dog utroligt, at Kommissionen endnu ikke har fundet en løsning på spørgsmålet om eksport af varer fra Israel med præferenceadgang, og at Kommissionen nu oven i købet vil overlade det til Israel at foreslå en løsning, som kan sætte medlemsstaterne i stand til at identificere, hvilke varer der er fremstillet i de ulovlige bosættelser, således at der kan opkræves told for dem, når man ved, at Israel hidtil har insisteret på sin egen fortolkning af sit eget område.
Hvis vi bliver ved med ikke at opkræve told på varer fra de besatte områder, så har vi de facto anerkendt Israels besættelse af dem, og det kan vi som EU ikke gøre. Desuden har EU pligt til at overholde sine egne handelsaftaler, og medmindre Israel meget hurtigt kommer med et forslag, som gør dette muligt, så mener jeg, at den eneste løsning på dette spørgsmål er, at Kommissionen meddeler medlemsstaterne, at de må underkaste samtlige israelske oprindelsescertifikater en verifikationsprocedure. 
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg må indrømme, at jeg ikke bare i hr. Turchis tale, som vi så afgjort er enige i, men også i fru Morgantinis og hr. Laschets tale ser en anderledes holdning end den, vi har oplevet hidtil. I kommissærens tale blev Kommissionens holdning slået fast på en næsten automatisk måde. Jeg frygter, at Kommissionen ville have sagt det samme, hvis vi havde drøftet situationen i Vietnam, og det ville den have gjort efter sin sædvanlige proces, hvor den ikke holder øje med rettighedernes og lovgivningens overholdelse, men sørger for at beskytte forbindelserne med den vietnamesiske regering, der slår andre folk ihjel.
I dag forekommer det mig dog, at Kommissionens holdning på en vis måde er berettiget, og det har de årsager, som fru Morgantini og andre parlamentsmedlemmer var inde på. Jeg tror, at det er en metodisk fejl at ville være præcise i en kompleks og uklar situation. Hvad jeg ser her, er ikke kærlighed til sandheden, men en lidenskab som den hos vores kommunistiske franske kollega, der taler om skammens mur. Hvor meget skam er ikke blevet forårsaget af Deres parti, som endda tier her i 2004!
Til sidst vil jeg gerne sige, kære kolleger, at det egentlige problem her ved valgperiodens slutning er, at vi bliver ved med at glemme, at de historiske årsager, der har muliggjort det hidtidige europæiske forløb, har rod i den påstand - som Altiero Spinelli på så udmærket vis sammenfattede i Ventotene-manifestet - at nationalstaten i sig selv ikke kan skabe hverken demokrati, frihed, fremskridt eller sandhed, og derfor bliver vi f.eks. fejlagtigt ved med at anse spørgsmålet om en palæstinensisk nationalstat for et spørgsmål, som vi skal løse for palæstinenserne og israelerne. I den forbindelse mangler også Israel efter min opfattelse fantasi, styrke og stringens. Også de israelske partier er ligesom Deres partier - de er europæiske. Jeg vil slutte af med at sige, at vi her ved valgperiodens slutning må håbe, at de føderalistiske idéer og den føderalistiske metode meget hurtigt bliver dominerende, så Israel og den palæstinensiske stat, som De ønsker - nemlig en stat, der bygger på frihed og ikke på magtanvendelse - bliver optaget i EU. 
Bremmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som det fremgår af forhandlingen, drejer det sig om et kompliceret og følsomt emne. Hvad det angår, kan jeg tilslutte mig de forrige talere, især hr. Laschet.
Der opstår åbenbart alvorlige spørgsmål om præferenceadgangen til fællesskabsmarkedet for produkter fra de israelske bosættelser på Vestbredden og i Gazastriben. Så vidt jeg har forstået, skulle præferenceindførslen fra de nævnte områder være en krænkelse af fællesskabsretten. Nu forstår jeg, at EU vil ændre associeringsaftalen med Israel ved at tilføje en fælleseuropæisk kumulation af oprindelse og gennemførelse af en jordansk-israelsk kumulation af oprindelse. Men spørgsmålet er, om en sådan kumulationsordning nu også er mulig uden en løsning af det nævnte problem med præferenceindførsel af produkter fra de besatte områder.
Det er efter min mening overordentlig vigtigt, at Europa-Parlamentet høres i tide, inden ligegyldig hvilken del af den nuværende aftale bliver ændret. Jeg tilslutter mig de forrige talere, som sagde, at det er vigtigt, at dette om muligt sker inden afslutningen af denne Kommissions embedsperiode.
Vi sætter stor pris på en tydelig redegørelse fra Kommissionen om disse problemer. Ser Kommissionen nogen muligheder for at løse de opståede problemer med Israel inden for en rimelig tid? Jeg takker kommissæren for hans første reaktion og ser frem til hans anden reaktion.
Som den forrige taler også bemærkede, drejer det sig faktisk ikke om en foranstaltning for eller imod Israel. 
Menéndez del Valle (PSE ).
   - Hr. formand, vi står over for en absurditet, et paradoks, så at sige. Vi er ved at diskutere lovligheden og legitimiteten af produkter fra nogle steder, bosættelserne, der betragtes som ulovlige i henhold til folkeretten. De er blevet etableret med militær magt i besatte områder, og EU, FN, endog USA og næsten hele det internationale samfund mener, at det er påkrævet, at de rømmes, hvis det skal være muligt at oprette en levedygtig palæstinensisk stat, der eksisterer fredeligt sammen med Staten Israel.
Hvad angår emnet for denne forhandling, opnåelse af en korrekt gennemførelse af associeringsaftalen EF-Israel, er jeg ligeglad med, hvad der bliver gjort, og hvordan det bliver gjort, jeg er ligeglad med, hvilken ret der gøres gældende, og hvordan. Men det skal stå helt klart, at Israel ikke ensidigt kan anvende associeringsaftalen på nogle bosættelser, som skal væk, hvis der skal kunne skabes fred.
At lade dette fortsætte ensidigt ville være en anden absurditet, en ydmygelse, som i hvert fald Parlamentet bør bekæmpe.
Dette er ikke tidspunktet for, og jeg har heller ikke tid til, igen at fordømme Sharon-regeringens tydelige manglende politiske vilje til at opnå fred. Her og nu er det nok at understrege det problem, vi beskæftiger os med i formiddag, nemlig at Israels regering ikke kan udstede oprindelsesbeviser for varer, der i henhold til fællesskabsretten ikke kan få fortrinsret på grund af deres oprindelse fra bosættelser etableret i de besatte palæstinensiske områder.
Vi må endnu en gang huske Kommissionens utvetydige erklæring den 10. maj 2001 om, at eksport fra israelske bosættelser på Vestbredden og Gazastriben med fortrinsret er overtrædelser af handelsaftalerne mellem EF og Israel.
Selv om det kun er af taktiske grunde, er det værd at huske på, at Parlamentet den 10. april 2002 vedtog en beslutning om Mellemøsten, hvor det i punkt 8 anmoder Kommissionen og Rådet om at suspendere Euro-Middelhavs-associeringsaftalen mellem EF og Israel.
Lucas (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er klart, at EU-lovgivningen for at være troværdig skal håndhæves korrekt. I henhold til Genève-konventionerne er de besatte områder ikke en del af Israel, og produkter fra bosættelserne kan derfor ikke betragtes som værende omfattet af denne aftale. Hvis Kommissionen kommer med nye planer - som den bør - bør den gøre det, før Parlamentet slutter mødet i juni for at give os tid til at undersøge dem ordentligt.
Jeg er imidlertid enig med dem, der siger, at tiden er inde til at se på bredere foranstaltninger vedrørende en suspendering af associeringsaftalen EF-Israel, fordi den aftale indeholder en vigtig bestemmelse om menneskerettigheder, hvori det angives, at aftalen bør suspenderes, hvis en af parterne overtræder menneskerettighederne. EU er stolt af, at disse bestemmelser om menneskerettigheder indsættes i handelsaftaler. Men er de der, betyder det, at vi er nødt til at handle derefter - de skal være troværdige. Tiden er derfor inde til at suspendere denne aftale på grund af ikke blot overtrædelser af menneskerettighederne i bosættelserne, men også overtrædelserne i forbindelse med den nye mur af apartheid, som intet har at gøre med sikkerhed, men alt at gøre med ulovlig tilegnelse af fællesjord. Det ødelægger liv og levebrød. Hvis EU ikke suspenderer denne aftale, er EU skyldig i ikke blot uret mod det palæstinensiske folk, men også i en undergravning af EU's egen lovgivning. 
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, det er helt rigtigt, at jeg sagde noget, der var meget dumt, og som jeg gerne vil rette med det samme. Jeg troede, at fru Morgantini kunne tale på samme måde som Pasqualina Napoletano. Det må De undskylde, fru Napoletano. Lad os give fru Morgantini æren for det, som fru Morgantini sagde. Hun skildrer fortsat den krig, som vi ønsker at trække os ud af, og det gør hun ud fra et synspunkt, som jeg ikke deler. 
Formanden.
   - Et eksempel på italiensk , elegance og høflighed. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, jeg håber, jeg kan nævne et eksempel på hollandsk sund fornuft. Den 4. september 2003 drøftede Parlamentet allerede den korrekte gennemførelse af associeringsaftalen EF-Israel. Ved den lejlighed citerede jeg den nederlandske udenrigsministers konstatering, nemlig at "Nederlandene, hvad angår langt de fleste af de produkter, der har et israelsk oprindelsescertifikat, kan gå ud fra, at det israelske toldvæsens konstateringer vedrørende oprindelsen er foretaget på en retsgyldig måde. Det betyder, at de opfylder alle betingelser i protokollen for oprindelsesregler".
Sidste år spurgte jeg Kommissionen, om den kunne tilslutte sig denne konstatering fra Haag også for de øvrige EU-medlemsstater. Et svar udeblev dengang. Måske er Kommissionens repræsentant noget mere meddelsom i dag. Men jeg opgiver ikke og stiller endnu et spørgsmål. Er det ensidig politik at opkræve ekstra told af importører af produkter, som formodentlig kommer fra israelske bosættelser? Hvad mener Kommissionen herom? 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er forbavset over, at vi, efter at kommissær Liikanen har sagt, at EU vil håndhæve de gældende bestemmelser nøje, er i tvivl om den revision af aftalen med Israel, der finder sted for øjeblikket.
Jeg har ingen grund til at betvivle, at bestemmelsen vil blive håndhævet, men jeg tvivler meget på, at Parlamentet - eller et mindretal af det - ønsker at fremme freden mellem Den Palæstinensiske Myndighed og Israel. Jeg har altid været overbevist om, at hvis vi ønsker fred, kan vi ikke spille "de onde" og konstant straffe en af parterne. Hvis vi vil være troværdige, må vi deltage positivt, og hvis vi ønsker at opveje eller i det mindste kompensere for USA's indflydelse på Israel - som mange taler om her - og ønsker, at Israel stoler på Europa, kan vi ikke altid forsøge at straffe.
Hvis de besatte områder om kort tid overdrages til Den Palæstinensiske Myndighed - og lad os håbe det - hvorfor skal de så lægges i ruiner? Fordi der er mange usandheder her. Det palæstinensiske område har et begunstigelsessystem ligesom det israelske område. Problemet er denne modsætning, denne mangel på logik, der går ud på, at det område både er palæstinensisk og tilhører Israel, sådan som israelerne opfatter det.
Vi skal gå efter berøringspunkterne, gå efter fred. Vi skal være troværdige for Israels befolkning, og det tror jeg ikke, at vi opnår med en "udtørringspolitik". Desuden vil en politik af denne type betyde, at palæstinenserne på et senere tidspunkt skal investere meget mere for at indlemme de områder. Derfor spørger jeg igen: Hvorfor går vi ikke efter berøringspunkterne? Hvorfor rækker Europa ikke hånden ud mod Israel? Jeg må gentage, at jeg ikke forstår, hvorfor vi ikke gør det.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, produkter fra de besatte områder er i overensstemmelse med associeringsaftalen ikke israelske produkter. Således må vi betragte denne sag. Det er en symbolsk sag, og symboler er vigtige i spørgsmål om krig og fred, især i øjeblikket. Den mur, som Israel nu opretter, er mere end et symbol. Den har intet at gøre med forebyggelsen af terrorisme, men hensigten med den er at fratage palæstinenserne det vand og de vandkilder, som de er afhængige af til deres landbrug og til livet i deres landsbyer. Ret til vand er en menneskerettighed, og eftersom denne menneskerettighed krænkes, ligesom andre menneskerettigheder, anmoder jeg om, at associeringsaftalen suspenderes. 
Liikanen,
    Hr. formand, jeg har et par overordnede kommentarer efterfulgt af svar på specifikke spørgsmål.
Kommissionen benytter enhver lejlighed til at finde en tilfredsstillende løsning for at sikre korrekt anvendelse af fællesskabsretten og for at beskytte Fællesskabets egne ressourcer. Derfor arbejder Kommissionen i tæt samarbejde med toldmyndighederne i medlemsstaterne og fastholder en konstruktiv dialog med de israelske myndigheder. Denne fremgangsmåde skaber resultater. Der opkræves afgifter på varer fra bosættelserne. Der var nogle, der spurgte om, hvad der sker med tolden. Den går til den generelle indtægtsside på Fællesskabets budget. Israel er indstillet på at samarbejde for at nå til en tilfredsstillende løsning.
Endelig vil jeg gerne minde Dem om, at EU's politik over for Israel består af partnerskab og samarbejde. Der blev stillet et specifikt spørgsmål vedrørende en ændring af oprindelsesakkumuleringen. Jeg vil gerne gentage Associeringsrådets erklæring i november, der mindede om, at ministrene på det tredje Euro-Middelhavs-ministermøde i juli 2003 underskrev en ny protokol om oprindelsesregler, der tillader udvidelsen af den paneuropæiske oprindelsesakkumulering til Middelhavslandene. Næste trin bliver en ændring af oprindelsesprotokollerne i de nuværende bilaterale associeringsaftaler for at indføre de ændringer, der er nødvendige for anvendelsen af diagonal akkumulering.
Jeg vil især gerne understrege, at EU bemærker Israels støtte til dette projekt. EU understreger betydningen af at løse det bilaterale spørgsmål om oprindelsesregler, før den oprindelige protokol ændres. EU's holdning er klar. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær Liikanen.
Forhandlingen er afsluttet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.(1) 

Mulder (ELDR ),
   Hr. formand, det første ændrede budget for 2004, som der om lidt skal stemmes om, hænger sammen med de nye medlemsstaters tiltrædelse den 1. maj i år. Budgetudvalget har allerede vedtaget dette budget enstemmigt, og også Parlamentet som helhed godkendte allerede i december sidste år i princippet det hele. Af lovmæssige grunde skal vi nu gøre dette officielt, og det kan snart ske. Jeg vil gøre opmærksom på, at observatørerne i Budgetudvalget har spillet en meget aktiv og konstruktiv rolle ved udarbejdelsen af budgettet vedrørende de nye lande, og vi har i Budgetudvalget forhøjet visse betalingsbevillinger. I Rådet synes nogle altid, at Parlamentet er for rundhåndet og så at sige har hul i lommen. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at efter udvidelsen med 10 nye lande er procentdelen af bruttonationalindkomsten, som anvendes til EU-budgettet, 0,98 %, den laveste procentdel siden 1990. Jeg synes derfor, at Parlamentet udmærket kan holde styr på pengene. Hvis De om lidt stemmer ja - og jeg håber, at mange af Dem gør det - er der finansielt ikke længere noget i vejen for at optage alle nye medlemsstater i EU den 1. maj i år. 
Formanden.
   - Hr. Mulder, vi ville aldrig have forventet, at en nederlandsk ordfører ville have hul i lommen!
 - Hr. formand, i fru Matikainen-Kallströms betænkning om bekæmpelse af ulovlig narkotikahandel har man ikke medtaget den mindretalsudtalelse, som i overensstemmelse med procedurerne var blevet indgivet til Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Derfor vil jeg gerne anmode om, at denne mindretalsudtalelse, der ikke er medtaget i den endelige tekst, igen bliver tilføjet til betænkningen.
 - Lad mig undersøge det i referatet fra udvalget, men hvis det blev vedtaget af udvalget, bliver det offentliggjort. 
Turco (NI ),
   Hr. formand, jeg ville blot minde om, at Parlamentet siden Nassauer-betænkningen i 1996 har forkastet alle Rådets forslag om Europol, fordi Rådet ikke vil gøre Europol til et EU-anliggende og finansiere Europol via fællesskabsbudgettet. Det betyder, at Europol ikke er underlagt nogen form for kontrol, hverken demokratisk kontrol eller domstolskontrol. Eftersom Rådet er fraværende, og eftersom Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender anmoder om - hvilket det allerede har gjort - at Rådets forslag forkastes i henhold til forretningsordenens artikel 68, stk. 3, beder jeg om, at forslaget straks sættes under afstemning. 
Formanden.
   - Hr. Turco, jeg tager Deres forslag ad notam.
MacCormick (Verts/ALE ),
   Hr. formand, næppe mindre vigtigt end at vedtage kloge love er det at se, at de faktisk gennemføres, og det er derfor opmuntrende at læse Kommissionens meddelelse, som min betænkning vedrører.
Som antydet i min betænkning er der imidlertid et stort problem vedrørende de store staters manglende gennemførelse af fællesskabsretten. Det værste eksempel - som citeres i begrundelsen - vedrører den italienske stats behandling af en gruppe universitetslærere, der efter 14 år stadig ikke har fået håndhævet deres rettigheder trods to beslutninger i Parlamentet. Jeg er netop blevet informeret om, at det italienske parlament trods Europa-Kommissionens beslutning om at anmode EF-Domstolen om at pålægge dagbøder a 309.750 euro netop har vedtaget lovgivning, der øger den ulovlige diskriminering af disse borgere. Det finder jeg skandaløst. Jeg håber, at Parlamentet støtter min betænkning.

Cappato (NI ),
   Hr. formand, jeg vil blot spørge Dem - og os alle sammen - om, hvad bestemmelserne om beskyttelsen af privatlivets fred gør godt for, hvis vi også i EU accepterer, at de på ingen måde bliver overholdt. Med min betænkning foreslås det, at vi ikke ændrer lovgivningen om beskyttelsen af privatlivets fred, eftersom der ikke er tale om et lovgivningsproblem, men om et gennemførelsesproblem. Jeg vil nævne et eksempel, som mange af Dem kender. I et år har EU og medlemsstaterne accepteret, at bookingterminalerne for oversøiske flyvninger er tilgængelige for USA's efterretningstjenester uden nogen information, autorisation eller regler. Derfor bliver mange af os sure på USA, selv om der i virkeligheden er tale om et problem med de bestemmelser, som vi har, og hvis overholdelse vi kunne og burde sørge for, hvilket vi ikke gør. Samtidig meddeler kommissær Vitorino os, at vi snart får et lignende europæisk system. Man bliver således klar over årsagen til, at vi ikke sørger for bestemmelsernes overholdelse, nemlig at vi allerede er ved at forberede os på vedtagelsen af sådanne systemer til en krænkelse af privatlivets fred.
Derfor håber jeg, at vi enstemmigt vedtager en betænkning, der kritiserer disse forhold. Problemet er, at når det drejer sig om at indbringe sagen for Domstolen og sørge for bestemmelsernes overholdelse, viser Kommissionen, nationalstaterne, de myndigheder, der skal sikre respekten for privatlivets fred, og - frygter jeg - også Parlamentet sig at være meget, meget svage og utilstrækkelige. 
Formanden.
   - Hr. Cappato, det spørgsmål, De henviser til - fortegnelser over passagerer og udveksling af data med USA - behandles i forbindelse med Boogerd-Quaak-betænkningen på onsdag i mødeperioden.
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot meddele Parlamentet, at der ifølge hr. Turco er en rettelse i begrundelsen.
Corbett (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil blot informere Parlamentet om, at dette i overvejende grad handler om oprydning.
Det ændrer imidlertid samtidig rækkefølgen i forretningsordenen. Det lukker et par huller og omhandler et par opdagede formaliteter og giver det nyligt udvidede Parlament en ny forretningsorden, der er tilpasset udvidelsen, ikke mindst i henhold til artikel 180, stk. 8. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, betænkningens titel er vildledende. Jeg kan fortælle mine kolleger, at et af de ændringsforslag, der skal stemmes om i forbindelse med Corbett-betænkningen indeholder en artikel, der gør det meget vanskeligt at oprette midlertidige udvalg. Det gælder den anden afstemning, så vær forsigtig med, hvad De gør, kære kolleger.
Jeg ved, at det er meget sent, men tag med i betragtning, at dette er ensbetydende med, at godt arbejde, f.eks. det Parlamentet har udført i forbindelse med spørgsmålet om , ikke ville være muligt, hvis vi vedtager dette ændringsforslag. 
Formanden.
   - Der er en særskilt afstemning om det ændringsforslag. Jeg gør opmærksom på, at vi er i gang med afstemningen og ikke en forhandling!
Schnellhardt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi stemmer om Paulsen-betænkningen i dag, men først her til morgen forelå ændringsforslagene til denne betænkning på alle sprog. Jeg anser denne betænkning for at være meget vigtig, og der er rigtig mange ændringsforslag hertil. Jeg er imidlertid ikke i stand til at tage klar stilling til denne betænkning på nuværende tidspunkt, og jeg anmoder derfor om, at afstemningen udsættes til i morgen.
Roth-Behrendt (PSE ).
   - Hr. formand, vi har nu haft mulighed for at drøfte Paulsen-betænkningen i en uges tid. Rådet har på ingen måde indikeret, at der skulle være yderligere spillerum. Derfor er der efter min opfattelse ingen grund til at udsætte dagens afstemning. Vi er velforberedte, og vi ønsker også at stemme i dag.
Paulsen (ELDR ),
   - Hr. formand, jeg synes, vi skal stemme nu. Vi har haft lejlighed til at forhandle, og jeg har haft tæt kontakt med skyggeordførerne og de grupper, som har været interesseret i kontakt. 
Formanden.
   - Hvad er holdningen hos udvalgsformanden, fru Jackson? 
Jackson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har kun den kommentar, at hvis De udsætter afstemningen i dag, løber De ind i det problem, at mit udvalg vil udarbejde en lavine af betænkninger i fremtiden, så vi kan lige så godt tage den nu. 

MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen, som også blev nævnt under forhandlingen her til formiddag. Det vedrører erklæringer om interesser i Parlamentet, hvor en interesse er af familiær art snarere end direkte personlig. Dette har været emnet i forskellige avisartikler, herunder en leder i - som i det mindste var en seriøs avis.
Fru Fourtou har hele tiden handlet ærefuldt og sympatisk, men har været sat i den uheldige situation at skulle fremlægge en betænkning og derefter blive anklaget for ikke at have tilkendegivet en interesse. Vi skal have præciseret, om og hvornår personlige interesser skal meddeles.
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne kommentere det, som Neil MacCormick sagde. Den Europæiske Ombudsmand har bedt Kommissionen om at foretage en fyldestgørende undersøgelse vedrørende disse erklæringer om økonomiske interesser. Jeg vil gerne anmode Kommissionen om at svare Den Europæiske Ombudsmand, for det forholder sig som Neil MacCormick sagde. Der er meget store uklarheder, og de skal være præciseret, når det nye Parlament træder sammen. Jeg håber, at Kommissionen svarer på Ombudsmandens forespørgsel i denne sag. 
Formanden.
   - Hr. MacCormick, De har stillet et vigtigt spørgsmål, som jeg vil forelægge Præsidiet, uanset hvad Kommissionen eller andre institutioner måtte vælge at gøre.
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne gøre opmærksom på et sprogligt problem i ændringsforslag 83 før afstemningen. I den engelske udgave står der I den italienske udgave står der. På engelsk taler man således om produkter, der er i strid med lovgivningen, mens man på italiensk taler om produkter, der kunne være i strid med lovgivningen. Eftersom vi er tvunget til at skynde os på grund af den hurtige procedure, vi følger, er det efter min mening ikke nødvendigt at gøre foranstaltninger, som allerede er strenge nok, endnu mere restriktive. Det samme gælder for , som på engelsk betyder den dømmende dommer, og som på italiensk også kan betyde undersøgelsesdommeren. Derfor ville det være hensigtsmæssigt at finde ud af, om vi giver nogle beføjelser, der også vedrører undersøgelsesdommeren - og jeg håber ikke, at det forholder sig sådan - eller om disse beføjelser udelukkende gælder for den dømmende dommer. Alle disse problemer ville uden det hastværk, som vi er blevet påtvunget ...
Formanden.
   - Vi skal sørge for, at alle sprogversioner er i overensstemmelse med den engelske version, som er den gældende.
Echerer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i forbindelse med ændringsforslag 53 vil jeg også gerne påpege, at det er den engelske version, som er gældende. Det betyder altså, at er den rette ordlyd.
Formanden.
   - Det tager jeg ad notam. Igen, vi sørger for, at alle sprogversioner er i overensstemmelse med den gældende version.
Von Boetticher (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, Rådet planlægger at oprette et grænseagentur. Parlamentet har udviklet en alternativ model hertil, men vi er alle klar over, at Rådet vil sætte sig ud over det. Frem for alt vil jeg gerne gøre kollegerne fra Budgetudvalget opmærksom på, at dette agentur foruden de 27 personer, som arbejder der, skal kontrolleres af 27 medlemmer af et forvaltningsråd og af et eksekutivråd, som består af fem medlemmer. Det er et bureaukratisk monster, som Kommissionen og Rådet er i gang med at skabe her! Budgetudvalget bør, før det frigiver midler til dette agentur, drøfte det intensivt med Rådet endnu en gang. Selv om vi støtter fremskridt på dette område, kan vi altså bare ikke arbejde på den måde i Europa. Jeg håber, at Budgetudvalget vil bakke os op i dette spørgsmål.

Bastos (PPE-DE ),
   Hr. formand, der er en aftale med Socialdemokraterne om, at betragtning G skal slettes, og at den skal være en del af en pakke, der omfatter ændringsforslag 7. Nu, hvor ændringsforslag 7 er vedtaget, bør det godkendes, at betragtning G slettes. 
Formanden.
   - Ved ændringsforslag 2 foreslås betragtning G slettet, det er korrekt.
 - Afstemningen er afsluttet.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for denne betænkning, der, uden ændringsforslag, indeholder forslag om at godkende Kommissionens forslag om at kodificere Rådets beslutning 78/774/EØF om visse tredjelandes virksomhed på søtransportområdet. Rådets beslutning tilstræber at etablere informationsordninger med henblik på at holde Fællesskabets institutioner underrettet om den virksomhed, der udøves af flåder hjemmehørende i tredjelande, hvis adfærd skader medlemsstaternes søfartsinteresser, og især for så vidt som denne virksomhed skader konkurrenceevnen hos de medlemsstaters flåder, der deltager i international skibsfart. Denne informationsordning skal lette en konsultation på fællesskabsplan.
For derfor ikke at ødelægge substansen i de love, der skal kodificeres, er Kommissionens forslag begrænset til at samle dem i ét dokument kun underlagt de formelle ændringsforslag, som kræves ved den egentlige kodificeringsproces. Denne proces bør også tjene som præcisering, eftersom Rådets beslutning er blevet væsentligt ændret adskillige gange. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning bifalder Kommissionens forslag til forordning, der tilstræber at forberede de vestlige Balkanlande på deres fremtidige tiltrædelse ved at gøre dem bekendt med politikkerne og arbejdsmetoderne i EU. Mere specifikt kan alle fysiske og juridiske personer fra medlemsstaterne, der er omfattet af forordning (EF) nr. 2666/2000, deltage i tilbud, der organiseres i henhold til EF-programmerne for førtiltrædelsesstøtte. Dette forslag bringer derfor nyt liv i stabiliserings- og associeringsprocessen. Disse foranstaltninger omhandler det, der blev godkendt på Rådets møde i Thessaloniki. Jeg stemte derfor for denne betænkning. 

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Indførelsen af den nye finansforordning forudsatte vedtagelse af grundlæggende instrumenter til en række tilskud, der til dato er blevet finansieret uden at skulle have deres eget retsgrundlag.
Formålet med dette forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse er at oprette et EU-handlingsprogram til fremme af aktioner til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser - Hercule-programmet. Programmet finansierer i sidste ende særlige foranstaltninger og omfatter tilskud til de instanser, der arbejder på dette område.
Forslaget til afgørelse forbedres ved denne betænkning, og den fortjener som sådan vores støtte. For det første er betænkningen i overensstemmelse med budgetmyndighedens afgørelser, der blev truffet i slutningen af sidste år, med andre ord et handlingsprogram for 2004-2006, der finansieres med ikke mindre end 12 millioner euro. Den indeholder forslag om, at tilskuddene efterfølgende fordeles i overensstemmelse med målene (teknisk støtte, uddannelse, udveksling af specialiseret personale og seminarer og konferencer), og at OLAF's rapportering vedrørende udførelsen af og målene med det nuværende program skal videreføres. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette forslag til afgørelse tilstræber at etablere et EU-handlingsprogram til fremme af aktioner til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (Hercule-programmet), og jeg går naturligvis ind for det.
Programmet omfatter på den ene side tilskud til lejlighedsvise aktiviteter, f.eks. studieordninger, konferencer eller uddannelse og på den anden side tilskud til instanser på dette område, f.eks. foreninger, der er oprettet for at fremme beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser.
Den nuværende proces med at reformere Kommissionen, og især vedtagelsen af den nye finansforordning, der finder anvendelse på Fællesskabets almindelige budget, kræver vedtagelse af grundlæggende instrumenter til en række tilskud, der til dato er blevet finansieret uden at være omfattet af et specifikt grundlæggende instrument. Af de tilskud, der fremover skal være omfattet af et grundlæggende instrument, er der adskillige, som er ydet af Kommissionen til beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Formålet med dette forslag er at oprette det grundlæggende instrument ved at etablere et EU-handlingsprogram for Kommissionens tilskud på dette område.
Formålet med dette forslag er at sammensætte et grundlæggende instrument af denne art for derved at etablere et EU-handlingsprogram for fordelingen af Kommissionens tilskud på dette område. Mere specifikt, de nødvendige foranstaltninger inden for forebyggelse og bekæmpelse af bedrageri mod Fællesskabets finansielle interesser i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 280 ...

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Parlamentet godkendte i december budgettet for 2004 - både Fællesskabets budget for de 15 EU-lande og, i samarbejde med Rådet, vejledende værdier for udvidelsen med 10 nye medlemsstater. Der var derfor fokus på et fællesskabsbudget for 25, selv om udvidelsen først finder sted i maj.
Formålet med dette forslag til ændringsbudget er at angive faste beløb til de 25 EU-lande. Spørgsmålet her er ikke blot teknisk, men det er heller ikke overvejende proceduremæssigt.
Hovedspørgsmålet er indholdet i det første budget for et udvidet EU, der omfatter lande, hvor den gennemsnitlige indkomst pr. person er betydeligt lavere end det nuværende EU-gennemsnit, et budget med betalingsudgifter, der hæves til inflationsniveauet, det laveste budget, i faste priser, siden 1987, et budget, der ikke blot ikke kan bidrage til økonomisk og social samhørighed, men også instituerer diskrimination mod de nye medlemsstater, et budget, der er et dårligt eksempel på Parlamentets rolle som budgetmyndighed, da det år efter år accepterer nedskæringer og omgrupperinger, som trods agtværdige protester stemmer med målene i "chartret for de seks".
Dette budget lover ikke godt for de finansielle rammer for 2007-2013. Det er kendetegnet ved politiske mål, der domineres af den voldsomme fokuseren på konkurrenceevne, og hvor de sociale spørgsmål erstattes af militær- og sikkerhedsspørgsmål. Det ville være vanskeligt for et budget at være mere eksplicit. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Skovbrandene sidste sommer i Portugal trak et spor af død og ødelæggelse efter sig - 11 % af skovene og 5 % af Portugal brød i brand. Det viser et klart behov for at finansiere foranstaltninger til forebyggelse af skovbrande med henblik på bevarelse af EU's rige og omfattende skove, især i de sydlige medlemsstater og Middelhavsområdet, der rammes af sådanne brande hvert år.
Der er imidlertid også brug for hensigtsmæssige foranstaltninger på fællesskabsplan. Det nye program for beskyttelse af skovene, Forest Focus, som blev vedtaget sidste år og løber indtil 2006, omfatter foranstaltninger til bekæmpelse af forurening af skovene. De foranstaltninger, der er nødvendige til forebyggelse af skovbrande, er imidlertid overladt til udvikling af landdistrikterne, hvilket dermed undergraver kontinuiteten i de foranstaltninger, der er finansieret hidtil.
Man må ikke glemme, at Parlamentet i diverse beslutninger har anmodet om yderligere midler til programmet for beskyttelse af skovene og medtagelse af foranstaltninger til forebyggelse af brande. Vi beklager derfor, at man ikke udnyttede muligheden for at overveje behovene i forbindelse med udvidelsen, da referencebeløbene til programmet blev tilpasset, for at justere målene og øge bevillingerne. Trods den store stigning i skovområdet i EU er der kun suppleret med 4 millioner euro for de 10 nye medlemsstater til den nuværende klatskilling på 61 millioner euro for denne periode ...

Ribeiro (GUE/NGL ),
    Det blev under budgetproceduren for 2004 aftalt, at vi skulle revidere referencebeløbene for de 29 fællesskabsprogrammer, der blev vedtaget i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning, for at tage hensyn til behovene i de 10 nye lande i perioden 2004-2006, da disse beløb kun var fastsat for de nuværende 15 medlemsstater.
På forligsmødet den 24. november enedes Rådet og Parlamentet om at hæve referencebeløbene med 2,58 millioner euro, kun omkring 30 millioner mindre end Parlamentets oprindelige forslag.
Det må imidlertid ikke ses som en sejr, da Parlamentets oprindelige forslag var i overensstemmelse med grænseværdierne i de finansielle overslag. Mange af disse programmer, der blev vedtaget i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning, var blevet underfinansieret for de 15 medlemmer, og vi skulle have benyttet lejligheden til at foretage generelle rettelser til programmerne og i visse tilfælde til de egentlige mål. Vi henviser til supplerende programmer til aktiviteter i medlemsstaterne på områder som det sjette forsknings- og udviklingsprogram, rammeprogrammet for kultur, Forest Focus til beskyttelse af skovene, Life III, folkesundheden, ungdom, uddannelse, herunder Sokrates, og mange andre.
Denne betænkning, der er den ene af fem, underbygger en aftale, der ikke lever op til det, der kræves, med Parlamentets direkte medvirken, og det fordømmer vi. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Omkring 15 % af befolkningen i EU - over 57 millioner mennesker - lever tæt på fattigdomsgrænsen. Alene i Portugal lever over to millioner mennesker - over 20 % af befolkningen - tæt på fattigdomsgrænsen. Så længe der ikke gøres noget for at lette den alvorlige indkomstmæssige ulighed og store arbejdsløshed, der rammer over 14 millioner mennesker, stiger risikoen for fattigdom og social udstødelse, og den vil stige yderligere ved udvidelsen med 10 lande, hvor den gennemsnitlige indkomst er lavere end i Fællesskabet.
Det er derfor beklageligt, at Fællesskabets program for foranstaltninger til bekæmpelse og forebyggelse af udstødelse kun finansieres med 75 millioner euro i perioden 2002-2006, med andre ord gennemsnitligt 15 millioner euro om året for de nuværende 15 medlemsstater. Endnu værre er det, at den tilpasning, der er foretaget for at tage hensyn til behovene i forbindelse med udvidelsen, kun er 10 millioner euro, eller 2 millioner om året.
Parlamentets medvirken til denne tilstand er beklagelig, da bekæmpelsen af social udstødelse og fattigdom burde være en af hovedprioriteterne, også under hensyntagen til de begrænsede mål i det nuværende program. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for den foreliggende pakke med Kommissionens forslag (ét forslag for hver type retsakt, nemlig afgørelse, beslutning, forordning, og et andet om forslaget om at tilpasse referencebeløbet i det sjette Euratom-rammeprogram) med henblik på at ændre referencebeløbene i de programmer, der er vedtaget i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning, for at tage hensyn til udvidelsen.
Ved at revidere de finansielle overslag for 2000-2006 for at tage hensyn til udvidelsen skal Parlamentet og Rådet - med udgangen af budgetproceduren for 2004 og i overensstemmelse med proceduren med fælles beslutningstagning - revidere referencebeløbene for de programmer, der er vedtaget i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning, inden for de maksimale grænser for ovennævnte tilpasning og revidering af de finansielle overslag.
Jeg mener, at det ekstra beløb, der er foreslået - 2,58 millioner euro ud over det oprindelige budget på 26,7 millioner euro - opfylder finansieringsbehovene i forbindelse med den nuværende udvidelsesproces til denne vigtige programpakke, der er vedtaget i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning under udgiftsområde 3 i de finansielle overslag (interne politikker). Resultaterne var i visse tilfælde fremragende og fortjente derfor stor ros og i overensstemmelse hermed vores enstemmige støtte. 

Queiró (UEN ),
    Når et officielt fartøj fra en medlemsstat på åbent hav opdager og forfølger et fartøj, der mistænkes for ulovlig narkotikahandel, og som sejler under en anden flagstat, må det i henhold til lovgivningen på nuværende tidspunkt ikke skride ind uden flagstatens forudgående godkendelse. Som følge af nødvendigheden af forudgående tilladelse og den tid, det tager at opnå en sådan, ender mange operationer til bekæmpelse af narkotikahandel på åbent hav i fiasko.
Det grundlæggende formål med det spanske initiativ skal ses på denne baggrund. Det formål er intet andet end en forøgelse af samarbejdet mellem EU's toldmyndigheder om bekæmpelse af handel med narkotika og psykotroper ved at gøre det muligt, i særligt presserende tilfælde, for et officielt fartøj fra en medlemsstat at skride ind på åbent hav mod et fartøj, der sejler under en anden flagstat, hvor der er god grund til at mene, at fartøjet anvendes til ulovlig narkotikahandel, uden forudgående tilladelse fra den pågældende flagstat.
Selv om dette initiativ er begrænset til overtrædelser som følge af ulovlig narkotikahandel på åbent hav og i lyset af de ændringsforslag, der er tilføjet af ordføreren - om end vi ikke bifalder dem alle - stemte jeg for denne betænkning. 

Coelho (PPE-DE ),
    Der har været en dramatisk stigning i den ulovlige indvandring og menneskehandel i de sidste årtier. Vi er derfor nødt til at finde nye måder at bekæmpe den type kriminalitet på.
Det er vigtigt at være særligt opmærksom på situationen for ofrene for denne type kriminalitet. De skal ydes beskyttelse og hjælp, især hvis de er mindreårige eller kommer fra en tilsvarende sårbar gruppe. Disse immigranter udnyttes af forbrydere, og det er i kraft af deres ulovlige status meget vanskeligt for dem at flygte, da de ofte er bange for at kontakte de relevante myndigheder.
Jeg bifalder dette direktiv, da jeg mener, det i høj grad bidrager til at hjælpe ofrene og fange de kriminelle. Kortvarige opholdstilladelser skal ydes til ofrene for aktiviteter, der fremmer ulovlig indvandring eller menneskehandel, som samarbejder med de kompetente myndigheder.
Generelt er formålet med ændringsforslagene at forbedre situationen for ofrene. Det har været foreslået at give dem betænkningstid, at gøre det muligt for dem at overveje, om de ønsker at samarbejde, hvilket kan være vanskeligt i lyset af de vanskeligheder, de måtte have, ikke kun med hensyn til deres situation, men ...
Schröder, Ilka (GUE/NGL ),
    Jeg støtter idéen med at hjælpe ofrene for menneskehandel. Det er imidlertid ikke det eneste, som dette direktiv vedrører. Det tvinger ganske enkelt ofrene til at samarbejde med politiet i kraft af trusler om udvisning. Omfattende vidnebeskyttelse bør i stedet sikre permanent opholdstilladelse og dermed fuld adgang til læge- og socialhjælp uden forhåndsbetingelser.
Der skal skelnes klart mellem handel med mennesker og indsmugling af immigranter. Handel betyder blot at hjælpe immigranter med at komme ulovligt ind i Fort Europa - med henblik på fortjeneste eller som velgørenhed. Handel er baseret på en beslutning om at immigrere, men ender ofte i ekstremt udnyttende kapitalistiske arbejdsforhold senere hen. Illegal indvandring er blot en forståelig reaktion på EU's bestræbelser på at beskytte sig mod immigrationsstrømme som følge af global fattigdom, krig og kapitalistisk udnyttelse. Illegal indvandring er sædvanligvis den eneste måde at komme ind i EU på.
Hvis De virkelig ønsker at hjælpe ofrene for handel og udnyttelse, bør De ikke gemme Dem bag de europæiske retshåndhævende myndigheders interesser og lade ofrene nøjes med kortvarige opholdstilladelser.
Fri adgang til EU bør i stedet være en del af den frie verden, så folk har fri bevægelighed. 

Queiró (UEN ),
    Kommissionens meddelelse, som denne betænkning er baseret på, skal forbedre kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten i lyset af behovet for at imødegå den naturlige stigning i opgaver som følge af udvidelsen og for at tage udvidelsen af EU's i betragtning. Kommissionen foreslår forskellige tiltag, der skal forbedre kontrollen med gennemførelsen af fællesskabsretten. Meddelelsen indeholder en detaljeret beskrivelse af, hvad der er omfattet af den forebyggelse, som sker i tæt og gensidigt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Den indeholder også en beskrivelse af betingelserne for en effektiv forvaltning af kontrollen, og hvordan overtrædelserne håndteres, hvilket får endnu større betydning efter udvidelsen. Endelig ses der på muligheden for en gradvis ændring af kontrolkulturen ved indførelse af forebyggelse af en sådan adfærd.
Der er naturligvis både positive og negative aspekter i hr. MacCormicks betænkning. Blandt de gode punkter var betragtning L: "... at det - hvis den lovgivende myndigheds forsøg på at opnå god kvalitet i lovgivningsarbejdet mislykkes - kan skade en korrekt forståelse og gennemførelse af fællesskabsretten" og "sit ønske om et øget samarbejde imellem Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters medlemmer"
Disse punkter var nok til, at jeg stemte for. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som angivet i betænkningen begynder den mest effektive garanti for korrekt gennemførelse af fællesskabsretten med kvaliteten af lovgivningen. Kun med lovgivning af højeste kvalitet kan loven forstås og anvendes korrekt. Passende kontrol afhænger af information, der er både kvalitativ - vedrørende den praksis, der vedtages med anvendelsen af loven - og kvantitativ, idet den rapporterer om antallet af direktiver, hvis gennemførelse eller faktiske anvendelse forsinkes med henvisning til fastsatte frister eller på anden måde er utilstrækkelig.
Hvad angår denne foranstaltning, er det vigtigt at understrege betydningen af tæt og gensidigt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Som Kommissionens meddelelse korrekt påpeger, er det ikke nok blot at straffe for overtrædelser. Det er også vigtigt, at vi forebygger sådanne overtrædelser, før de sker. Sådanne forebyggende tiltag skal indebære tættere samarbejde med de nationale parlamenter og omhyggelig overholdelse af principperne om subsidiaritet, proportionalitet og hensigtsmæssighed. 

Coelho (PPE-DE ),
    Spørgsmålet om angreb med biologiske og kemiske kampstoffer i EU-landene har især været drøftet efter terrorangrebet den 11. september. Der er vedtaget et fælles program, der skal forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne i forbindelse med vurderinger af kemiske risici, alarmer, intervention, opbevaring af interventionsmidler og på forskningsområdet.
Vi skal imidlertid være realistiske og rationelle med hensyn til de foranstaltninger, vi beslutter at træffe, hvis vi stod over for truslen om denne type angreb. Jeg mener, at vedtagelsen af budgetmæssige og juridiske initiativer skal være baseret på en klar risikoanalyse af den virkelige sandsynlighed for terrorangreb i EU.
Jeg støtter derfor henstillingen om, at der bør udføres en realistisk analyse af truslen, som kommer til at udgøre grundlaget for EU's reaktion. Den vil gøre brug af europæisk samarbejde mellem de nationale politistyrker, herunder Europol, og tage hensyn til resultaterne af samarbejdet mellem efterretningstjenesterne i bekæmpelsen af terrorisme. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Dette spørgsmål opnåede næsten fuldstændig enighed i udvalget, hvor kun to medlemmer stemte imod.
Betænkningen tilstræber at forbedre beredskabet og reaktionen på angreb med biologiske og kemiske kampstoffer. Den konkluderer, at et effektivt system mod et sådant angreb skulle være baseret på fire søjler: effektivt system til tidlig alarmering, effektivt varslingssystem, et godt udbygget offentligt sundhedsvæsen, og katastrofeberedskabsplaner. Det, der faktisk kræves, er effektive rammer for reaktioner i tilfælde af katastrofer, der er langt mere vidtrækkende end et lager af vacciner, hvilket ved første øjekast synes at være en enkel løsning, men som ikke er en garanti for succes.
Jeg stemte derfor for. Terror er siden 11. september blevet en virkelig trussel. Som følge af uforudsigeligheden skal bekæmpelsen af terror ske i form af forebyggelse. Jeg lykønsker hr. Schmid med betænkningen, men vil også foreslå en noget anderledes tilgang. Der bør træffes foranstaltninger for at imødegå biologiske og kemiske angreb. Borgerne vil være beskyttet mod terrorangreb af enhver art, hvis sådanne angreb kan neutraliseres i tide. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den foreliggende betænkning stiller så mange spørgsmål, at det ville være umuligt at dække alt under denne korte stemmeforklaring. Ikke desto mindre, selv om jeg ikke er enig i vægten af visse forudsætninger og forslag i betænkningen, fortjener den ros for sin kritik af den nuværende undertrykkelse af rettigheder og beskyttelsen af privatlivets fred og databeskyttelsen - som følge af foranstaltninger, der er vedtaget i visse lande under foregivende af "bekæmpelse af terror" - der undergraver de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder.
Jeg vil gerne fremhæve betænkningens kritik af den aftale, der forhandles mellem EU og USA om overførsel af transatlantiske passageroplysninger, som den finder ulovlig. Betænkningen kritiserer også holdningen i Kommissionen og visse medlemsstater, som "giver indtryk af en substantiel medskyld i overtrædelsen af loven og legalitetsprincippet". Som følge heraf kan personoplysninger, uden informering af den pågældende eller dennes accept, overføres af eller være tilgængelige direkte eller systematisk for tredjemand. Jeg vil også gerne påpege behovet for effektivt tilsyn med Europol og Eurojust, bekymringen omkring styrkelsen af SIS og omkring projekter om at øge kapaciteten og beføjelserne i SIS II og ængstelsen over udviklingen i brugen af personlige biometriske data. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om jeg ikke er enig i ordlyden i visse dele af denne betænkning, mener jeg imidlertid, at betænkningen indeholder en række forslag, der skal opretholde værdigheden hos de indsatte i forskellige EU-lande, forbedre de betingelser, de tilbageholdes under, og hjælpe dem med at blive reintegreret i samfundet.
Betænkningen indledes med et alarmerende billede af situationen i forskellige dele af EU vedrørende aspekter som overbelægning, forøgelse i antallet af indsatte, stigning i antallet af indsatte, der afventer definitiv domsfældelse, stofmisbrug og et øget antal selvmord.
Betænkningen indeholder forskellige overordnede henstillinger, som jeg bifalder, heriblandt den indsattes ret til at have adgang til en advokat, den indsattes ret til sundhed og sikkerhed, til anstændige fængslingsvilkår, til professionel og social reintegrering, en henstilling om beskyttelse af mindreårige og særlig beskyttelse af gravide kvinder og mødre til små børn samt en henstilling om, at fængselspersonalet skal uddannes og have anstændige arbejdsbetingelser. Hvis disse henstillinger gennemføres, vil de hjælpe med til at løse de alvorlige problemer, der findes. 
Roure (PSE ),
    Situationen i de europæiske fængsler er alarmerende! Den betænkning, som vi i dag skal tage stilling til, nævner en kraftig forøgelse i antallet af indsatte, overbelægning, stigning i antallet af udenlandske indsatte og indsatte, der afventer definitiv domfældelse.
I en beretning fra Europarådet nævnes også den vedvarende mishandling, fængselsstrukturernes manglende tilpasning og utilstrækkelighed, aktivitetsmulighederne og den tilbudte sundhedspleje samt udviklingen af narkomani.
Jeg støtter udarbejdelsen af et europæisk fængselscharter, som indeholder forpligtelser for landene. Vi anmoder medlemslandene om at frigøre midler til modernisering af fængslerne og til en mere velegnet uddannelse af politiet og fængselspersonalet. Vi foreslår øget brug af alternativer til fængsling og muligheden for, at Europa-Parlamentets medlemmer kan aflægge besøg i fængslerne.
Mine ændringsforslag, der blev stillet i udvalget, er alle blevet vedtaget og sigter mod at skærpe betænkningen på flere punkter. Vi bør sikre adgang til strukturer til forberedelse af reintegrering for at nedsætte risikoen for, at den indsatte på ny begår lovovertrædelser. Det er vigtigt at øge beskyttelsen mod vold fra medindsattes side og forebyggelsen af selvmord. De mindreårige og kvinderne, særligt gravide kvinder eller småbørnsmødre, skal have særlig beskyttelse.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg går naturligvis ind for de indsattes grundlæggende rettigheder, og jeg er bekendt med problemerne omkring overbelægning, antallet af dødsfald, selvmord og mishandling samt de utilstrækkelige forhold i fængslerne, som tvinger os til at overveje behovet for en række foranstaltninger på dette område.
Dette område henhører imidlertid alene under medlemsstaterne. I overensstemmelse med nærhedsprincippet stemte jeg derfor imod. 

Bastos (PPE-DE ),
    Rådets fælles holdning ligger på linje med de holdninger, der tidligere er vedtaget af Parlamentet. Den indeholder imidlertid to punkter, som vi gerne ser ændret, så anden fase af Daphne-programmet (2004-2008), der allerede er seks måneder bagud, kan komme i gang.
For det første lægger Rådets forslag alt for meget vægt på voldsmænd, hvilket skaber en yderligere målgruppe på samme niveau som voldsofrene. Vi bifalder behovet for at oprette behandlingsprogrammer, der også er rettet mod voldsmænd, og beder som sådan om, at der kun henvises til disse i afsnittet om behandlingsprogrammer, der er rettet mod både ofre og mennesker i risikogruppen samt dem, der har begået vold.
Det andet punkt er oprettelsen af et støttecenter for ngo'er, så de kan forbedre deres projekter, oprette forbindelser med andre aktører og nyde gavn af regelværket i forbindelse med Daphne-programmet. Bestemmelsen om teknisk støtte er vigtig i denne anden fase af programmet, især for de ngo'er, der deltager for første gang, med andre ord dem fra de nye medlemsstater. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om de fleste af Parlamentets forslag om en udvidelse af Daphne-programmet indtil 2008 allerede var accepteret, og selv efter at finansieringen var blevet øget til 50 milliarder euro, stemte vi for ordførerens holdning. Vi skal trygle Kommissionen om at fastholde balancen i dens forslag med hensyn til ofre og angribere og sikre, at de ikke placeres på samme niveau.
Vi er også enige i de ændringsforslag, som ordføreren har stillet for at sikre, at de nye medlemsstater også kan nyde godt af dette program, ikke mindst gennem etableringen af et støttecenter, der skal hjælpe ngo'erne med at planlægge deres projekter og oprette forbindelser, især dem, der deltager for første gang.
Det er imidlertid vigtigt, at regeringerne i medlemsstaterne er særligt opmærksomme på dette problem og ikke overlader kampagnen for bekæmpelse af vold til ngo'erne alene. Et nyligt program på en fransk tv-kanal kritiserede også, at der ikke var lanceret en oplysningskampagne mod vold på den pågældende kanal. Der findes en sådan kampagne i Spanien, og dog er over 60 kvinder døde i de seneste år, og dette år følger et lignende mønster. Situationen er nøjagtig den samme i Portugal som i Spanien. 
Hudghton (Verts/ALE ),
   . - Parlamentet har længe støttet udviklingen af anden fase af programmet til bekæmpelse af vold mod kvinder og børn samt menneskehandel med særlig fokus på kvinder og unge piger, der kan være ofre for misbrug.
Jeg bifalder Rådets støtte til programmet og accept af nogle af Parlamentets forbedrende ændringsforslag (herunder forøgelse af budgettet). Jeg støtter teksten fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder og er sikker på, at Parlamentet vil acceptere en afbalanceret betænkning, der vil sikre, at de nye medlemsstater kan få fuld fordel af foranstaltningerne, og at deres specifikke behov tages i betragtning. 
Stirbois (NI ),
    Dagen efter den dag, der er forbeholdt kvinders rettigheder, glæder jeg mig over at kunne konstatere, at Europa-Parlamentet også er interesseret i dette emne. Ikke mindre end tre betænkninger om dette emne er under afstemning denne formiddag.
Desværre er det ofte blot generelle betragtninger og fælles punkter, der bliver nævnt. Det er tilfældet i betænkningen om bekæmpelse af vold mod kvinder, børn og unge. For på en effektiv måde at tage fat på denne form for vold er det ikke blot nødvendigt at interessere sig for ofrene, men ligeledes også for voldsmændene. Og først og fremmest er det vigtigt at forstå de sociale, familiære, økonomiske og endda religiøse grunde til vold og anvendelse af vold. Betænkningen begrænser sig til at konstatere en markant stigning i antallet af voldssager og interesserer sig ikke for de reelle årsager hertil, der meget ofte er identiske.
Vold mod kvinder kan ikke fjernes uden at anfægte de faktorer, der direkte eller indirekte gør, at kvinder bliver underdanige. Jeg tænker i særdeleshed på kvinders status i islam, som er en status med underlegenhed og underdanighed. Kvindens rettigheder kan dog under ingen omstændigheder komme i anden række.

Raschhofer (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte for ændringsforslag 101 eller 55 og 53 ved dagens afstemning om direktivet om beskyttelse af ophavsrettigheder. Det handler om, at den øgede patentbeskyttelse på en måde indføres ad bagdøren, og at der hermed fortsat ydes støtte til den stærke magtposition, som store udbydere indtager, mens mange små udbydere ikke længere vil kunne operere på markedet med succes. De har nemlig ikke råd til lange proceduregange og patentrettigheder. Desuden handler det om direktivets anvendelsesområde, hvori man sigter mod at regulere brud på ophavsrettighederne. Jeg mener, at disse er givne, når det drejer sig om erhvervsmæssige formål med direkte og indirekte økonomiske fordele. Derfor stemte jeg for ændringsforslag 53.
Det passer ikke, at man opnår større retssikkerhed med dette direktiv, for der mangler en klar og fælles definition. Hvis hensigten er at komme tættere på Lissabon-målene, har EU brug for en patentlovgivning, som beskytter finansielt svage, hovedsageligt små virksomheder og opfindere, hvorved innovationen fremmes. Men EU har ikke brug for en patentlovgivning, som vil medføre en monopolisering af patentrettighederne.
Berthu (NI ),
    Forordningen om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan krænker de grundlæggende principper, som jeg remsede op i går under forhandlingen, og også en række proceduremæssige bestemmelser i traktaten.
Til dette sidste punkt kan man anføre, at forordningen krænker artikel 202 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, som fastsætter, at gennemførelsesbeføjelser kan tildeles Kommissionen, men ikke Europa-Parlamentet. Den krænker også traktatens artikel 198, som fastsætter, at "medmindre andet er fastsat i denne traktat, træffer Europa-Parlamentet sine afgørelser med absolut flertal af de afgivne stemmer." Men bestemmelsen i forordningens artikel 5 fastsætter, at Europa-Parlamentet kontrollerer, om betingelserne om finansiering opfyldes "med et flertal blandt medlemmerne", selv om traktatens artikel 191 ikke giver Europa-Parlamentet bemyndigelse hertil. Derfor er det naturligvis ulovligt.
Dimitrakopoulos-betænkningen forsøger at rette dette misforhold ved i forretningsordenen for Europa-Parlamentet at genindføre kravet om afstemning "med et flertal af de afgivne stemmer". Men det gør blot forvirringen værre og fordobler modsætningerne.
Vi må håbe, at alle disse fejl giver Domstolen anledning til at erklære, at denne ubelejlige og dårlige forordning er i strid med traktaten.
Butel (EDD ),
    De europæiske politiske partier eller mere præcist den næring, som skal tjene til deres finansiering, giver os et fortvivlende billede. Jeg hører således fru Voynet erklære sin tro på Europa ved at skabe et europæisk miljøparti og give udtryk for sin bekymring over borgernes manglende kærlighed til Europa. Jeg tvivler på, at denne kærlighed, som optager De Grønne og alle de øvrige europæiske politiske partier, der er ved at udvikle de strukturer, der er nødvendige for at kunne skille sig ud, vil forøge kvaliteten af EU's demokrati.
Den betænkning, som Udvalget om Konstitutionelle Anliggender har udarbejdet, er et sammensurium og et juridisk misfoster, som ligger i forlængelse af forordning (EF) 2004/2003, der blev vedtaget den 4. november 2003 efter talrige drøftelser. Forordningen er i øjeblikket genstand for en appel ved Domstolen, som er indgivet af flere kolleger og jeg selv. Medlemmerne af partiet Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition fra EDD-Gruppen modsætter sig altså med samme beslutsomhed denne nye forordning. Derimod kan vi i de nye politiske og finansielle ansvarsområder, som Europa-Parlamentets Præsidium - der både er dommer og part i sagen - tildeles, se en kilde til beskæftigelse og yderligt arbejde på meget kort sigt for Revisionsretten og OLAF.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som vi kan se, er Parlamentet tildelt "en ny opgave, som adskiller sig fra de "klassiske" opgaver", hvor "Parlamentet udøver "eksterne" beføjelser", med andre ord fører tilsyn med de "europæiske politiske partier". Dette ville f.eks. skabe proceduren med "sanktionering" af et "europæisk politisk parti", der ikke længere overholder de "principper, som Den Europæiske Union bygger på".
Selv om betænkningen forsøger at få os til at tro, at den er af teknisk art, mener jeg, at den derimod i allerhøjeste grad er særdeles politisk. Den iværksætter "statutten for og finansieringen af de politiske partier på europæisk plan", som opstiller - og dette er vigtigt - en bestemt model for det europæiske politiske parti og opretter procedurer for adgangen til finansiering, til hvilken der skal opfyldes diskriminerende betingelser.
Der er mange aspekter, der skal omfattes, men det er vigtigt at nævne, hvor mærkeligt det er, at Parlamentet står for denne proces, da det skal være dommer og den dømte, og dette ifølge kriterier og procedurer, der kan føre til eksklusion af helt og holdent politiske årsager.
Jeg vil også gerne påpege, at det oprindelige mål med hele denne proces var at omgå Revisionsrettens kritik af finansieringen af visse grupper i Parlamentet af deres respektive "europæiske partier". Denne løsning er pålagt af de dominerende spillere i EU uden virkelig støtte, hvorfor vi stemmer imod. 
Gollnisch (NI ),
    Det lader til, at Europa-Parlamentet i denne sag ignorerer, at der er indgivet tre appeller fra forskellige politiske grupperinger med henblik på undersøgelse af lovligheden i forordningen om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan.
Det er altså vigtigt hurtigt at gøre opmærksom på, at disse partiers eksistens langtfra er sikker, og at denne forordning krænker en lang række principper som f.eks. principperne om lighed, tanke- og trosfrihed, demokrati, deling af magten, politisk pluralisme og subsidiaritet.
Det nye system vil først og fremmest gøre det muligt at tildele finansieringen af disse partier ikke ud fra objektive kriterier, men ud fra teleologiske kriterier og politiske formål. Kravet til partierne om at overholde "de principper, som Den Europæiske Union bygger på", vil medføre, at de, der ikke hører til en særlig politisk doktrin, bliver afskåret fra enhver form for finansiering. Ydermere er denne kontrol foreslået af Europa-Parlamentet og skal kontrolleres af Europa-Parlamentet. Europa-Parlamentet kan ikke dømme og være part på samme tid. Det nye system vil for øvrigt medføre alle mulige former for diskrimination. Med indførelsen af meget høje grænser for etableringen af et politisk parti på europæisk plan forsøger man automatisk at forhindre nye grupperinger. I forordningen er det dommeren, der er konge til skade for ligheden. Ønsker Europa-Parlamentet virkelig at respektere demokratiet? Så afvis dog alle forsøg på at skade den politiske pluralisme.
Pasqua (UEN ),
    Den betænkning, som vi har fået forelagt, indeholder de første bestemmelser om gennemførelsen af forordningen om statut for og offentlig finansiering af partier på europæisk plan, der blev vedtaget i juni 2003. I betænkningen fastsættes det faktisk, at Europa-Parlamentets instanser skal have bemyndigelse til at tildele den offentlige finansiering til de europæiske partier.
Selv om jeg har godkendt den pågældende forordning, kan jeg ikke denne gang tilslutte mig betænkningens indhold, som giver Europa-Parlamentets Præsidium bemyndigelse til tildeling og forvaltning af fællesskabsmidlerne. Den anførte begrundelse, nemlig at Præsidiet allerede varetager de finansielle spørgsmål i forbindelse med Europa-Parlamentets interne struktur, er ikke tilstrækkelig overbevisende.
I forordningens artikel 3, litra c), gøres finansieringen af partierne til et meget politisk spørgsmål, da tildelingen af fællesskabsmidlerne er betinget af en forpligtelse til politisk loyalitet, hvis udformning ikke indeholder alle de nødvendige garantier om upartiskhed, så langtfra.
Derfor er det fuldstændig uacceptabelt, at Præsidiet, som er den bureaukratiske instans, hvor kun nogle enkelte politiske retninger er repræsenteret, skal være det organ, der skal træffe beslutninger om bevillinger eller udsættelse af den offentlige finansiering. Da det er en politisk sag, bør det være den instans, der er helt åben politisk set, nemlig Formandskonferencen, der har bemyndigelse på dette område.
Patakis (GUE/NGL ),
    Vi stemmer imod betænkningen af Dimitrakopoulos, fordi den fuldfører procedurerne for fremme af hovedidéen bag statutten for de europæiske partier og finansieringen heraf, det vil sige fremme af organer og mekanismer, som "skaber en europæisk bevidsthed" og giver næring til den opfattelse, at den kapitalistiske befolkningsfjendtlige politik er den eneste vej frem.
Andre opfattelser må ikke komme til udtryk. Der tages skridt til at give systemets modstandere mundkurv på. Rettigheder ophæves, f.eks. ytringsfriheden og retten til at danne politiske partier. På grundlag af fællesskabskrav og kapitalens beslutninger gøres Europa-Parlamentet til dommer over disse partiers "politiske korrekthed".
Flertallet vil træffe afgørelse om mindretallenes eksistensberettigelse eller i hvert fald om betingelserne for, at de kan fremføre deres idéer, og om der skal afsættes midler hertil eller ikke.
Hr. Dimitrakopoulos' ændringsforslag bevæger sig i en mere konservativ retning. Mens Europa-Parlamentets Præsidium, som er nemmere at kontrollere, får alt for stor magt, får Europa-Parlamentet selv kun ret til med "et flertal af de afgivne stemmer" (ikke engang med absolut flertal blandt medlemmerne) at afgøre, om et parti respekterer EU's principper eller ikke, det vil sige, om det passer ind i EU-storkapitalen og dens system.
Vi vil stemme imod denne betænkning, fordi den forvandler Europa-Parlamentet fra at være et sted, hvor forskellige idéer mødes, til en dommer over idéers ret til at eksistere. 
Queiró (UEN ),
    Vi vil gerne sætte spørgsmålstegn ved det omstridte forhold, at beslutninger om indgåelse af politiske alliancer eller politiske partier på europæisk plan, der ikke er interne organer i Parlamentet, samt beslutninger om tildeling af tilskud til disse organisationer ligger inden for Parlamentets ubetingede kompetenceområde. Det er særlig kontroversielt, idet det er baseret på vage og elastiske kriterier, hvorved der kan træffes beslutninger udelukkende på politisk grundlag, og hvor medlemmerne både bedømmer og bliver bedømt. Det er netop, fordi Præsidiet er det organ, der har kompetence til at træffe sådanne beslutninger, at jeg har stemt imod betænkningen. Ikke alle politiske grupper repræsenteret i Parlamentet sidder i Præsidiet, men alligevel bør alle politiske grupper være med til at træffe politisk ladede beslutninger som f.eks. oprettelse af politiske organisationer, der er berettiget til EU-tilskud, ellers går det ud over gennemsigtigheden vedrørende beslutningerne. Gruppen Union for Nationernes Europa stillede derfor et ændringsforslag, der har til formål at erstatte Præsidiet med Formandskonferencen, som er det organ, der behandler spørgsmål om sådan repræsentation. Jeg stemte imod, fordi dette ændringsforslag blev forkastet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Betænkningen foran os er en imødekommelse af behovet for at ændre Parlamentets forretningsorden i lyset af de nye kompetencer inden for områderne for økonomisk forvaltning og overvågning af berettigelsen af politiske partier på europæisk plan. Efter min opfattelse vil det underminere bestemmelserne i traktaterne.
Præsidiet vil være ansvarligt for de fleste af de opgaver, som har med driften af tilskudsordningen at gøre, da Præsidiet er det organ, som har ansvaret for økonomiske og administrative spørgsmål vedrørende Parlamentets medlemmer og interne organisation.
Jeg må gentage, at der - i overensstemmelse med principperne for hensigtmæssighed og proportionalitet - er et stort behov for, at bestemmelser, især økonomiske bestemmelser, vedrørende politiske partier på europæisk plan udvides til at omfatte og finde anvendelse på alle politiske partier på europæisk plan - uden diskrimination, og uanset om de er en del af europæiske politiske partier eller europæiske alliancer af politiske partier eller ej.
Som hr. Berthu nævnte i sin mindretalsudtalelse, frygter jeg, at den nye ordning vil skabe alle mulige former for diskrimination. Jeg beklager endvidere, at ændringsforslaget stillet af Gruppen Union for Nationernes Europa, hvorved kompetencen overgives til Formandskonferencen frem for Præsidiet, blev forkastet, for det ville have givet en mere solid garanti for pluralisme og deltagelse.
Jeg har stemt imod betænkningen. 
Scallon (PPE-DE ),
    Jeg mener, at statutten for og finansieringen af politiske partier på europæisk plan strider imod subsidiaritetsprincippet. Borgerne i medlemsstaterne skal afgøre, hvorvidt de ønsker at støtte nationale politiske partier eller uafhængige repræsentanter.
Kriterierne for EU-støtte alene til paneuropæiske politiske partier udelukker og diskriminerer derved imod mindre nationale partier og løsgængere. Det er endvidere meget bekymrende, at beslutningen om, hvorvidt et parti vil få glæde af EU-støtten, vil blive truffet af en EU-institution.
Det kan da ikke være i overensstemmelse med de grundlæggende principper for demokrati og subsidiaritet. 

Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, jeg sagde tidligere, at der var tale om en oprydningsmanøvre, og jeg henledte også opmærksomheden på, at artikel 180, stk. 8, nu finder anvendelse på alle forretningsordener. Det betyder, at tallene i vores nye forretningsorden, der skal offentliggøres i god tid inden det nye Parlament - og formentlig i god tid inden det udvidede Parlament i maj - automatisk vil blive justeret til det udvidede Parlament. De pågældende tal justeres i samme forhold for det udvidede Parlament som for det nuværende Parlament. F.eks. vil antallet af medlemmer, der som minimum kræves for at fremlægge beslutningsforslag eller ændringsforslag, og som i øjeblikket er 32, stige forholdsmæssigt.
Det vil efter vores afstemning også gælde for artikel 29 i den nye version, hvori minimumsantallet for dannelse af en politisk gruppe i Parlamentet er fastsat. Tallet i den nye version er "16 medlemmer fra mindst fem lande". Det skal udvides til 19 medlemmer - eller hvad nu antallet bliver - fra mindst fem lande.
Da vi imidlertid erfarede, at det ville påvirke de eksisterende grupper i Parlamentet i forbindelse med delmødet i maj, er der fastsat en bestemmelse, der giver eksisterende grupper mulighed for at fortsætte indtil efter valget trods denne ændring af reglerne. Det betyder, at ingen af de eksisterende grupper behøver at frygte, at de bliver opløst inden valgkampen. De vil efterfølgende som alle andre grupper være nødt til at overveje deres situation i det nyvalgte Europa-Parlament efter valget på grundlag af resultatet af afstemningen. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg mener, at fru Frassoni kom med en kommentar til afstemningen om ændringsforslag 4. En række stemmer blev sat ved blokafstemning. Hvis jeg husker rigtigt, var kommentaren, at midlertidige udvalg ikke længere vil have samme status som tidligere, og at Parlamentet ikke vil have mulighed for at danne midlertidige udvalg. Har jeg ret i dette, hr. Corbett? 
Formanden.
   - Jeg ønsker ikke at starte en debat, men vil lade hr. Corbett svare kort. 
Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, jeg kan berolige alle kolleger. Fru Frassoni blandede undersøgelsesudvalg og midlertidige udvalg sammen. Jeg vil tage spørgsmålet op med hende på tomandshånd. 

Schnellhardt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg stemte imod Paulsen-betænkningen. Det havde ikke så meget med indholdet at gøre, for det kendte jeg ikke i detaljer, men det er snarere en reaktion på proceduren. Efter afstemningen i udvalget forelå der et resultat, som gjorde det umuligt at gennemføre forordningen. Det var et udtryk for de meget divergerende holdninger i Miljøudvalget. På ordførerens opfordring fremlagde Rådet en ny tekst, hvilket egentlig ikke tidligere har været gængs praksis før afstemninger i Parlamentet. Ordføreren afstemte denne tekst med fire af grupperne i Parlamentet og fremlagde den for Parlamentet på en efter min mening meget uværdig måde, hvor der blev fremlagt nye versioner af den engelske tekst hver dag i en uges tid. Først her i morges blev Parlamentet præsenteret for alle ændringer, det vil sige ændringer i form af Rådets tekst.
Det drejer sig om en helt ny lovtekst, som ikke tidligere har været drøftet i udvalget. Parlamentet havde overhovedet ikke nogen mulighed for at give udtryk for sin holdning til denne tekst i udvalget, men teksten blev derimod fremlagt for Parlamentet med det samme og gælder efter dagens afstemning med ikke-kvalificeret flertal. Hvis vi gjorde dette system til reglen, ville vi med sikkerhed få en meget hurtig procedure, som ville sætte os i stand til at klare alle lovtekster inden for fire uger. Rådet skulle blot fremlægge en tekst, hvorefter fire parlamentsmedlemmer skulle nikke anerkendende, og hele Parlamentet ville stemme for det, fordi det ikke ville være muligt at forholde sig til, hvad der egentlig stod deri.
Jeg anser denne fremgangsmåde for at være yderst farlig, for et parlament er netop kendetegnet ved, at man drøfter et emne, og ved, at der hersker meningsforskellighed. Og ikke ved, at der er nogle få personer i en gruppe, som på diktatorisk vis forklarer gruppen fra den ene dag til den anden, hvad der står i teksten, uden at der er nogen, som ved, hvad man egentlig helt præcist stemmer om.
Jeg beder Dem om at have det in mente og kun tillade denne procedure rent undtagelsesvist i fremtiden. Jeg forstår naturligvis godt, at fru Paulsen ønsker at afslutte sin betænkning, fordi hun ikke vender tilbage til Parlamentet. Det havde hun også kunnet, hvis hun havde talt med mig, men det var ikke tilfældet. Jeg beder Dem om at tage dette til efterretning og at afvise en sådan procedure i fremtiden.
Formanden.
   - Dagens afstemning under førstebehandlingen krævede blot et simpelt flertal. Hvorvidt vi havde et kvalificeret flertal er ikke relevant. Det vil være relevant på et andet tidspunkt i proceduren. Som De ved - og jeg har forstået Deres pointe - har Parlamentet suverænitet. Jeg fulgte den korrekte procedure, jeg rejste spørgsmålet over for Parlamentet, jeg fulgte ordførerens råd, jeg inviterede formanden for udvalget til at tale, et flertal ønskede at gå videre, og det gjorde jeg så, som det er min pligt. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi har for nylig været vidne til en række kriser, der involverer fødevarer og kvæg, f.eks. "kogalskab" og mund- og klovsyge, og som illustrerer behovet for at hæve standarderne for fødevaresikkerhed. Der skal vedtages relevant lovgivning, som omfatter alle dele af fødevareproduktionen og -forarbejdningen, sikrer, at forbrugerne modtager alle relevante oplysninger, og som indeholder krav om fastsættelse af officielle kontrolordninger, hvorved overholdelse af lovgivning og retsforfølgelse af de personer, der overtræder lovgivningen, sikres.
Der skal være sikkerhed, hvad angår menneskers og dyrs sundhed, ved anvendelse af fødevarer og foderstoffer. Sikkerheden skal være den vigtigste faktor - vigtigere end kommercielle formål, både med hensyn til økonomisk udbytte og lettelse af samhandelen. Der er skabt et lemfældigt klima som følge af ophævelsen af interne grænser og den gradvise handelsliberalisering, der således har ført til færre investeringer i tekniske ressourcer (som f.eks. referencelaboratorier og forskningscentre) og menneskelige ressourcer (som f.eks. erhvervsuddannelser). Det skal der sættes en stopper for.
Forordningen indgår i samme samlede indsats som andre forordninger i hvidbogen om fødevaresikkerhed, hvorved der er opstillet en række fælles målsætninger inden for området fødevaresikkerhed og fælles sanktioner på europæisk plan. Den indeholder med andre ord bestemmelser om konsekvenserne uden at sætte spørgsmålstegn ved hverken den tilgrundliggende produktionsmodel eller liberalisering.
Forslagene i betænkningen er mangelfulde trods en række velkomne forslag som f.eks. anvendelsen af samme ...
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Siden midten af 1990'erne har EU vedtaget et stigende antal normative retsakter vedrørende spørgsmål om sundhed og sikkerhed i forbindelse med fødevarer og foderstoffer som reaktion på forbrugernes stigende bekymring. Overvågning og inspektion har spillet en afgørende rolle i denne reaktion.
Der er lang vej endnu. Som ordføreren understreger, er der behov for strengere regler og et fælles lovgivningssystem, som finder anvendelse på al officiel overvågning. Formålet er øget sikkerhed, både for forbrugerne og producenterne, og denne betænkning udgør endnu et skridt i den rigtige retning for fødevaresikkerheden, især hvad angår fødevarer og foderstoffer.
Jeg er klar over, at dette er et emne, der længe har været et prioriteret område for EU, og jeg kan derfor tilslutte mig ordførerens ændringsforslag. Disse foranstaltninger vil medføre store fordele for forbrugerne. 

Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg kan på egne og fru Boogerd-Quaaks vegne konstatere, at vi stemte imod Fourtou-betænkningen ved den endelige afstemning. Det er ganske vist vigtigt, at der træffes forholdsregler mod pirateri, men de ændrede regler er meget mere omfattende. Det ville især være en fejl at lade reglerne omfatte patenter.
Vi deler også hr. Schnellhardts kritik af proceduren, en kritik, der også gælder dette punkt. Gruppen havde f.eks. meget få muligheder for at drøfte dette, før vi skulle træffe en endelig afgørelse. Der er også basis for at konstatere, at over 50 ledende eksperter inden for intellektuelle ejendomsrettigheder i Europa rettede en appel til Parlamentet, da man ønskede, at Parlamentet skulle se nøje på dette, men det har vi ikke gjort.
Man kan også sætte spørgsmålstegn ved retsgrundlaget, eftersom det gælder proceduren. Man har som regel ikke godkendt sådanne procedurer i Fællesskabet på basis af EF-traktatens artikel 95. Jeg kan altså konstatere, at vi har fået et regelsæt, der kan være til skade for de små virksomheder, og som ikke begrænser sig til at bekæmpe pirateri, hvilket er det vigtige. 
Raschhofer (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg stemte imod ændringsforslagene til Parlamentets forretningsorden om finansieringen af de politiske partier, og det er ikke fordi, at jeg er uenig i alt dette, men fordi det er en logisk konsekvens og fortsættelse af den linje, som jeg lagde ved at stemme imod Leinen-betænkningen sammen med mine kolleger i juni sidste år. Gennemførelsen af denne forordning er en diskrimination af de små grupperinger i Parlamentet, der ganske vist er aktive på europæisk niveau, men som alligevel ikke er at finde i nogen gruppe. Store partiforeninger modtager støtte, hvorimod de mindre ikke får noget, og dermed opstår der en kløft med hensyn til demokratisk underskud mellem disse to gruppedannelser. Vi er alle klar over, at partier og deres organisationer er afhængige af finansielle tilskud. Hermed skabes der imidlertid en ulige konkurrence mellem partierne på europæisk plan, og det kan jeg ikke acceptere. 
Turmes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har stemt imod fru Fourtous betænkning om intellektuelle ejendomsrettigheder. Jeg mener, at Europa-Parlamentet har begået en meget stor etisk fejl ved at vedtage denne betænkning i dag.
Ud over den kendsgerning at der med stemmerne fra de konservative, socialdemokratiske og liberale medlemmer af Europa-Parlamentet var et flertal for en holdning, der efter min mening lagde for meget vægt på de store, multinationale selskabers interesser i forhold til borgernes interesser i dette spørgsmål, der ofte ikke er nemt at drøfte, er der også spørgsmålet om Europa-Parlamentets troværdighed.
Hvordan skal vi reelt forklare borgerne i Europa, at ordføreren fra Europa-Parlamentet og dermed den mest fremtrædende person i forbindelse med denne sag er gift med hr. Fourtou, som er intet mindre end administrerende direktør i Vivendi Universal? Hvordan kan Europa-Parlamentet forklare sin politik til de tusinder af europæiske borgere, særligt de unge, der har opdaget den europæiske politik på dette område via e-mail, når den tillader at lade en tvivl om personlige interesser svæve over denne sag? Jeg mener, at Europa-Parlamentet i dag har begået en meget stor fejl. 
Formanden.
   - Tak, hr. Turmes.
Som De ved, har hr. MacCormick allerede stillet dette spørgsmål på en anden måde. Jeg vil videregive spørgsmålet om interesseerklæringen, herunder de familiære interesser, til Præsidiet. Og jeg vil derefter endnu en gang forlade mig på Præsidiets klogskab. Det er naturligvis et emne, der er blevet diskuteret meget her i Europa-Parlamentet. Jeg taler ikke om ordføreren eller om dagens betænkning, men om princippet. Vi bliver nødt til at undersøge dette problem.
Lund og Thorning-Schmidt (PSE ),
   Vi har stemt for fru Fourtous betænkning (A5-0468/2003) om foranstaltninger og procedurer til sikring af overholdelse af intellektuelle ejendomsrettigheder og den forhandlede kompromispakke.
Det har for os været vigtigt at sikre beskyttelsen af borgerne og deres rettigheder og samtidig bekæmpe den stigende varemærkeforfalskning, piratkopiering og overtrædelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder. Endvidere sikrer direktivet yderligere harmonisering af nationale retsforskrifter om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og bidrager til at sikre, at lovgivningen overholdes.
Kompromiset betyder, at forslaget begrænser sig til forhold af større kommerciel karakter og ekskluderer handlinger fra forbrugere, der har handlet i god tro, samt styrker personers ret til privat kopiering i overensstemmelse med copyright-direktivet. Det betyder, at dommere skal tage hensyn til intentionen bag overtrædelser, og det sikrer fortrolighed af vigtige oplysninger. Desuden er vedtagelsen i overensstemmelse med EU's globale forpligtelser i forhold til WIPO . Det betyder også, at der er proportionalitet i forslaget, og at det ikke må skabe handelshindringer.
Endelig mener vi, at det er vigtigt at vedtage forslaget inden udvidelsen. En vedtagelse efter udvidelsen kunne betyde, at kommende lovgivning først ville blive vedtaget om adskillige år, hvilket kunne lede til øget illegal aktivitet.
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Vi har valgt at stemme imod kompromiset om en harmonisering af medlemsstaternes lovgivning inden for intellektuelle ejendomsrettigheder, først og fremmest på grund af ændringsforslaget til artikel 9. Hvis forslagene om at ændre artikel 9 vedtages, strider det imod svensk retspraksis, først og fremmest princippet om fri vurdering af bevismateriale. Hvis der skal foretages så omfattende ændringer af lovgivningen og således i svensk retspraksis, mener vi, at ændringerne skal være velgennemtænkte og gennemarbejdet og ikke fremskyndes, som det sker nu. Vi er således ikke imod en ændring af lovgivningen, men mener, at ændringerne i deres nuværende form ikke er tilfredsstillende. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Det spørgsmål, der behandles i betænkningen, er vanskeligt på grund af de historiske aspekter og de vidtrækkende konsekvenser.
Vi er i høj grad modstandere af varemærkeforfalskning og piratkopiering, og vi ønsker at få indført regler til fremme af anvendelsen af opfindelser og opdagelser, som alle mennesker bør have glæde af i disse frie og retfærdige tider. Første hensyn er således beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder. Bør forfatteres rettigheder, varemærker og patenter behandles på samme måde? Selv om vi er modstandere af uretmæssig tilegnelse og kommercialisering af menneskelig viden og forhold, der hører ind under den menneskelige arv, anerkender vi, at det er vanskeligt at skabe en balance mellem de retmæssige ejendomsrettigheder og de sociale og fælles fordele af det pågældende emne. Det er i hvert fald teorien.
Selv om mekanismerne til beskyttelse af disse rettigheder ikke kan stoppe handel og misbrug, må de ikke være så lempelige, at de giver mulighed for eller ligefrem fremmer piratkopiering og varemærkeforfalskning. Et eksempel er portvin og andre oprindelsesbetegnelser af denne type, der bør etableres og bevares, idet de repræsenterer en arv, der er universel og derfor lokal og national. I forbindelse med kunstig liberalisering kan det have meget alvorlige økonomiske, sociale og kulturelle konsekvenser samt en skadelig virkning på sundheden.
Ordføreren har udvist forsigtighed, og det er med dette spørgsmål bedre at være på den sikre side. Vi har ikke desto mindre stemt imod betænkningen på grund af forkastelsen af bestemte ændringsforslag - og det vidner bestemt ikke om udvisning af forsigtighed - især de forslag, der omhandler "føderalistiske" tendenser. 
Zrihen (PSE ),
    De økonomiske operatører krænker de intellektuelle ejendomsrettigheder i kommerciel henseende ved at vildlede forbrugerne eller ved ulovligt at tilegne sig identiteten, renomméet eller de tekniske procedurer fra andre virksomheder, der har investeret meget for at opnå dem. Det er derfor legitimt, at der gives tilstrækkelig med særlige juridiske midler til bekæmpelse af dette problem.
Men nogle har ønsket at indføre for meget fleksibilitet i direktivets anvendelsesområde uden tvivl efter pres fra en række lobbyister. Det er meget farligt, for det åbner en dør til misbrug af procedurerne til bekæmpelse af plagiering mod enkeltpersoner, der f.eks. er skyldige i at have downloadet musik, som de har fundet på internettet. Procedurerne risikerer ligeledes at blive anvendt af de store virksomheder til chikane af deres svageste konkurrenter (f.eks. små og mellemstore virksomheder). Endelig kan man frygte, at nogle vil bruge dette direktiv til ad kringlede veje at komme tilbage til emner, som Europa-Parlamentet allerede har udtalt sig om, såsom generiske lægemidler eller ikke-patentering af software. Derfor har jeg stemt imod dette direktivforslag, som det ikke er lykkedes Europa-Parlamentet at ændre på tilfredsstillende vis.

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for beslutningsforslaget, da jeg naturligvis går ind for fremme af nye tekniske krav og processer, der aktivt bidrager til vedtagelse af tiltag til begrænsning af emissioner af forurenende luftarter og partikler. Formålet med forslaget er at styrke EU's krav vedrørende emissioner af forurenende luftarter og partikler fra tunge køretøjer (motorer med styret tænding i køretøjer, som benytter naturgas eller autogas som brændstof). Beslutningsforslaget er derfor et yderligere vigtigt tiltag til fremme af bæredygtig udvikling, som EU er forkæmper for.
På grund af de uheld og forsinkelser, som har påvirket denne proces, samt den hastighed, hvormed vi prøver at få accepteret ændringsforslagene til Kommissionens forslag, er der ingen mulighed for at fastsætte rammer, hvorunder operatører og virksomheder i sektoren tvinges til at overholde reglerne og underlægges relevante inspektioner. Reglerne er ikke klarlagt, og der er ikke foretaget gennemførlighedsundersøgelser, især i forbindelse med visse overvågningsmetoder. Vi må hurtigst muligt iværksætte en kampagne for at skabe opmærksomhed om problemet i samarbejde med de involverede. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Vi stemte imod ændringsforslag 1, hvis mål er at begrænse rammebeslutningens anvendelsesområde til kun at gælde grov og/eller international kriminalitet i forbindelse med narkotikahandel. Vi støtter Rådets beslutning i dens helhed og mener, at dette tillæg begrænser rammebeslutningens anvendelsesområde og derfor klart forringer Rådets tekst.
Vi vil også understrege, at Unionen bør vedtage ethvert middel til at bekæmpe brugen og salget af stoffer. Vi tolker Rådets beslutning som et forbud mod handel med narkotika og mener derfor, at de såkaldte ikke bør forekomme i EU. 
Bernié (EDD ),
   Der er tre grunde til, at vi afviser oprettelsen af et agentur for forvaltning af de ydre grænser, der skal være uafhængigt og med egen juridisk status.
For det første henhører forvaltningen af lande-, sø- og luftgrænser under medlemslandenes suveræne kompetence. De skal have hånd i hanke med indvandringsstrømmene og bekæmpelsen af menneskehandel. I Ministerrådet hersker der for øvrigt enighed om dette emne. 
For det andet bør hver enkelt medlemsstat have en repræsentant i bestyrelsen, hvor beslutningerne bør tages enstemmigt og ikke blot med flertal. Frankrig var til vores store overraskelse det eneste land, der foreslog en bestyrelse med blot 12 medlemmer, hvilket ville fratage medlemslandene deres ret til at forvalte egne grænser.
Endelig kan der efter vores mening ikke være tale om, at agenturet skal have eneret i disse spørgsmål, særligt om afvisning af illegale indvandrere fra tredjelande og oprettelsen af et europæisk grænsekorps.
England og Irland har truffet et godt valg ved at afvise at deltage i Schengen-konventionen om kontrol af ydre grænser. Den franske regering burde have haft modet til at gøre det samme.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi ved, at handel med narkotika er en trussel imod borgernes sundhed, sikkerhed og livskvalitet. Kommissionen indgik i 2001 en aftale om at træffe foranstaltninger til bekæmpelse af handelen på europæisk plan i lyset af de grænseoverskridende problemer i forbindelse med narkotika.
I den endelige aftale blev der foretaget store ændringer til Kommissionens oprindelige forslag, f.eks. fastsættelsen af nye sanktioner, der er mere i tråd med de sanktioner, som er fastsat i FN-konventionerne om narkotikaspørgsmålet, i modsætning til de begrænsede definitioner, som Kommissionen havde foreslået. Vi bifalder, at personligt forbrug af narkotika ikke gøres strafbart, selv om spørgsmålet ikke berøres så grundigt, som vi kunne have ønsket. Vi er modstandere af den europæiske arrestordre, og det er forklaringen på vores endelige stemme. 
Malmström, Paulsen og Olle Schmidt (ELDR ),
    Narkotikapolitikken er ikke harmoniseret i EU i dag, men hvert land udarbejder sin egen politik. Det forhindrer dog ikke, at narkotikaspørgsmål står højt på den politiske dagorden. Misbrug forekommer i en yngre og yngre alder, og flere og flere unge ser ingen fare i at prøve hash. Selv de såkaldte feststoffer, det vil sige de allerfarligste syntetiske stoffer, bliver mere og mere udbredt. I et grænseløst Europa risikerer vi at få endnu større narkotikaproblemer, i takt med at narkotikalegaliseringen spreder sig uden for Nederlandene. Det virker som om, mange allerede har opgivet kampen for et narkotikafrit Europa.
Det fortjener at blive gentaget, at der er en forbindelse imellem antallet af personer, som prøver, og antallet af personer, som risikerer at blive hængende i misbrug. Derfor skal det fortsat være kriminelt at besidde og bruge narkotika. Der sendes stadig forkerte signaler til Europas ungdom, når enhver kan købe 5 gram cannabis i en såkaldt . Vi må ikke lade os nøje med denne rammeafgørelse, men skal fortsat stræbe efter et narkotikafrit Europa.
Vi siger nej. Vi ønsker ikke at legalisere, vi ønsker ikke at liberalisere, og vi har ikke opgivet drømmen om nultolerance over for narkotika. 
Queiró (UEN ),
    Under det italienske formandskab blev det endelig muligt at indgå en aftale om fastsættelse af mindsteregler til bekæmpelse af narkotika på europæisk plan. De største indvendinger - både i Europa-Parlamentet og Rådet - kom fra Nederlandene, hvor forbrug og salg af små mængder bløde stoffer er tilladt. Det er derfor forståeligt, at det i Oostlander-betænkningen foreslås, at Rådets rammeafgørelse accepteres i den præsenterede version uden ændringer, da teksten blev enstemmigt vedtaget efter et års forhandlinger. Det har dog ikke afholdt mig fra at stemme for de foreslåede foranstaltninger. Jeg ønsker at fremhæve to af disse foranstaltninger, som medfører forbud mod handel med, dyrkning og salg af opium, kokain og hash samt forbud mod fremstilling af syntetiske prækursorer, når formålet med fremstillingen er ulovlig produktion af narkotika.
Anvendelse af subsidiaritetsprincippet giver medlemsstaterne mulighed for at benytte rammeafgørelsen til at sanktionere personligt forbrug, men det tvinger dem ikke til det, og dermed respekteres medlemsstaternes forskellige nationale retlige og kriminalretlige systemer. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Efter mange års diskussion i Rådet blev der indgået en aftale i november om fastsættelse af mindsteregler til bekæmpelse af narkotika på europæisk plan, og denne aftale er nu fremlagt endnu en gang for Europa-Parlamentet til vurdering.
Alle former for ulovlig handel, dyrkning og salg af opium, kokain og hamp skal være strafbare, og fremstilling af syntetiske prækursorer skal være forbudt, når formålet hermed er ulovlig produktion af narkotika.
Narkotikarelateret virksomhed, der udelukkende har personligt forbrug for øje - som defineret i national lovgivning - er på den anden side ikke omfattet af rammeafgørelsen. Det betyder, at medlemsstaterne på grundlag af subsidiaritetsprincippet gøre personligt forbrug strafbart, hvis de ønsker det, men rammeafgørelsen tvinger dem ikke til at gøre det.
Ulovlig narkotikarelateret virksomhed skal straffes inden for en strafferamme på mindst 1-3 års fængsel, og anstiftelse, medvirken og forsøg på at begå en af disse strafbare handlinger skal være strafbart. Jeg beklager dog (og alt tyder på, at det er resultatet af pres fra Nederlandene), at der ikke fokuseres mere på retligt samarbejde og udvisning. Jeg har stemt for forslaget. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
   Vi er positivt indstillet over for et agentur for bedre samordning og samarbejde på grænsekontrolområdet. Vi vil dog understrege betydningen af den nationale selvbestemmelse i forbindelse med gennemførelsen af grænsekontrol. Medlemsstaternes beføjelser må ikke indskrænkes, og deres indflydelse på udviklingen af grænsesamarbejde skal bevares intakt. 
Berthu (NI ),
    Vi støtter i høj grad et øget samarbejde mellem landene med henblik på en bedre kontrol af de ydre grænser og oprettelsen af et teknisk agentur til fremme af dette samarbejde. Men von Boettichers betænkning om dette emne får en halvhjertet dom. 
På den ene side forsøger han at begrænse agenturets opgaver til et teknisk samarbejde og minder om, at "kontrollen med de nationale grænser fortsat bør henhøre under medlemsstaternes suveræne kompetence", hvilket er meget godt. Men på den anden side sætter han det nye system ind i en fællesskabsramme - og ikke en regeringsramme - med styring fra Kommissionen og med politisk kontrol fra Europa-Parlamentet, der således fremover kan føre til udvidelser af de overnationale kompetencer.
Man skal faktisk parallelt læse forslaget til en europæisk forfatning, som viser den dominerende holdning i Bruxelles. Artikel III-166 giver Unionen mulighed for, at "der gradvis indføres et integreret system for forvaltningen af de ydre grænser", det vil sige et overnationalt system med politi ved de europæiske grænser. Men von Boettichers betænkning, der i begyndelsen er meget restriktiv i forbindelse med agenturets beføjelser, kan ikke give os tilstrækkelige forsikringer. Det ser ud til, at den forsøger at udvide Fællesskabets beføjelser, hvilket er meget upassende her.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning skal ses i sammenhæng med forslaget om gradvist at udvikle et virkeligt integreret forvaltningssystem for kontrol af de ydre grænser i udkastet til den europæiske forfatning.
Selv om betænkningen indeholder nogle selvmodsigelser som følge af det overnationale perspektiv - i betænkningen støttes Kommissionens rolle i agenturet - fastsættes det helt korrekt, at overvågning af nationale grænser fortsat skal henhøre under medlemsstaternes suveræne kompetence. Et af betænkningens mere positive aspekter er kritikken af forslaget om at overlade opgaven med at udvise indvandrere til agenturet.
Det, der foreslås, er grundlæggende at oprette et agentur med de ansvarsområder, som medlemsstaterne på nuværende tidspunkt har, og som vil fremhæve det aspekt, der er kendt som "Fort Europa", og medvirke til at udrydde indvandring og udvise indvandrere. Jeg accepterer, at der skal være et samarbejde mellem nationale organer for at bekæmpe netværk, der udnytter indvandrere, menneskehandel, organiseret kriminalitet og hvidvaskning af penge. Der eksisterer dog allerede mekanismer til dette formål, og der er ikke behov for at etablere nye instrumenter, som fuldt ud ligger inden for de nationale myndigheders kompetenceområder, og som henhører under medlemsstaternes suveræne kompetence. Det drejer sig derfor ikke om at oprette nye agenturer, men at ændre den nuværende politik. Derfor har vi stemt imod betænkningen. 
Queiró (UEN ),
    På grund af forøgelsen af ydre grænser i luft- og sørummet og til lands, der skal overvåges efter udvidelsen i maj 2004, har EU brug for et effektivt system til forvaltning af de ydre grænser, især med henblik på bekæmpelse af international terrorisme og organiseret kriminalitet, ulovlig indvandring, handel med våben, narkotika og mennesker og til bekæmpelse af kriminalitet til søs. Derfor støtter jeg oprettelsen af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved de ydre grænser. Det var for resten i denne sammenhæng, at jeg foreslog - og Parlamentet vedtog forslaget i november - at der, når det næste finansielle overslag forhandles, skal være etableret fællesskabsprogrammer til støtte af genetableringen af forsvar, især et program der udelukkende har til formål at udvikle udstyr til beskyttelse af EU's ydre grænser. På grund af grænsekontrollen på mellemstatsligt niveau og i lyset af de erfaringer, som de enkelte medlemsstater har fået under løsningen af denne opgave, mener jeg, at hver medlemsstat skal være repræsenteret i agenturets bestyrelse for at sikre, at agenturet kan drage fordel af de enkelte landes dygtighed og den viden, de hver især har opnået i praksis ved egne grænser. Da dette spørgsmål ikke omhandles i teksten, har jeg været nødt til at stemme imod betænkningen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Idéen til oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved de ydre grænser, der forventes at starte den 1. januar 2005, blev affødt af det overvældende behov for at styrke forvaltningen af kontrollen ved de ydre grænser, der - og det bør der tages højde for - nu omfatter 6.000 km i længden. Der skal endvidere tages højde for EU's udvidelse.
Jeg er uenig i ordførerens synspunkt om, at agenturet skal have en "mere fællesskabsagtig" karakter, men jeg er enig i det synspunkt, som ordføreren for udtalelsen fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik gav udtryk for, om, at den mellemstatslige indsats med hensyn til grænsekontrol skal opretholdes. Det er faktisk i tråd med Kommissionens meddelelse - uden præjudice for et system med flertalsafstemninger i agenturet (af operationelle årsager). På den ene side er det et resultat af Fællesskabets retssystem - og den nuværende magtfordeling - men på den anden side er der i dag bedre muligheder for sikringsmekanismer med de erfaringer, som medlemsstaterne har gjort under løsningen af disse opgaver (uanset om det er i luft- og sørummet eller til lands eller alle tre dele). Det er derfor hensigtsmæssigt, at bestyrelsen består af ét medlem fra hver enkelt medlemsstat og to medlemmer fra Kommissionen. Jeg har derfor stemt imod betænkningen. 

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Det skal være muligt for både kvinder og mænd at kombinere familie- og arbejdsliv. Vi bifalder derfor et rammedirektiv på området, der opstiller mål for f.eks. arbejdstid, børnepasning og mindsteniveauer for forældreorlov. Vi synes derimod ikke, at organiseringen af velfærden skal afgøres på EU-niveau. Vi har derfor stemt imod formuleringer, som kræver særskilte skattelettelser, anvendelse af såkaldte checks eller på anden måde regulerer velfærdspolitikken på en detaljeret måde.
Vi vil også understrege, at en familie kan udgøres af forskellige samlivsformer, og støtter derfor den formulering, der slår dette fast. Selv familier, som ikke består af en far, mor og et barn, skal også anerkendes og have samme retslige status som den traditionelle familie. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi mener, at familiepolitikken skal være kendetegnet ved valgfrihed. Det skal være muligt for begge forældre at forene arbejdsliv med ansvar for familien. Den moderate familiepolitik vil opleve en meget fleksibel børnepasningsordning. Vi kan i princippet støtte flere af forslagene i betænkningen.
Vi noterer, at det i begrundelsen i betænkningen understreges, at EU ikke har beføjelser på området familiepolitik. Det er vi enige i og har derfor valgt at stemme imod betænkningen i sin helhed. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Som alle ved, forpligtede medlemsstaterne på Det Europæiske Råds møde i Barcelona sig til at fjerne forhindringerne for kvinders deltagelse i arbejdsmarkedet og tilstræbe at tilbyde børnepasning for mindst 90 % af alle børn i aldersgruppen fra tre år til den skolepligtige alder og for mindst 33 % af alle børn under tre år inden udgangen af 2010. Det blev understreget, at der var behov for økonomisk støtte til oprettelsen og/eller driften af børnepasningsfaciliteter af høj kvalitet til overkommelige priser. Hvordan kan det forenes med nedskæringer i sociale udgifter eller med afviklingen af en stor del af børnepasningsfaciliteterne i udvidelseslandene? Der er ingen idé i at give familier yderligere støtte, garantier eller skattefordele, medmindre den nødvendige infrastruktur er til stede. Det forslag, som vi stillede om udvidelse af børnepasningsfaciliteter til at omfatte alle børn indtil den skolepligtige alder inden udgangen af 2010, blev desværre også forkastet.
Vi må også understrege behovet for strukturer til støtte af ældre og afhængige personer, forbedring af tidsrytmen i byerne (navnlig åbningstider for tjenesteydelser, forretninger, transport osv.) samt behovet for integrerede og humane boliger og byplanlægning. I betænkningen anmodes der også om kortere arbejdstid, holdningsændring i retning af en mere rimelig fordeling af familieansvar og ...
Queiró (UEN ),
    Siden 1990'erne har Rådet iværksat flere aktioner for at forene arbejds- og familieliv, hvilket har gjort det til et meget aktuelt emne, og 2004 er følgelig blevet udråbt til det internationale familieår
I Bastos-betænkningen anføres det, at alle skal kunne vælge, om de vil arbejde eller blive hjemme. Hvis de beslutter at arbejde, skal de kunne forene arbejdslivet med familiens behov, hvad enten det drejer sig om børn eller ældre, som i stadig højere grad er en del af familiestrukturen.
Jeg kunne ikke være mere enig i dette princip, og jeg glæder mig derfor over ikke kun fru Bastos' opfordring til Kommissionen om at vurdere status for politikken til forening af familieliv, arbejdsliv og privatliv både i de nuværende medlemsstater og i tiltrædelseslandene, men også over hendes understregning af foranstaltninger, der skal træffes for at støtte familien. De omfatter økonomisk hjælp til børnepasning og uddannelse, tjenesteydelseschecks til ansættelse af en hushjælp til familier med handicappede børn og tilgodesedler som hjælp til familier med lav indkomst og mindst tre børn at forsørge. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    I overensstemmelse med det forslag, som jeg stillede i det relevante udvalg, glæder jeg mig særlig over, at rammebegrebet familievenlige politikker er blevet indarbejdet, og retningslinjen om, at man skal følge skatte-, afgifts- og tarifpolitikker i offentlige tjenester, der tager hensyn til familien og de større familieenheder, uden at forskelsbehandle dem. Anerkendelsen i betænkningen af den sociale og økonomiske værdi af familie og husligt arbejde er også vigtig, da det ofte overses og afvises, enten gennem indgroede fordomme eller simpelthen af mangel på interesse, hvilket resulterer i fordomme mod enkeltpersoner og i egentlige uligheder.
Jeg glæder mig også over vedtagelsen af det ændringsforslag, som jeg stillede imod ændring af familiebegrebet. Det ville være både misforstået og også ligge uden for Parlamentets kompetence at ændre dette begreb. Familien, som er en verdslig, sociologisk og antropologisk virkelighed og ligeledes indgroet, må ikke forveksles med individuelle valg, der resulterer i andre situationer, og som ikke ligger inden for familiebegrebet. Jeg mener, at man også skal understrege nødvendigheden af at udvikle særlige former for støtte til store familier, handicappede børn eller flerfødsler og også tanken om, at medlemsstaterne skal udvikle forskellige samarbejdsformer og netværk til udveksling af god praksis. Jeg lykønsker endnu en gang fru Bastos med hendes udmærkede arbejde og det enorme fremskridt, som denne betænkning er. Den vil blive en standard for familiepolitik i Europa-Parlamentet. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har i høj grad støttet, at Europa-Parlamentet i punkt 3 udtaler sig for den kristlige demokratiske tanke "at familiepolitikken bør skabe forudsætninger for, at forældrene kan tilbringe mere tid sammen med deres børn". I samme punkt betones også værdien af, at dette også "vil få positive virkninger med hensyn til at stifte familie og sikre mere stabile familier". Ud fra dette er det som angivet i punkt 2 vigtigt at "imødegå det demografiske problem, som størsteparten af medlemsstaterne står over for".
I overensstemmelse med vores samfundssyn præciseres det i betænkningens betragtning K, at "børns rettigheder bør stå i centrum for familiepolitikkerne".
Det lykkedes PPE-Gruppen at få forkastet betragtning G (321 stemmer imod, 169 for og 21 hverken for eller imod) og dermed forsøget på at skabe en ny og diffus definition af, hvad en familie er. Det er bestemt ikke en opgave for EU.
PPE-Gruppen mener, at begrebet familie bygger på børns ret til en mor og en far og på forældrenes ansvar for deres børn. Børnene skal altid udgøre kernen i udformningen af vores samfund, samtidig med at familien er samfundets vigtigste og mest grundlæggende byggesten. Derfor stemte jeg for betænkningen i sin helhed (424 stemmer for, 51 imod og 37 hverken for eller imod). 
Stirbois (NI ),
    Det er den nøgne kendsgerning, at kvinder kun udgør 46 % af den erhvervsaktive befolkning. 12 millioner kvinder er erhvervsaktive og tjener i gennemsnit 20 % mindre end mændene. De er reelt ofre for ulige forhold, først og fremmest i forbindelse med adgang til arbejdsmarkedet, da arbejdsløshedsprocenten for kvinder er 2 % højere end for mændene, og 80 % af de franskmænd, der tjener mindre end mindstelønnen, er kvinder!
Der findes forskellige løsninger. Det drejer sig naturligvis om at give kvinderne midler til reelt at træffe deres eget valg om, hvorvidt de ønsker at arbejde, det vil sige, at de skal have midler til at blive hjemme for at passe børnene, hvis de ønsker det, f.eks. ved en forøgelse af familietilskuddene.
Men det drejer sig også om i sidste ende at kunne forene arbejdsliv og familieliv. I dag udgør familier, hvor der kun er én forælder, 14 % af alle familier med børn, og 90 % af de enlige forældre er kvinder. Der skal tages hensyn til denne udvikling, og der skal derfor ske en tilpasning af arbejdstiden, systemet med vuggestuer og børnehaver og tilskuddene hertil, familieydelser, forældreorlov, barselsorlov og fædreorlov. Lighed mellem mænd og kvinder indgår naturligvis også i dette. Men vi skal passe på med at indføre kvotesystemer, hvilket allerede er tilfældet på det politiske område.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er en positiv betænkning, i hvilken ordføreren inddeler kvinder, der tilhører minoritetsgrupper, i handicappede kvinder, indvandrerkvinder og romanikvinder. Vedrørende handicappede kvinder opfordres der til, at direktivet om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv gennemføres i national lovgivning, og at der sørges for adgang til uddannelse, beskæftigelse og erhvervsuddannelse i det normale miljø. Der opfordres også til at hjælpe disse kvinder med at udvikle deres selvstændighed og at fremme deres deltagelse i det politiske liv og beslutningstagningen.
Hvad angår indvandrerkvinder, gør betænkningen opmærksom på, at lighedsdimensionen skal integreres i politikker, programmer og aktioner til bekæmpelse af racisme, diskrimination og social udstødelse. Den opfordrer medlemsstaterne til at gøre alt for at sikre en effektiv gennemførelse af FN-konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder, og det anføres særlig, at indvandrerkvinder skal kunne deltage i det politiske liv og beslutningstagningen.
Hvad angår romanikvinder, gøres Kommissionen og de berørte medlemsstater i betænkningen opmærksom på nødvendigheden af at sikre en effektiv gennemførelse af de politikker, der iværksættes på EU-plan og på nationalt plan for at forbedre romanikvindernes økonomiske, sociale og politiske situation.
Det sidste aspekt er det vigtigste på grund af udvidelsen. Resten af betænkningen er hovedsageligt et opkog af tidligere forslag og beslutninger. Der er stadig behov for ...
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Ordføreren har udarbejdet en betænkning om kvinder, der tilhører minoritetsgrupper, særlig handicappede kvinder, indvandrerkvinder og romanikvinder. Betænkningen indeholder interessante perspektiver, der fortjener alles opmærksomhed. Det drejer sig om problemer, som jeg er opmærksom på, og som jeg oprigtigt ønsker, at der bliver fundet løsninger på. I den forbindelse må jeg udtrykke min særlige bekymring over alle former for vold (ikke kun vold i hjemmet), som handicappede kvinder udsættes for, og den manglende respekt for indvandrerkvinders individuelle rettigheder.
Da jeg stort set er enig i indholdet i fru Martínez-Orozcos betænkning, har jeg stemt for den. Ikke desto mindre må jeg gøre opmærksom på, at de problemer, som jeg har nævnt, ikke er begrænset udelukkende til kvinder. Der er tale om situationer, som forekommer hen over bordet og også berører mænd. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Forud for folkeafstemningen i Sverige om indtrædelsen i EU i 1994 angav samtlige partier, som arbejdede for EU-medlemskab, at EU ikke havde kompetence til at træffe beslutninger vedrørende spørgsmål om samliv, ægteskabslovgivning og abort. De lovede at arbejde for, at disse spørgsmål skulle forblive et strengt nationalt lovgivningsområde uden indblanding fra EU. Vi står fast ved dette løfte til de svenske vælgere. Vi mener, at national lovgivning er langt bedre på dette område end fælles EU-lovgivning.
Vi kan konstatere, at andre svenske partier har opgivet dette løfte og er klar til at bringe disse- spørgsmål op på EU-niveau. Dette er til skade for de svenske borgere og risikerer at være i strid med svensk praksis og sædvane. Der foreligger ikke et umiddelbart behov for samordning, og den bedst tilpassede lovgivning opnås, hvis de forskellige nationale parlamenter i EU udarbejder lovgivning på området.
Også EU's bistandspolitik skal respektere de enkelte landes lovgivning. Vi deler det svenske syn på retten til abort, men har i respekt for tredjelande stemt imod de dele af Junker-betænkningen, hvor der stilles krav om fri abort. Betænkningen fokuserer i øvrigt godt på de alvorlige sundhedsproblemer i udviklingslandene, hvor EU's bistandspolitik spiller en vigtig rolle. 
Caullery (UEN ),
    Det officielle tema i fru Junkers betænkning burde være de vigtigste emner i FN's handlingsprogram, der blev udarbejdet under FN-konferencen i Kairo for 10 år siden. Det er derfor med god grund, at man i betænkningen forventer at finde relevante overvejelser om den økonomiske vækst, indvandrerområdet, byplanlægningspolitikken eller endda om miljøpolitikken, eftersom adskillige problemstillinger blev drøftet og behandlet på konferencen i Kairo.
Overraskelsen er derfor stor, når man læser teksten, hvor alle disse spørgsmål fuldstændig er blevet undgået til fordel for den tilbagevendende optagethed af spørgsmål om reproduktiv og seksuel sundhed, som er indholdet i ikke mindre end 20 punkter ud af 27 i betænkningen. Selv det meget vigtige spørgsmål om uddannnelse er kun nævt i forbindelse med den rolle, som det forventes at kunne spille på området.
For ordføreren kan spørgsmålet om demografi i udviklingslandene kort sagt opsummeres til kvindens kontrol over sin egen krop. Vi mener, at en bredere og mere virkelighedsnær tilgang til det egentlige problem i alle dets aspekter ville have været nyttig, men også en tilgang, der i højere grad respekterer de forskellige synsvinkler i Unionen i forbindelse med et ømtåleligt spørgsmål som f.eks. abort.
Hudghton (Verts/ALE ),
    Karin Junkers initiativbetænkning omhandler en af verdens største og vanskeligste udfordringer, som er opnåelsen af større resultater end fastsat på FN's internationale konference om befolkning og udvikling i 1994. Betænkningen fremhæver nogle af de statistikker, som tydeligt viser, at der er behov for en større indsats. På verdensplan dør én kvinde hvert minut af graviditetsrelaterede årsager, ca. 200.000 dør under fødslen på grund af manglende adgang til eller svigtende svangerskabsforebyggelsesorganisationer, mindst 75 millioner af de årlige 175 millioner graviditeter er uønskede, og voldtægt og andre former for seksuel vold er i stigning, også i Europa.
Disse faktorer samt en række andre faktorer viser tydeligt behovet for yderligere tiltag og støtte fra de udviklede lande for at bekæmpe fattigdom og fremme økonomisk vækst med en tilsvarende stigning i uddannelsesmuligheder, som er meget begrænsede i nogle lande, for kvinder og unge piger. På grundlag af de seneste tal viser indikatorerne for målsætningerne fra konferencen i Kairo chokerende forskelle mellem verdens rigeste og fattigste lande og regioner. Regeringerne i EU kan og skal udvise vilje til at forbedre situationen. 
Queiró (UEN ),
    Junker-betænkningen skal ses både i forhold til, hvad den udtrykkeligt anfører, men også til hvad den antyder. Med andre ord ud over den opmærksomhed, der skal vies mødres og spædbørns sundhed under og efter graviditeten eller grundlæggende forsigtighedsforanstaltninger til forebyggelse af spredning af aids-virussen, udtrykker teksten - særlig med de ændringsforslag, som udvalget har stillet - en klar vision for kvinders frihed og rettigheder, særlig hvad angår de kvinder, der har brug for alle midler til selvbestemmelse og familieplanlægning. Betænkningen anbefaler, at der skal vedtages en politik med det formål at forbedre adgangen til prævention og gøre det lettere at få en abort ved at forbedre de forhold, under hvilke den foretages.
Der er to aspekter af teksten, der kan kritiseres. Det første er, at der ikke foreslås forebyggende foranstaltninger til begrænsning af antallet af fødsler eller forbedring af de sanitære forhold under disse fødsler, og den gør endnu mindre for at fremme en alternativ løsning på anvendelsen af almindelig prævention, hvilket opfattes som en grundlæggende rettighed. Det andet er, at man i betænkningen lader en række foranstaltninger, der skal finansieres, og som EU opfordres til at bidrage til, omfatte abort uden at gøre sig den ulejlighed at finde ud af, hvad politikken i nogle medlemsstater er på dette område. Derfor har jeg stemt imod betænkningen. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Næsten 10 år efter FN-konferencen i Kairo synes denne initiativbetænkning, der giver en vurdering, at komme på det rette tidspunkt, og ordføreren understreger det ved at opfordre til at afholde debatten den 8. marts, der er kvindernes internationale kampdag, særlig fordi betænkningen navnlig drejer sig om kvinders reproduktive sundhed.
Betænkningen kommer ydermere på det rette tidspunkt af to grunde. For det første mente vi, da vi lige er vendt tilbage fra den 7. Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, at betænkningen, der blev vedtaget i dette forum om fattigdomsrelaterede sygdomme, skulle have omfattet et punkt om afbrydelse af uønskede graviditeter og nødvendigheden af, at det finder sted under sikre forhold. For det andet, som portugisisk statsborger, fordi betænkninger om dette emne stemmer overens med en meget livlig debat, der for tiden finder sted i Portugal, i hvilken et flertal fra højrefløjen lægger hindringer i vejen for debatten og alvorlige, menneskelige beslutninger ved at bruge argumenter og midler, der sandt at sige er uværdige, for ikke at sige kriminelle.
Selv om det selvfølgelig ikke er det eneste emne i betænkningen, skal vi bruge denne stemmeforklaring til at understrege ordførerens erklæring om, at svangerskabsafbrydelse ikke må betragtes som en fødselsplanlægningsmetode, men også hendes opfordring til "mulighed for at få foretaget et legalt og medicinsk sikkert indgreb". Enhver, der argumenterer for det modsatte, bliver mere og mere isoleret og deler synspunkt med den amerikanske præsident Bush og hans Mexico City-politik. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som det er blevet skik og brug her i Parlamentet, skal denne betænkning som enhver anden betænkning om reproduktiv sundhed i udviklingslandene ses både i forhold til, hvad der siges ligeud, og hvad der antydes. Jeg beklager, at Parlamentet ikke har vedtaget vores forslag. Formålet med dem var at tydeliggøre begrebet "seksuel og reproduktiv sundhed", vores retningslinjer på dette område eller vores optagethed af at forebygge seksuelt overførte sygdomme, herunder hiv/aids, og at garantere de sikre betingelser, som kvinder har brug for i forbindelse med graviditet, fødsel og pleje efter fødslen, med andre ord at beskytte mødres og spædbørns sundhed under og efter graviditeten. I stedet tjener den forvirring, der hersker i forbindelse med handling på dette område, kun til at vække mistro.
Jeg beklager også ønsket om at forpligte EU til at fremme abort internationalt, hvilket bevises ved, at et andet af vores ændringsforslag ikke blev vedtaget.
Til sidst må jeg, som jeg også sagde under forhandlingen, tage afstand fra en tendentiøs betænkning, hvor mange af hovedmålene fra den internationale konference i Kairo ikke er medtaget. Det drejer sig om økonomisk vækst, byplanlægning, miljøet, beskæftigelse, at gøre fædre fælles ansvarlige for kvinders seksuelle sundhed og uddannelse generelt, ud over uddannelse, der er koncentreret specielt om seksuel og reproduktiv sundhed. Jeg har stemt imod. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har sammen med Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater stemt nej til betænkningen i sin helhed, som dog blev vedtaget (287 stemmer for, 196 imod og 13 hverken for eller imod).
Vi ønsker, at befolknings-, bistands- og udviklingspolitikken kombinerer kampen for demokrati og menneskerettigheder og respekten for hvert lands demokratisk besluttede lovgivning, i dette tilfælde familie- og sundhedspolitikken.
Betænkningen giver ikke udtryk for et sådant ønske og en sådan opfattelse. Et eksempel herpå er f.eks. punkt 20, der indeholder et krav om "at skabe mulighed for sikker abort". Vi stillede krav om en præcisering af dette punkt med ændringsforslag 20 med tilføjelsen "i de lande, hvor denne er lovlig". Også ændringsforslag 21 og 30, som jeg støttede, tilstræbte større respekt for andre landes lovgivning.
De blev ikke desto mindre forkastet (ændringsforslag 20 med 281 stemmer imod, 207 stemmer for og 18 hverken for eller imod) ud fra det parlamentariske flertals opfattelse af, at EU og FN i forbindelse med deres bistandsindsats ikke bør respektere, men snarere imødegå og aktivt undergrave national lovgivning i et udviklingsland, hvor man vil beskytte det ufødte barns ret til livet også i de første uger.
EU og FN viser dermed manglende respekt for andre landes lovgivning. Dette undergraver tilliden i bistandsarbejdet, skaber konflikter, kultur-, religions- og vurderingssammenstød og efterlader en bitter eftersmag af europæisk overlegenhed. 
Sanders-ten Holte (ELDR ),
    Jeg vil gerne benytte lejligheden til at udtrykke min tilslutning til fru Junkers oprindelige betænkning. Desværre er der fra PPE-DE-Gruppens side stillet en række ændringsforslag, som min gruppe ikke kan acceptere. I Europa siger det sig selv, at kvinder har ret til en god seksuel og reproduktiv sundhedspleje. Det er for mig fuldstændig uforståeligt, at PPE-DE-Gruppen ikke ønsker, at befolkningen i udviklingslandene får samme ret. Desuden skal det klart fordømmes, at hr. Bushs konservative regering ved at genindføre Mexico City-politikken og fortsætte med uberettigede beskyldninger om, at abort skulle være imod UNFPA's (FN's fond for befolkningsaktiviteter) vigtigste mål, i høj grad vanskeliggør arbejdet, når det gælder seksuel og reproduktiv sundhedspleje. Som sidste punkt sætter jeg store spørgsmålstegn ved PPE-DE-Gruppens opfattelse af, at familien fortjener al mulig beskyttelse og støtte. Hvordan med de unge piger og kvinder, som er voldtaget i krigssituationer eller i andre situationer? Eller hvad med kvinder og piger, som af deres omgivelser og især af familiemedlemmer tvinges til at blive udsat for seksuelle lemlæstelser? Skal vi overlade dem til deres skæbne? Det synes min gruppe ikke, og derfor har den stemt imod alle disse ændringsforslag. 
Scallon (PPE-DE ),
    Jeg har stemt imod Junker-betænkningen, hvori EU og medlemsstaterne opfordres til at integrere seksuel og reproduktiv sundhed i deres udviklingspolitik.
Termen "reproduktiv sundhed" fra konferencen i Kairo blev defineret af Verdenssundhedsorganisationen som omfattende termen "fertilitetsregulering", der igen omfatter termen "afbrydelse af uønsket graviditet", det vil sige abort. Da bestemmelsen om abort ikke er en EU-kompetence, og da subsidiaritetsprincippet er fastsat i traktaterne, har jeg ikke andet valg end at forkaste denne betænkning. Jeg mener, at en reel kvindeorienteret udvikling vil støtte kvinder med sikker gynækologisk og obstetrisk behandling, mødre- og børnesundhedspleje.
Fødevarer, rent vand og tilstrækkelig sundhedspleje er forudsætninger for uddannelse, der sammen med energiforsyning og retfærdige handelsvilkår vil skabe grobund for den langsigtede bæredygtige udvikling af de enkelte personer og samfund. 

Bernié (EDD ),
    To repræsentative uddrag af denne betænkning er nok til at påvise, at målet om forenkling og forbedring tilsyneladende er uden for rækkevidde.
Her er det resultat, der er opnået ved denne tredje betænkning. Betragtning A lyder således: "der henviser til, at EU-lovgivningens kvalitet og forståelighed har direkte betydning for EU-borgernes og -virksomhedernes velfærd og velstand", mens man i punkt 5 kan læse følgende: "kræver, at Kommissionen til enhver tid hører lovgivningsmyndigheden, når den mener, at der er behov for selvregulering."
Det vil derfor endnu en gang være umuligt for os at give vores støtte til sådan et forslag. Kommissionens forslag er i bund og grund dårlige. Europa-Parlamentet har ikke ønsket eller har ikke vidst, hvordan det skulle gribes an. Det er stadig fanget i fællesskabssystemet og -jargonen. 
Pasqua (UEN ),
    Ja, lovgivningens kvalitet og forståelighed har direkte betydning for EU-virksomhedernes velfærd og velstand! Naturligvis vil en forenkling af det lovgivningsmæssige miljø kræve, at det omhyggeligt blev vurderet, om harmoniseringen på europæisk plan virkelig er nødvendig! Det er unødvendigt at påpege, at institutionerne bør sikre en større gennemsigtighed i definitionerne og de juridiske begreber. Men hvis, som ordføreren har understreget, Kommissionens meddelelse er et prisværdigt vidnesbyrd om gode intentioner, så kan man ikke sige det samme om denne betænkning.
Forenklingen af lovgivningen er her ikke andet end et påskud for Europa-Parlamentet, som i virkeligheden kun forsøger at gøre sine sædvanlige krav gældende. Som bevis vil jeg nævne modstanden mod ethvert forsøg på at bruge målsætningen om forbedring af lovgivningens kvalitet til reelt at ændre de lovgivningsmæssige procedurer og magtforholdet mellem institutionerne. Det samme gør sig gældende i Europa-Parlamentets anmodning, der sigter mod at kontrollere valget af og en relevant brug af de juridiske instrumenter, som Kommissionen foreslår. 
Alt dette foregår, som om en indgriben fra dette forslugne og grådige Europa-Parlament var et løfte om viden eller om lovmæssig beskedenhed!
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Hovedformålet med denne betænkning er at bidrage til at forbedre kvaliteten af EU-lovgivningen. Det er et mål, som ikke kan understreges for meget eller drives for vidt. Ordføreren mener, at der er behov for at gå længere end den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning, fordi ikke alle Europa-Parlamentets ønsker er blevet opfyldt. Vi skal have en klar, præcis, enkel og effektiv EU-lovgivning, og det er denne aftales eksistensberettigelse. Vi må imidlertid ikke glemme, at Europa-Parlamentet har direkte demokratisk legitimitet, fordi medlemmerne er direkte valgt af de europæiske borgere, som berøres mest af EU-afgørelser.
Iveren efter at lovgive, som vi har oplevet, særlig i det sidste tiår, betyder et stigende ønske om, at Parlamentet skal spille en større rolle i den lovgivningsmæssige ramme. Derfor støtter jeg ordførerens idé om, at Parlamentet skal deltage mere aktivt på områderne samregulering og selvregulering. Endvidere blev denne tredje betænkning vedtaget enstemmigt i udvalget.
Betænkningen fjerner alligevel den fleksibilitet og nærhed, som man forsøger at opnå med den interinstitutionelle aftale, ved at tiltage sig de midler, der er nødvendige for at føre disse foranstaltninger ud i livet. De foreslåede forudgående og efterfølgende kontroller kan jeg ikke støtte, og derfor har jeg hverken stemt for eller imod. 
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.


Formanden.
   - Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, mit navn fremgår ikke af protokollen for i går. Det beklager jeg. Kan det rettes? 
Formanden.
   - Det vil blive korrigeret!(1)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0107/2004) af Andreasen for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om Guantánamo-fangernes ret til en retfærdig rettergang (2003/2229(INI)).
Andreasen (ELDR ),
   . - Hr. formand, hr. kommissær, kampen for menneskerettigheder har altid haft den højeste prioritet for ELDR-Gruppen. Det betyder meget for os, at hvert enkelt menneske sikres både sine grundlæggende friheder og sine grundlæggende rettigheder. Det er derfor en særlig ære for mig at være ordfører for denne betænkning med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om Guantánamo-fangernes ret til en retfærdig rettergang.
Alle i denne sal er enige om, at international terrorisme skal bekæmpes. Derfor har denne betænkning på ingen måde til hensigt at sætte spørgsmålstegn ved kampen mod terrorisme. Den er udarbejdet for at understrege, at selv i en god sags ærinde er der nogle helt fundamentale regler, der skal overholdes. Nemlig respekten for det enkelte menneskes rettigheder, som disse er nedfældet i FN's menneskerettighedskonvention og i Genève-konventionerne. I dette tilfælde drejer det sig især, som allerede nævnt, om retten til en retfærdig rettergang og til behandling i overensstemmelse med international ret.
Siden januar 2002 har omkring 660 fanger fra 38 forskellige lande været holdt som fanger på den amerikanske flådebase i Guantánamo Bay på Cuba. Vi ved med sikkerhed, at 87 af dem på nuværende tidspunkt er blevet løsladt - måske flere, men langt de fleste sidder der altså stadig. De kender ikke deres anklageskrift, de er endnu ikke blevet stillet for en dommer, og ingen ved om, og i givet fald hvornår, de vil blive det. Fangerne befinder sig i et juridisk tomrum. De anses for at være almindelige kriminelle eller for at være krigsforbrydere. Som almindelige kriminelle skulle de være sikret af amerikansk lov, men ifølge en appeldomstol i Washington hører flådebasen ikke under amerikansk jurisdiktion, da den ikke er en egentlig del af USA. En anden appeldomstol i San Francisco har afvist dette argument, men denne appeldomstol er samtidig den domstol i USA, hvis afgørelser oftest er blevet omgjort i højesteret, og derfor er det tvivlsomt, om dens udtalelse vil få nogen konsekvenser. Den amerikanske højesteret har på eget initiativ besluttet at undersøge, om amerikansk jurisdiktion også skal gælde for Guantánamo-basen, og der ventes et svar sidst i juni dette år.
Fangerne på basen er ifølge de amerikanske myndigheder heller ikke krigsfanger, og dermed heller ikke beskyttet af Genève-konventionerne. Fangerne var ikke en del af en regulær hær, da de blev taget til fange. De havde ingen rang og uniform, de bar ikke våben åbenlyst, og i stedet betragtes fangerne af de amerikanske myndigheder som illegale kombattanter, der ikke falder ind under kendte retssystemer, og som kan tilbageholdes på ubestemt tid uden retssag eller adgang til sagfører.
Det er fangernes situation. De ved ikke, hvad de er sigtet for, og om og hvornår de kan få deres retmæssige rettergang. Det er en klar krænkelse af menneskerettighederne og en overtrædelse af internationale konventioner, og betænkningen anmoder derfor USA om øjeblikkelig at bringe fangerne ud af det juridiske tomrum, som de befinder sig i, og garantere dem omgående adgang til juridisk assistance, som skal afklare hver enkelt fanges juridiske status. Her er det vigtigt at understrege, at betænkningen gælder alle fanger, ikke blot de europæiske, men alle fangernes individuelle rettigheder i deres egenskab af at være mennesker. Betænkningen støtter Rådets holdning, ifølge hvilken den tredje Genève-konvention af 1949 om behandling af krigsfanger skal fortolkes sådan, at fangerne på Guantánamo-basen i tilfælde af tvivl skal behandles som krigsfanger, indtil det måtte blive afgjort, at de ikke opfylder betingelserne. Herefter må de i givet fald enten falde ind under den tredje Genève-konvention, som gælder lovlige kombattanter, hvilket giver status og beskyttelse som krigsfange, eller den fjerde Genève-konvention, som gælder civile.
I betænkningen anmoder vi også den amerikanske regering om at bekræfte, at den midlertidige militærkommission, som blev nedsat i november 2001, overholder alle internationale love, ligesom vi anmoder de amerikanske myndigheder om at give repræsentanter for de berørte stater, internationale institutioner, familiemedlemmer og uafhængige observatører adgang til at besøge fangerne.
EU og USA har altid været allierede. Vi har altid haft, vi har og skal i fremtiden bevare et godt forhold til USA. Det hedder i betænkningen, at de transatlantiske forbindelser er uvurderlige og uerstattelige, og at de kunne være et enestående bidrag til en bedre verden. Men kun hvis de grundlæggende menneskerettigheder respekteres og forbliver kernen i de værdier, som USA og EU deler, herunder retten til en retfærdig rettergang og forbud mod vilkårlige tilbageholdelser.
Vi opfordrer derfor USA til fuldt ud at overholde de forpligtelser, USA selv har påtaget sig i henhold til folkeretten og den humanitære folkeret. Betænkningen henstiller til Rådet, at spørgsmålet om Guantánamo-fangernes vilkår tages op på det topmøde, der skal finde sted mellem EU og USA i juni 2004. Vi ønsker, at der udarbejdes en fælles handlingsplan for kampen mod terrorisme, en handlingsplan som kombinerer beslutsomhed og handling mod terrorisme med fuld respekt for internationale, humanitære standarder.
Jeg vil gerne takke for de mange positive bidrag, jeg har fået til dette arbejde, mine kolleger i denne sal og for den næsten enstemmige vedtagelse af forslaget til henstilling i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik. 
Patten,
    Hr. formand, jeg vil gerne starte med at lykønske det ærede medlem med hans betænkning. Betænkningen omhandler et emne, der ligger os meget på sinde i EU, nemlig beskyttelsen af de grundlæggende menneskerettigheder. Der er ingen her i Parlamentet, som er i tvivl om vigtigheden af at bekæmpe international terrorisme, og der er heller ingen af os, som nogensinde vil glemme den frygtelige tragedie, som vi oplevede på vores tv-skærme, da de to fly tørnede ind i World Trade Center i New York den 11. september 2001. Men vi forstår alle nødvendigheden af at bekæmpe denne ondskab på en måde, der styrker kampen for frihed og menneskerettigheder. Terroristerne vil vinde, hvis vi glemmer dette.
Som det ærede medlem understregede, tilbageholdt USA adskillige hundrede personer under og efter krigen i Afghanistan, og nogle af disse personer har været tilbageholdt i over to år. Nogle er statsborgere i vores egne medlemsstater, men uanset hvor de kommer fra, har de ret til retfærdig og human behandling, som det understreges i betænkningen. Vi bifalder frigivelsen af en række af de tilbageholdte for nylig, og vi ser frem til frigivelsen af flere personer i den nærmeste fremtid.
EU har været et standhaftigt og engageret medlem af den internationale koalition imod terror. Men som EU gentagne gange har understreget, både på møder i FN's Menneskerettighedskommission og i tredje komité under FN's Generalforsamling, er det af afgørende betydning, at vi og vores allierede holder de internationale menneskerettigheder og folkeretten i hævd under bekæmpelsen af terrorisme. På Menneskerettighedskommissionens kommende møde vil der endnu en gang være mulighed for at tage fat på spørgsmålet om menneskerettigheder og terrorisme og bygge videre på tredje komités accept af forslaget om, at FN's højkommissær for menneskerettigheder skal tage højde for beskyttelsen af menneskerettigheder under kampen mod terrorisme.
Jeg ønsker at gøre helt klart - og det gør jeg uden, at det skal forstås som manglende interesse for problemet, der er og bør være genstand for stor bekymring for mange medlemmer af Parlamentet - at Europa-Kommissionen ikke har kompetence på en række af de områder, der beskrives i betænkningen. I mangel af en fælles holdning vedrørende dette spørgsmål er det op til de enkelte medlemsstater at sørge for diplomatisk repræsentation på vegne af deres statsborgere. Ligeledes vil spørgsmålet om dagsordenen for topmødet i USA være en sag for formandskabet og USA. Jeg er dog sikker på, at Rådet vil tage højde for denne betænkning og de stærke følelser, som mange medlemmer af Parlamentet nærer vedrørende dette spørgsmål.
Parlamentet ønsker svar på en række spørgsmål. Skal disse personer retsforfølges, og hvis de skal, for hvilke overtrædelser og under hvilken jurisdiktion? Vil nogle af dem blive frigivet i henhold til jurisdiktionen i egne lande, og hvis det er tilfældet, vil der kunne opnås garantier for human og retfærdig behandling? Der er mange flere spørgsmål i denne sag, som også berøres i betænkningen.
Jeg ønsker at understrege følgende: Ved at rejse disse spørgsmål sætter man på ingen måde spørgsmålstegn ved vores stærke partnerskab med vores venner og partnere i USA i kampen mod terrorisme - en terrorisme, der har en global rækkevidde. Men et af vores bedste våben til bekæmpelse af denne ondskab er vores urørlige engagement over for princippet om frihed i henhold til loven.
Som europæere skal vi undgå faren ved at rejse disse spørgsmål på en konfronterende måde uden forståelse for det traume, som den amerikanske befolkning har oplevet. Derfor bifalder jeg det ærede medlems valg af emne i betænkningen og meget omhyggelige og afbalancerede behandling heraf, og det glæder mig at have lejlighed til at svare ham i dag.
Det er af afgørende betydning, at vi altid forsøger at huske, hvordan bekæmpelsen af terrorisme og fremme og beskyttelse af menneskerettigheder indvirker på hinanden. Vi understreger konstant, at bekæmpelse af terrorisme afhænger af opretholdelse af respekten for menneskerettigheder - og ikke omvendt. Fremme af menneskerettigheder bør efter min opfattelse være en integreret del af kampen mod terrorisme. Kun på den måde kan vi håbe at mindske de sociale spændinger, hvorpå terrorismen bygger.
Jeg vil endnu en gang takke det ærede medlem for hans betænkning. Betænkningen rejser flere vigtige spørgsmål. Betænkningen rejser den type spørgsmål, som jeg har skullet tackle før i andre sammenhænge, f.eks. i forbindelse med omstruktureringen af politi- og sikkerhedstjenesterne i Nordirland med rodfæste i den grundlæggende forudsætning, at lov og orden skal beskytte og opretholde menneskerettighederne og ikke kunne forbindes med underminering af menneskerettigheder.
Vi står alle fast i kampen mod terrorismens ondskab og den dødsensfarlige kombination af terror og teknologi. Men jeg mener, at vi også står fast i vores tro på, at den bedste måde, hvorpå man kan bekæmpe terrorisme, er ved at opretholde respekten for menneskerettighederne.
Ludford (ELDR ),
   Hr. formand, generalsekretæren for National Council of Churches i USA har for nylig stemplet den manglende respekt for menneskerettigheder i Guantánamo Bay som en synd. Jeg ser det ikke ud fra et religiøst perspektiv, men det er klart, at det ikke kun er europæere, der føler stærkt, at situationen i Guantánamo Bay støder vores retfærdighedssans. En af de højtstående dommere i Det Forenede Kongerige, Lord Steyn, stemplede de foreslåede militærdomstole i Guantánamo Bay som en skamplet på det amerikanske retsvæsen, og man kommer til at tænke på termen "kænguru-ret". Den britiske appeldomstol har stemplet tilbageholdelsen af fanger i Guantánamo Bay som et juridisk sort hul.
Bush-administrationen hævder, at Genève-konventionerne er forældede, hvad angår håndteringen af terrorister, og har valgt hverken at anerkende de konventionelle krigslove eller straffeloven, hvor menneskerettighedsbestemmelserne, det vil sige den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den amerikanske forfatning, bør finde anvendelse. Bush-administrationen har forsøgt at undgå begge dele ved at opfinde en ny kategori af "ulovlige kombattanter" i den potentielt ubegrænsede krig mod terror, der er omdannet fra et metaforisk til et bogstaveligt begreb. Dette begreb er dog ukendt i international ret.
Desværre bakkes afvisningen af de fængsledes ret til en retfærdig rettergang og beskyttelse under den amerikanske forfatning op af de amerikanske domstole med den begrundelse, at Guantánamo Bay ikke er et område, som USA har suverænitet over - selv om USA rent faktisk har kontrol over basen. Men det er positivt, at den amerikanske højesteret nu har besluttet sig for at afgøre, om de amerikanske domstole har jurisdiktion.
Jeg vil slutte af med at sige, at jeg beklager, at Rådet ikke er til stede under denne forhandling, da Kommissionen, som kommissær Patten har fremhævet, ikke har kompetence på dette område. Jeg beklager også, at Rådet ikke har fastsat en fælles holdning og udarbejdet en strategi til opretholdelse af retsstatsprincippet i Guantánamo Bay. 
Bremmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, dette er en vigtig betænkning om et vigtigt emne. Jeg fører gerne ordet på PPE-DE-Gruppens vegne. Jeg værdsætter ordførerens måde at gribe sagen an på. Det er positivt, at han har forstærket det juridiske grundlag for denne betænkning i overensstemmelse med min gruppes holdning. Jeg vil gerne sige til ham, at jeg værdsætter det gode samarbejde.
Emnet vedrører selve kernen i og grundlaget for vores retsstat. Godt to år efter, at USA som led i kampen mod Taleban og al-Qaeda transporterede omkring 660 udenlandske fanger til Guantánamo Bay, er der desværre stadig utydelighed. Utydelighed over anklagen, over tilbageholdelsens varighed, over den mulige retsprocedure, over den juridiske bistand og over kontakterne med hjemlandet. Kort sagt, et juridisk tomrum. Den amerikanske højesteret undersøger nu spørgsmålet, om de amerikanske domstole har beføjelser til at bedømme fangernes juridiske status.
Det siger sig selv, at terrorisme i høj grad har påvirket vores amerikanske allierede i kølvandet på de afskyelige angreb den 11. september. På den anden side er der nu gået nogle år, og fangerne på den cubanske base har stadig ikke adgang til en domstol. Denne situation kan og må ikke fortsætte længere. Netop fordi den transatlantiske dialog er meget betydningsfuld og uerstattelig, er det vigtigt at rette en appel til vores amerikanske venner. Forbundsfæller har lov at rette en indtrængende appel til hinanden. Jeg erkender, at Genève-konventionen fra 1949 ikke længere er fuldstændig egnet til nye trusler som terrorisme. Det er vigtigt, at folkeretten ligeledes udvikles, således at der er et retsgrundlag for at gribe nye sikkerhedsproblemer an. Selv den værste terrorist har ret til en fair proces. Det er udgangspunktet. Det er grundlaget, der støttes af folkeretten. Jeg nævner som eksempler -princippet og en passende garanti fra retsplejen. Jeg henviser til vigtige konventioner som verdenserklæringen om menneskerettigheder, den europæiske menneskerettighedskonvention, Den Internationale Konvention om Borgerlige og Politiske Rettigheder, Genève-konventionen, som ordføreren også nævnte, og der er flere. Alle disse konventioner handler om at garantere en menneskelig behandling af fanger og retten til en ærlig proces. I sidste instans drejer det sig om menneskets værdighed, idet hvert menneske tæller. Jeg støtter gerne det, som ordføreren sagde herom.
Til sidst opfordrer jeg Rådet til fortsat at tage sagen om fangerne i Guantánamo Bay op over for USA's myndigheder. Denne sag er det værd. Den er det i høj grad værd. 
Poos (PSE ).
   - Hr. formand, Guantánamo burde berøre alle borgere, der bekymrer sig om overholdelse af menneskerettighederne i verden. I den amerikanske koncentrationslejr på cubansk territorium står den internationale og amerikanske lovgivning uden for lov og ret i en næsten generel mangel på interesse. Hele verden ser på dette retsløse område, dette sorte hul juridisk set, som Amnesty International taler om, uden at gøre noget. De individuelle friheder, der møjsommeligt er blevet opnået gennem århundreder, er døde på stranden ved Guantánamo.
USA, der var offer for attentaterne den 11. september, var fuldt ud i deres ret til at anholde, anklage og dømme alle de formodede medskyldige bag disse attentater. Men der er på ingen måde behov for, at de forbryder sig mod lovgivningen, eller for, at de holder 660 fanger indespærret i dyrebure, der er oplyst nat og dag. Tiden med retfærdighedens håndhævere fra det vilde vesten er omme. I vores dage burde ingen kunne optræde både som anklager, forsvarer og dommer og idømme dødsstraf så at sige som bødler.
Denne makabre situation har præsident Bush skabt ved sit offshoreretsvæsen i Guantánamo. Eftersom de allierede regeringer har gjort sig medskyldige i en fej tavshed, er det på tide, at Europa-Parlamentet reagerer på en troværdig og synlig måde. Hr. Andreasens betænkning om Guantánamo-fangernes ret til en retfærdig rettergang kommer derfor på det helt rigtige tidspunkt, og jeg lykønsker ordføreren på vegne af min gruppe.
Det forslag, som vi skal stemme om i morgen, henvender sig til Rådet og er en opfordring til at vedtage en fælles holdning om denne alvorlige krænkelse af de grundlæggende retsprincipper. Som kommissær Patten meget rigtigt nævnte, mangler der i høj grad en sådan fælles holdning. Men anmodningen forbliver virkningsløs, så længe den absurde metode med enstemmige beslutninger varer ved, hvilket gør det muligt blot med en enkelt stemme imod at dæmpe EU's stemme med hensyn til udenrigspolitik og menneskerettigheder.
Eriksson (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske Storbritannien, der i dag får fem af de britiske statsborgere hjem, som har siddet fængslet på Guantánamo-flådebasen. Ifølge oplysninger i de svenske medier i dag, vil de blive anholdt og afhørt, når de i aften lander i Storbritannien.
Yderligere fire briter, der stadig sidder fængslet i Guantánamo, løslades ikke, i det mindste ikke endnu. Den svenske fange, Mehdi Ghezali, sidder der også endnu, og en eventuel frigivelse af ham er ikke aktuel. Sådan har det set ud i over to år.
Hvad angår den svenske statsborger, henviste den svenske regering i begyndelsen til, at man skulle tage spørgsmålet op med kollegerne i Rådet. Her står vi i dag, over to år senere og er ikke kommet et skridt videre.
Mehdi Ghezali er ung, som så mange af disse fanger. Der er tale om unge mennesker, og flere af dem kan til og med betragtes som børn. Mehdi Ghezalis familie har ikke hørt fra ham i 13 måneder. De embedsmænd fra det svenske udenrigsministerium, som har fået lov til at besøge Mehdi Ghezali, må ikke tale med familien om, hvordan han har det. Hans advokat har heller ikke måttet besøge ham.
Kommissær Patten sagde, at vi skal have et godt forhold til USA. Ja, vi skal have et godt forhold til USA, men vi skal også have et godt forhold til alle andre nationer. Her synes jeg, at den gamle talemåde om, "der skal to til at danse tango", er rammende i denne forbindelse. USA's opførsel i denne sag tilskynder desværre ikke til tillid. Naturligvis mindes vi 11. september, men jeg mindes også de billeder, som trods alt er kommet ud fra Guantánamo-flådebasen, hvor unge mennesker sidder fængslet i bure med håndjern.
Vi engagerer os i menneskerettigheder. Vi skal ikke bare drøfte dem med jævne mellemrum. De skal have betydning, og derfor vil jeg gerne takke Ole Andreasen for en rigtig god betænkning. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske ordføreren. Det er et meget væsentligt initiativ, og det er et godt tidspunkt at tage initiativet på. Eksistensen af lejre med fanger, der ikke får mulighed for en retfærdig rettergang, i Guantánamo Bay er uacceptabel for alle i et civiliseret samfund. Alle fanger, der blev tilbageholdt under invasionen af Afghanistan, bør behandles i henhold til bestemmelserne i international ret og i det mindste klassificeres som krigsfanger. De har ret til en retfærdig rettergang. De har også ret til at blive betragtet som uskyldige, indtil de findes skyldige ved en domstol, have adgang til juridisk bistand og ret til enten at blive tiltalt eller frigivet.
Det irske formandskab bør gøre alt for at sikre, at disse personer ikke længere nægtes deres grundlæggende menneskerettigheder. Jeg kan fuldt ud tilslutte mig fru Ludfords udtalelser om det irske formandskabs manglende tilstedeværelse i dag, som sender et meget negativt budskab til Europa og det internationale samfund. Som kommissær Patten sagde, er det op til Rådet at rejse spørgsmålet over for USA, og det har Rådet desværre helt undladt at gøre. Jeg vil gerne vide, hvorfor det irske formandskab ikke er til stede i dag. Er det fordi, formandskabet er bange for at fornærme USA ved at sige noget, som den amerikanske regering kunne tage ilde op? Det irske formandskab svigter også den irske befolkning, som betragter sagen som en stor skandale. 
Camre (UEN ).
   - Hr. formand, jeg synes, at det er ejendommeligt, at Europa-Parlamentet har så travlt med denne indsats for demokratiets fjender. De indsatte er ikke en flok spejderdrenge, der er faret vild under en skovtur. Fangerne er efter alt foreliggende blevet behandlet humant. Billeder fra basen viser celler, der er væsentlig bedre end cellerne i flere af EU-landenes fængsler.
Det er et fåtal af EU's medlemsstater, der deltager aktivt militært i kampen mod de reaktionære kræfter, der vil ændre verdens udvikling med terror. Den kamp overlader vi til USA og dets sande allierede. Men når man hører visse af de professionelle USA-hadere, så får man det indtryk, at de mener, at Taleban og al-Qaeda er en slags frihedskæmpere, der vil hjælpe fattige og undertrykte folk. De er det modsatte. Terroristerne skal skræmmes fra at fortsætte deres kriminelle handlinger. Kun ved at knuse deres netværk kan verden udvikles til frihed og demokrati.
Fangerne på Guantánamo-basen er ikke soldater i en organiseret hær. De er ikke en undergrundsbevægelse i et besat land. De er terrorister, som fanatisk bekæmper de menneskerettigheder, som nogen i dette hus nu mener, at de skal nyde godt af. Nogle af fangerne har erhvervet statsborgerskab i EU-lande. Når de herefter tager del med våben i hånd eller på anden måde i en væbnet kamp, hvor nogle af vore soldater bliver dræbt, så er de landsforrædere og skal behandles som sådanne. Jeg er sikker på, at der er lande i EU, som ikke havde udvist USA's langmodighed, men havde skudt en hel del af dem på stedet. Det er upassende, at vi, som ikke er krigsførende i Afghanistan, og som ikke selv har været udsat for egentlige terrorangreb i vore lande, mener at skulle fortælle USA, hvad det skal gøre.
Jeg vil takke kommissær Patten, fordi han gjorde det klart, at Kommissionen ingen kompetence har på dette område, og tilføje, at det har Rådet heller ikke, og jeg vil anbefale Parlamentet at stemme imod betænkningen. 
Tannock (PPE-DE ).
   - hr. formand, med angrebene på World Trade Center i New York den 11. september indledtes et nyt kapitel i konceptet om krig - nemlig et omfattende asymmetrisk angreb af en velorganiseret og veludstyret, fanatisk, international islamistisk gruppe med tilknytning til al-Qaeda, som ikke har respekt for de traditionelle regler og adfærd i krig, som vi kender dem, og som var meget vanskelig formelt at klassificere under den tredje og fjerde Genève-protokol fra 1949. Alle kravene i henhold til denne resolution om at behandle fanger enten som uskyldige forbipasserende i den amerikanske krydsild i Afghanistan eller ikke-politiske kriminelle, der skal underkastes almindelige retsregler, er rent juridisk ikke rimelige og heller ikke nødvendigvis hensigtsmæssige, især ikke hvis vi skal beskytte Europas sikkerhed og befolkningen mod yderligere angreb. Statens første forpligtelse er ydermere altid at beskytte egne uskyldige borgere mod fremtidige angreb fra terrorgrupper.
USA vil ikke spilde værdifulde offentlige ressourcer på at tilbageholde personer, der ikke udgør en sikkerhedstrussel. Der er også mange, der efter omfattende undersøgelser har fået lov at vende hjem, herunder tre unge mennesker - hvoraf en af dem i et interview til britisk presse bevidnede, at han havde fået en human behandling under fangenskabet og var taknemmelig for den formelle engelsksprogede instruktion på basen. De øvrige - herunder de britiske statsborgere - er utvivlsomt farlige eller en kilde til nyttig efterretning og bør derfor enten retsforfølges for krigsforbrydelser, hvor det er relevant, i henhold til standarder, der er forenelige med internationale normer, eller tilbageholdes under humane forhold som ulovlige kombattanter under den resterende del af krigen med tilsyn fra Røde Kors eller konsulære forbindelser, indtil Osama bin Laden er fanget og formelt opgiver sit terrornetværk og den erklærede krig mod den vestlige verden.
Jeg kan ikke acceptere, at gælder i nødsituationer som krig eller nationale nødsituationer, så indførelsen heraf er helt uhensigtsmæssig. Ingen krigsfanger under Anden Verdenskrig havde ret til en retfærdig rettergang - alle ved, at de blev tilbageholdt under den resterende del af krigen. Historisk set kunne der endvidere rejses tiltale mod borgerne i alle lande - og i Det Forenede Kongerige især - som i krigstid tog til udlandet og kæmpede mod deres egne væbnede styrker eller allierede, en forbrydelse, som blev straffet med døden, og som selv i dag er en meget alvorlig forbrydelse. Det liberale forslag foran os i dag vil derfor ikke få min støtte, da hovedformålet er at spænde ben for USA i den globale krig mod terror. 
Cashman (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke svare hr. Tannock med det samme, men starte med helt nøgternt at slå fast, at menneskerettigheder, herunder retten til en retfærdig rettergang, er højeste prioritet for alle Parlamentets grupper.
Terrorisme og terrorgrupper har vundet i tilfælde, hvor retsstatsprincippet er tilsidesat. Hr. Camre, retsstatsprincippet er ikke en fjende, men grundlaget for et civiliseret samfund. Når man tilsidesætter det, tilsidesætter man de civile rettigheder. Det drejer sig om de anklager, der er rejst over for de pågældende personer. Hvis der var rejst tiltale, ville de tilbageholdte have ret til og mulighed for at forsvare sig, men der er ikke rejst tiltale. Tre af mine vælgere er blandt de personer, der om kort tid frigives. Hvad med deres familier? Hvad med deres bekymringer? Hvad med deres menneskerettigheder? Mit udgangspunkt - og det er efter min opfattelse hele Parlamentets udgangspunkt - er, at man er uskyldig, indtil man er erklæret skyldig. De to foregående talere har tilsyneladende den modsatte opfattelse.
Anmodningerne fra Parlamentet er ikke antiamerikanske. Vi har rent faktisk anmodet USA om at opretholde den frie verdens rettigheder, som er grundlaget for USA's egen forfatning. Og sagens kerne er argumentet om, at disse personer på en eller anden måde er uden for USA's nationale jurisdiktion. Det er de ikke, og det var på dette grundlag, at der for nylig blev rettet en appel til den amerikanske højesteret om frigivelse af de tilbageholdte.
Fangerne bør være underlagt enten USA's retsvæsen eller international ret: Juridisk bistand, en retfærdig rettergang og retten til at appellere. Det er under ekstraordinære omstændigheder, at det ordinære, normale og rationelle retsstatsprincip er vigtigt. Jeg er ikke enig med Dem, hr. Camre. De har stemplet disse personer, og selv ikke De vil give dem en retfærdig rettergang. Vi må aldrig glemme, at den 11. september ændrede den amerikanske psyke for evigt, og det er grunden til de foranstaltninger, der er truffet. Parlamentet har derfor valgt et nobelt standpunkt, ikke at fordømme, ikke at stemple de personer, der er tilbageholdt - måske under frygtelige forhold - men helt enkelt at anmode om, at nationale eller internationale love overholdes og respekteres fuldt ud. Undertegnede, PSE-Gruppen, ELDR-Gruppen og andre grupper vil følge disse principper. Det er meget sørgeligt, at ikke alle medlemmer af Parlamentet kan sige det samme.
Wuori (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Guantánamo er ikke krig, men en tilbagevenden til en suveræn herskers tyranni, der nu kommer til udtryk som en permanent undtagelsestilstand, der forsvares af verdens eneste supermagt. Det pres, der på denne måde bliver lagt på retsstatsprincippet, kunne gradvist ødelægge hele den retstradition, som vi har haft så vanskeligt ved at opbygge. Dette er en historisk udfordring.
Hvad angår sagerne vedrørende Mounir El-Motassadeq og Abdelghani Mzoud, har domstolene i USA og for nylig også i Tyskland heldigvis forsvaret de allermest grundlæggende menneskerettighedsprincipper, deriblandt princippet om en retfærdig rettergang. Denne ulovlige indespærring er ikke i USA's interesse og gør bare den retfærdige kamp mod terrorisme vanskeligere. Det kan kun lykkes gennem samarbejde og lovlige fremgangsmåder, og at ignorere dem svarer faktisk til at ligge under for terrorisme. Det er i enhver henseende et farligt signal at sende.
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, det er fuldstændig uacceptabelt, at over 600 personer, herunder børn, har været tilbageholdt i to år i Guantánamo Bay uden at være stillet for retten, under omstændigheder, som ingen demokratiske stater retmæssigt kan forsvare. Det vil kun få hadet til at blusse op og ikke løse problemerne med den frygtelige terrorisme.
Denne forhandling drejer sig om at forsvare demokratiet og retsstatsprincippet og appellere til fornuften og de demokratiske instinkter hos den amerikanske befolkning under omstændigheder, hvor fornuft og demokratiske instinkter er altafgørende. Det er rigtigt at fordømme og fortsat fordømme de grusomheder, der fandt sted den 11. september 2001, samt alle andre grusomheder begået af terrorister, uanset om det er i USA eller Europa, i Spanien, Irland og naturligvis også i Israel eller Palæstina.
Med terrorisme søges målrettet ødelæggelse af frihed. Formålet er at ødelægge friheden. Hvis vi forsøger at underminere terroristerne med midler, der i sig selv er frihedsberøvende, underminerer vi selve grundlaget for vores eget samfund. Hvis vi vælger at nægte de personer, som vi mistænker for at øve terror, de grundlæggende menneskerettigheder og grundlæggende demokratiske rettigheder, er det dem, der sejrer, og vi vil dermed skabe et samfund, som i det lange løb ikke er godt for de mennesker i verden, der ønsker at leve i bæredygtig fred. Jeg ønsker at appellere til det irske formandskab om at sætte dette emne på dagsordenen for topmødet mellem EU og USA i juni. 
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, et af de interessante forhold i diskussionen af Guantánamo Bay handler om sprog, ikke mindst de nye definitioner af krig, som vi oplever, og som ikke har noget retsgrundlag i international jurisdiktion.
Frigivelserne, som berører Det Forenede Kongerige, er allerede nævnt i dag, og jeg bifalder naturligvis udviklingen, men jeg er også interesseret i at finde ud af, hvem der forsvarer interesserne hos de personer, der stadig tilbageholdes, og hvis regeringer ikke har et særligt forhold til USA. Jeg hilser betænkningen velkommen, idet jeg mener, at det er meget vigtigt at drøfte spørgsmålet på internationalt plan.
Som andre har udtalt, har vi været vidne til et overlagt juridisk sort hul, som har givet grønt lys for andre regimers foranstaltninger, ikke mindst i Kina, Yemen, Uzbekistan, Saudi-Arabien og andre velkendte demokratier, hvis politik er at fængsle såkaldte fundamentalister. Vi har oplevet Det Forenede Kongerige afvige fra artiklerne i den europæiske menneskerettighedskonvention for at legitimere fængslingen af britiske statsborgere i Belmarsh. Det er vigtigt at respektere de internationale humanitære love, selv når det er upraktisk for de pågældende regeringer. 
Roure (PSE ).
   - Hr. formand, for et par minutter siden hørte jeg til min overraskelse, at Guantánamo var et center for engelskuddannelse. Det er meget bemærkelsesværdigt, for indespærringen af fangerne på Guantánamo krænker menneskerettighederne. Fangerne har ikke adgang til en uafhængig advokat, og vi ved ikke nøjagtig, hvem der er fængslet, eller hvilke anklager der er udformet mod fangerne. Under disse omstændigheder er det på sin plads at beskæftige sig med fangernes mentale tilstand.
Uden forudgående bistand fra en uafhængig advokat må vi slå fast, at der er en åbenlys risiko for forhandlinger med henblik på at nå til en aftale, hvor anklagerne kan neddæmpes. Således kunne de indsatte vælge at erklære sig skyldige, selv om de ikke var det, for at slippe for dødsstraf. Det er klart, at præsident Bush og den amerikanske ledelse ønsker nogle retssager med indrømmelser, der kan tjene som eksempler, for de er midt i et præsidentvalgår.
Europa-Parlamentet skal derfor have en ufravigelig holdning til terrorisme, men også en ufravigelig holdning til respekten for international lovgivning. Det er uacceptabelt at idømme straf, inden der er faldet dom. Men det er i øjeblikket det, der sker, og ofte også her i dette forum. Vi bør alle afvise dette juridiske sorte hul, som fangerne befinder sig i.
Vi kan alle huske den rædselsfulde begivenhed, men vi ønsker ikke, at terrorismen vinder, og vi bør kræve en retfærdig behandling af alle og vise, at vi forsvarer de værdier, der respekterer lovgivningen. Mine kære kolleger, det er det bedste middel, som vi alle har til bekæmpelse af dette barbari.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0112/2004) af Lagendijk for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets forordning om etablering af europæiske partnerskaber inden for rammerne af stabiliserings- og associeringsprocessen (KOM(2003) 684 - C5-0574/2003 - 2003/0267(CNS)).
Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke hr. Lagendijk hjerteligt for, at han forberedte Parlamentets holdning til Kommissionens forslag til en rådsforordning om etablering af europæiske partnerskaber inden for rammerne af stabiliserings- og associeringsprocessen. 
De foreslåede ændringer omhandler nogle centrale punkter i vores relationer til de vestlige Balkanlande. Vi har taget samtlige forslag til efterretning og kontrolleret dem omhyggeligt. Kommissionen og Rådet har brug for Parlamentets fulde opbakning og engagement i deres bestræbelser på at hjælpe disse lande med deres reformer og på at bringe dem tættere på EU.
Lad mig kort skitsere baggrunden for forslaget. Forslaget til en rådsforordning om etablering af europæiske partnerskaber går tilbage til Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki i juni 2003, hvor stats- og regeringscheferne bekræftede deres beslutsomhed med hensyn til at yde ubegrænset og effektiv støtte til de vestlige Balkanlandes europæiske perspektiver. Stabiliserings- og associeringsprocessen bliver nu styrket og tilsat adskillige af de elementer, som har været anvendt under den løbende udvidelsesproces. Indførelsen af de europæiske partnerskaber er et af de vigtigste forslag i den sammenhæng. Kommissionen blev opfordret til at fremlægge de første europæiske partnerskaber sammen med de næste årsberetninger om stabiliserings- og associeringsprocessen inden udgangen af denne måned med henblik på Rådets godkendelse heraf. Analogt med tiltrædelsespartnerskaberne for kandidatlandene bliver der fastlagt kortfristede og mellemlange prioriteringer i forbindelse med de europæiske partnerskaber, som landene skal opfylde for at opnå et tættere forhold til EU. De tilpasses til landenes specifikke behov og forberedelsernes aktuelle tilstand samt til stabiliserings- og associeringsprocessens specielle forhold. Der vil også blive taget hensyn til det regionale samarbejde. I henhold til de opnåede fremskridt vil de europæiske partnerskaber i stadig større grad blive styret i retning af en overtagelse af fællesskabsretten. Fremskridt vil blive overvåget af Kommissionen og evalueret i årsberetningerne. Teksterne til de enkelte europæiske partnerskaber formidles videre til Parlamentet, og ligesom det var tilfældet med tiltrædelsespartnerskaberne, vil vi informere Parlamentet om disse fremskridt.
Kommissionen tog ordførerens bemærkninger om den finansielle hjælp til landene i regionen ad notam. Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at forslaget ikke har nogen finansielle konsekvenser. Det europæiske partnerskabs prioriteringer vil fortsat udgøre grundlaget for programmeringen af den hjælp, som stilles til rådighed som led i Cards-programmet. Det skal imidlertid fremhæves, at der også vil være prioriteringer i forbindelse med partnerskaberne, hvis opfyldelse ikke kræver nogen finansielle midler, f.eks. vedtagelsen af lovbestemmelser. 
Jeg har fuld forståelse for, at fællesskabshjælpens konditionalitet er Parlamentets anliggende. Respekten for demokratiets principper og retsstaten samt for menneske- og mindretalsrettigheder og grundlæggende rettigheder er en forudsætning for at kunne modtage hjælp fra Fællesskabet. Hvis disse generelle betingelser ikke opfyldes, kan Rådet træffe beslutning om at suspendere den finansielle hjælp. Kommissionen besluttede at henvise udtrykkeligt til dette punkt i udkastene til Rådets beslutninger om de enkelte partnerskabsprioriteringer. Prioriteringerne i forbindelse med de europæiske partnerskaber er lige så vel EU-prioriteringer, som prioriteringerne i forbindelse med tiltrædelsespartnerskaberne var det for tiltrædelseslandene. Selvfølgelig vil der finde en række uformelle konsultationer sted med de pågældende landes regeringer om det europæiske partnerskab. Deres accept heraf vil ikke komme som nogen overraskelse. Kommissionen er indforstået med at supplere forordningen i overensstemmelse med Parlamentets forslag om en tekstpassage, der omhandler konsultationerne med landenes regeringer. 
Vi har regelmæssig kontakt med disse lande som led i stabiliserings- og associeringsprocessen ved hjælp af de mekanismer, som er beregnet til dette formål. Vi går ud fra, at landene udarbejder planer, hvori der fastlægges en tidsmæssig ramme for opfyldelsen af kravene i forbindelse med en yderligere integration med EU. Dette arbejde skal give dem en stærkere følelse af egenansvar og en bedre forståelse for processen. Gennemførelsen af prioriteringerne for de europæiske partnerskaber kræver engagement og politisk vilje, samt at passende midler stilles til rådighed. Partnerskaberne vil udgøre et solidt grundlag for at styre reformbestræbelserne i de vestlige Balkanlande i retning af en tilnærmelse til EU. 
Lagendijk (Verts/ALE ),
   Hr. formand, inden jeg taler om kommissionsforslaget, vil jeg gerne spørge, om vi måske skal tillægge det politisk betydning, at hr. Patten har forladt salen og er afløst af hr. Verheugen, for hr. Verheugen er, så vidt jeg ved, stadig ansvarlig for kandidatlandene og de tiltrædende lande. Er dette et signal fra Kommissionen om, at landene på det vestlige Balkan nu pludselig henregnes til kandidatlandene, selv om de endnu ikke er det officielt? Det ville glæde mig. Det skal der ikke herske nogen misforståelser om. I hvert fald er det påfaldende.
Hvad angår selve forslagene, har kommissæren allerede henvist til kilden til dem, nemlig topmødet i Thessaloniki sidste år. På dette topmøde ville Det Europæiske Råd under stærkt pres fra det græske formandskab gøre en gestus over for landene på det vestlige Balkan. Det vigtigste politiske budskab var, at de faktisk er slået ind på vejen mod Europa, og at EU vil hjælpe dem på denne vej ved at tilbyde dem et ekstra instrument i form af de europæiske partnerskaber. Grunden til dette initiativ var, at der ikke hersker nogen tvivl, heller ikke her i Parlamentet, om, at disse lande engang vil blive medlemmer. Spørgsmålet er blot hvornår og på hvilke betingelser. Når jeg imidlertid nu ser på Kommissionens forslag om at gennemføre den flotte beslutning fra Thessaloniki, tør jeg ærlig talt, hr. formand, hr. kommissær, tvivle stærkt på, om denne beslutning nu også var så klog. Hvilken merværdi - og det er også det centrale spørgsmål i min betænkning - har det at indføre et nyt instrument, nemlig de europæiske partnerskaber, på nuværende tidspunkt? EU er, det ved De bedre end jeg, involveret i den overordentlig indviklede proces med at indgå stabiliserings- og associeringsaftaler med alle lande i området. Det er i hvert fald det mål, der stræbes efter. Med Kroatien er det lykkedes, med Makedonien ligeledes, og med de tre andre lande er vi stadig ved at forhandle. Denne proces foregår stødvis. Det er ikke nemt. I tre af de fem lande er der stadig store problemer, og der er stadig en masse arbejde, der skal gøres.
Nu kommer der pludselig midt i denne proces et nyt instrument, de europæiske partnerskaber. Disse følger ikke stabiliserings- og associeringsaftalerne, men går på tværs af dem. Jeg må virkelig sige, at jeg ikke rigtig forstår det, men jeg tror, at Kommissionen ligesom Parlamentet er bundet af Rådets opgave, selv om den ikke kan sige det højt ligesom vi. Jeg er bange for, at der er skabt et nyt instrument, som ingen har behov for, og som ingen ønsker. Det skaber uklarhed i området, og jeg synes, at vi i allerhøjeste grad skal passe på, vi ikke tilbyder landene der en tom æske med en flot sløjfe på, mens vi selv ikke rigtig ved, hvad vi ønsker med dette initiativ. Kære kolleger, dette er symbolpolitik, og det skal vi være meget forsigtige med.
Hvis vi alligevel fortsætter med dette initiativ, er der to ting, jeg vil bemærke. For det første finanserne, som normalt hører med til sådanne partnerskaber - se blot på det store forbillede for disse europæiske partnerskaber - nemlig de partnerskaber, som gik forud for de nye landes status som kandidatlande. Når vi alligevel vil skabe et nyt instrument, hvorfor stiller vi så ikke nye penge til rådighed? Deres kollega, hr. Patten, har gentagne gange sagt her, at det efter hans opfattelse ikke er svært at bruge de penge, som han nu har til rådighed, og at han gerne ville have flere penge af Parlamentet for at hjælpe disse lande. Derfor kan jeg godt acceptere tanken om europæiske partnerskaber, men så skal det være tydeligt, hvor mange penge vi er rede til at bidrage med. Hvis der ikke afsættes flere penge, end der allerede er til rådighed, er hele initiativet en tom æske med en flot sløjfe på.
Vigtigere er betingelserne. De nye instrumenter må ikke pålægge endnu flere nye betingelser. Vi har allerede stillet meget strenge betingelser for støtten fra EU til disse lande, nemlig flygtninges tilbagevenden, bekæmpelse af korruption og samarbejde med Krigsforbryderdomstolen i Haag. Lad os dog nøjes med dem. Jeg er i denne sammenhæng glad for, at Kommissionen har sagt, at de nuværende betingelser ikke ændres, men lad dette dog være tilstrækkeligt tydeligt! De nye instrumenter må ikke indeholde nye betingelser. Jeg går dog stærkt ind for, at EU holder strengt fast ved de nuværende betingelser, for jeg ser af og til en tilbøjelighed hos Rådet til at gå lidt let hen over dem og ikke holde fast ved de kriterier, som tidligere er opstillet. Det er trods alt nødvendigt. Taktikken med gulerod og stok skal følges, fordi der er store problemer i dette område, og hvis vi vækker det indtryk, at de pågældende lande engang automatisk vil blive medlem, ender det galt. Jeg går ind for at fortsætte og helhjertet støtte reformerne og reformatorerne. Det skal der ikke herske nogen misforståelser om. EU har intet andet valg end at støtte disse lande og de mennesker, som der går i spidsen med at gennemføre reformer. Hvis vi har brug for nye instrumenter til dette, må vi indføre dem. Hvis vi imidlertid med de nuværende instrumenter kan gøre en del fremskridt og med nye instrumenter kun skaber uklarhed, afviser jeg de nye instrumenter. 
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, netop på Balkan er vores udenrigspolitik en nødvendig følge af de store fejltrin, som man begik her i begyndelsen af 1990'erne, hvor vi ikke havde nogen fælles politik for denne region, men det har vi i dag.
Stabilitetspagten er det rigtige svar på problemerne i denne region. Formålet med forhandlingerne om stabiliserings- og associeringsaftaler, kombineret med finansiel støtte, som f.eks. Cards-programmet og den årlige kontrol af fremskridtene, er, at disse lande skal være medlemmer af EU på et senere tidspunkt. Det er altså den rigtige vej, som vi er slået ind på her. Hvad skal vi med denne nye floskel om det europæiske partnerskab? Stabiliserings- og associeringsaftalerne udgør en affyringsrampe for et partnerskab, og hvis alle kriterierne er opfyldt, bliver det fulgt op af en tiltrædelsesansøgning. Hvor er der plads til et nyt slagord uden et nyt finansielt fundament? Dette forslag fra Rådet er meningsløst, og det ved Kommissionen også, men den har det problem, at den er nødsaget til at omskrive det. Vi kan imidlertid sige, hvad vi tænker.
I eksemplet Kroatien, hr. kommissær, kunne Kommissionen og Rådet vise, hvor alvorligt de mener det med det højtpriste samarbejde. Kroatien har været på rette vej i flere år. Der er et godt samarbejde på alle områder. Samarbejdet med Haag er ligeledes positivt. Man har netop sendt yderligere to generaler til Haag. Fordi der er en general med fransk pas, som er på flugt og forsvundet, kan man imidlertid ikke blive ved med at sætte målestokken højere. Man bør inddrage det, som man har opnået indtil nu.
En positiv vurdering af Kroatien ville - og jeg ved, hvad jeg taler om - have en signaleffekt på hele regionen og give de lande, som de europæiske partnerskaber er møntet på, et skub i den rigtige retning med hensyn til at opfylde EU's kriterier. Vores fælles udenrigspolitik i Sydøsteuropa er sat på en hård prøve i øjeblikket. Forslaget om et europæisk partnerskab uden væsentlig merværdi - i sammenligning med stabiliserings- og associeringsprocessen - og uden yderligere finansiel støtte vil desværre ikke bidrage til at øge vores troværdighed.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, alt det, som hr. Lagendijk og fru Pack sagde, er egentlig argumenter, som taler imod Lagendijk-betænkningen. Personligt vil jeg ikke stemme for den, og det er ikke, fordi det er en dårlig betænkning, men hvad er det for et parlament, som håner Rådets og Kommissionens forslag, for så efterfølgende at sige: "Det er meget godt alt sammen, men da vi er et parlament, stemmer vi for." Jeg agter imidlertid ikke at stemme for, og det siger jeg, fordi jeg mener, at fru Packs og hr. Lagendijks argumenter var rigtige. Deres holdning var nemlig, at der er blevet udviklet et instrument her, som ikke har noget reelt grundlag.
Jeg kan sagtens forestille mig, at man kan få noget ud af de europæiske partnerskaber, men der skal fastsættes klare målsætninger og kriterier. Det er dog ikke indeholdt i det nuværende forslag endnu. Jeg håber, at hr. Verheugen vil presse på i den forbindelse, og da jeg forventer, at han vil indtage en nøgleposition i den nye Kommission - han fortjener det - går jeg ud fra, at han vil gøre sin indflydelse gældende på lignende vis, således at de europæiske partnerskaber bliver til et instrument, som er baseret på klare kriterier. Jeg anbefalede - men det blev ikke accepteret af udvalget - at associerings- og stabiliseringsaftalerne skal gennemføres i løbet af nogle få år. Succesfuld, nej på ingen måde!
Mit besøg i Kosovo som del af en delegation, som fru Pack ledede, gjorde et uudsletteligt indtryk på mig. Jeg har indtryk af, at hverken den albanske eller serbiske side har været sat tilstrækkeligt under pres af Europa, således at de gør, hvad de nødvendigvis må gøre - nemlig arbejder sammen om Kosovos fremtid. Det samme gælder for enkelte andre lande. Her udgør Kroatien - både under den tidligere og nuværende regering - en undtagelse, fordi man har forstået, hvad det drejer sig om, og også er parat til at handle derefter.
Kommissionen, men også Parlamentet - begge bærer vi vores del af skylden for den situation, som er opstået - bør arbejde på, at Europas stemme bliver hørt klarere og tydeligere.
Besøget hos præsident Rugova var et symbol herpå. Jeg værdsætter ham og har kendt ham i lang tid, men jeg kender ham imidlertid ikke så godt som fru Pack, men jeg har også et rigtig godt forhold til ham personligt. Da vi besøgte ham på hans officielle bopæl - og jeg er godt klar over, at vi kun taler om Kosovo, som ikke er en selvstændig stat - vajede der et albansk, et kosovorisk og et amerikansk flag, men der var ikke hejst noget europæisk flag, og ingen syntes at tage anstød heraf. Derfor spørger jeg mig selv, hvor Europas stemme er? Næste gang medbringer vi et europæisk flag og håber, at det en gang vil finde sin rette plads på hans bopæl.
Han er dog ikke den eneste, for hvem dette gælder, og det er på ingen måde tænkt som en personlig kritik. Jeg mener, at ligesom Europa ikke er repræsenteret blandt de flag, der vajer foran hans bopæl, er Europas synspunkter heller ikke repræsenteret, eller de er underrepræsenteret, i store dele af Balkanområdet. Det er en fælles opgave for Rådet, Kommissionen og Parlamentet at gøre Europas stemme tydeligere her.
Hr. Verheugen, hvis vi drøfter dette om et års tid, og De kan overbevise mig om, at det europæiske partnerskab har stået sin prøve - eller i det mindste gjort nogle fremskridt - vil jeg efterfølgende stemme for Lagendijk-betænkningen, men jeg vil ikke stemme for den i morgen. 
Verheugen,
    Mine damer og herrer, jeg beder Dem om ikke at drage nogen særlige konklusioner af den kendsgerning, at jeg repræsenterer hr. Patten her i dag, men det har vist sig at være ganske godt, for jeg er måske i en bedre position, end han er, til at give respons på det, som De sagde. Hvad drejer det sig egentlig om her? Det drejer sig om de overvejelser, som Rådet gjorde sig i Thessaloniki om, hvorvidt der ville kunnes drages et par konklusioner af den udvidelsesproces, som forløber med succes, således at man eventuelt kunne opnå en mere effektiv tilnærmelse af de vestlige Balkanlande til EU. 
Spørgsmålet gik simpelthen på, om vi har lært lektien, og om der er instrumenter, som har været anvendt med succes i denne proces, og som vi også kan anvende her, hvis vi laver de nødvendige tilpasninger heraf? Svaret er ja - det er der. For tiltrædelseslandenes vedkommende havde vi de såkaldte Europa-aftaler som lovgrundlag. Det svarer til stabiliserings- og associeringsaftalerne med de vestlige Balkanlande. Som et instrument til gennemførelse af disse Europa-aftaler udviklede vi de såkaldte tiltrædelsespartnerskaber, og jeg vil fortælle Dem om lidt, hvorfor det var en god ting. Det tilsvarende instrument i stabiliserings- og associeringsprocessen vil nu være de europæiske partnerskaber, fordi vi ikke så godt kunne kalde dem "tiltrædelsespartnerskaber".
Den store fordel ved dette instrument er, at det er fleksibelt, nøjagtigt og let at overvåge, og at fremskridtene kan måles meget nøjagtigt. Kommissionen har til hensigt at forberede disse partnerskaber således, at de følger præcis det samme mønster som associeringsaftalerne. Det vil sige, at det præcist skal beskrives, hvad der skal ske det første år, med andre ord som kortsigtet prioritering, på alle områder - politisk forvaltning, økonomisk forvaltning, tilpasning til fællesskabsretten - og herefter de mellemlange prioriteringer, som vi vil afsætte 2-3 år til, og sidst, men ikke mindst, de langsigtede prioriteringer. Den store fordel ved alt dette er netop, at det kan kontrolleres og finjusteres til enhver tid, og at de andre instrumenter, som vi har til rådighed, kan tilpasses efter målsætningerne for disse partnerskaber, f.eks. det tekniske hjælpeinstrument, som vi vil anvende fremover, men jeg tænker også på de midler, som vi allerede har til rådighed og alle de andre instrumenter, som findes.
Ud fra mine erfaringer med udvidelsesprocessen kan jeg sige, at det er et nyttigt instrument, og at det er et instrument, der er let at håndtere, og som vi har gjort gode erfaringer med under udvidelsesprocessen. Derfor beder jeg Dem om i det mindste at give instrumentet en chance. Til min ven hr. Swoboda vil jeg gerne sige, at han måske skulle give instrumentet to chancer, og vi kan så foretage en fælles evaluering efter et år med henblik på at konstatere, om det har ført til noget eller ej. Jeg er imidlertid fuldstændig overbevist om, at det er et instrument, som vil hjælpe de vestlige Balkanlande, at det vil være lettere at håndtere for dem, og at det gør den retning, som hele processen skal tage, mere tydelig og mere troværdig. Derfor går jeg virkelig helhjertet ind for dette instrument. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Verheugen! 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Verheugen overbeviste mig. Jeg agter at stemme for. Jeg stoler på, at han gør det rigtige, og jeg håber, at det bliver tilfældet. 
Formanden.
   - Jeg havde allerede en mistanke om, at det ikke var en bemærkning til forretningsordenen. Sådan som jeg kender Dem, gør det heller ikke noget. Jeg har virkelig en af mine gode dage i dag.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om tre indstillinger ved andenbehandling fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport:
- A5-0075/2004 om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på ungdomsområdet (15327/1/2003 - C5-0021/2004 - 2003/0113(COD)) (Ordfører: Prets);
- A5-0076/2004 om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på uddannelsesområdet, og støtte til enkeltforanstaltninger på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet (15334/1/2003 - C5-0022/2004 - 2003/0114(COD)) (Ordfører: Pack);
- A5-0077/2004 om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på europæisk plan på kulturområdet, og støtte til enkeltforanstaltninger på uddannelsesområdet (15331/1/2003 - C5-0023/2004 - 2003/0115(COD)) (Ordfører: Iivari). 
Prets (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, det glæder mig, at vi nu nærmer os afslutningen på en kort, men intensiv proces. Vi kan afslutte programmet og således sikre, at de unge og ungdomsorganisationerne kan gennemføre deres programmer. Det har virkelig været en meget intens periode, og vi var under tidspres endnu en gang. Jeg kunne ønske mig, at det vil ændre sig med hensyn til de nye programmer, således at vi får en smule mere tid til at belyse de enkelte standpunkter mere præcist og flere muligheder for at drøfte tingene.
Det drejer sig hovedsageligt om at støtte ungdomsgrupperne. Det skal vi give særlig opmærksomhed, for hvis vi vil opbygge tillid til Europa og til EU, er det egentlig de unge, som forstår Europa bedst, og som har de færreste problemer med at nedbryde deres fordomme. Der skal ydes støtte hertil, og derfor skal man også i højere grad integrere dem i den europæiske proces. Det kan gennemføres på forskellige måder. I den forbindelse er Det Europæiske Ungdomsforum et centralt omdrejningspunkt, som har kontakterne i de forskellige lande, og som sammen med de unge gør mange fornuftige, nødvendige og nyttige ting for at kunne leve i et demokratisk fællesskab i Europa og ud over Europas grænser.
Vi skal drøfte tre betænkninger i dag, og selv om de bliver behandlet samtidig, kan man ikke behandle dem på samme vis, da de indholdsmæssigt omhandler forskellige kompetenceområder, som der skal tages passende hensyn til. Man stillede forslag om en harmonisering af handlingsprogrammerne med hensyn til medfinansieringsandelen, som vi har kæmpet for længe, degressivitetsprincippet og deres løbetid. I praksis vil det nok være meget svært at lade dem køre helt frem til 2008.
Vi har haft lange samtaler om medfinansieringsandelen på 20 %. Det kommer ikke rigtig til at fungere, da der er adskillige organisationer, specielt på uddannelsesområdet, som modtager så minimal en støtte, at en yderligere reduktion i støtten ville betyde, at den bortfalder helt. For ungdomsorganisationerne er en procentsats på 20 % derfor på grænsen af det acceptable, da det bliver stadig sværere at opdrive sponsorer. Den økonomiske situation er sådan, at virksomhederne ikke kan hellige sig de unge. Det er væsentligt lettere at finde sponsorer til andre områder, end det er for ungdomsorganisationerne. Derfor har de også brug for vores særlige støtte.
Jeg kunne også godt ønske mig, at degressivitetsprincippet, ifølge hvilket der skal tilbageholdes to en halv procent af sidste års støtte fra og med det tredje år, ville betyde en succes for de grupper og ungdomsorganisationer, som der hidtil ikke er blevet taget hensyn til. Det vil være specielt vigtigt set i lyset af udvidelsen. Efter 1. maj vil der være flere unge, som vi skal have i tale. Vi skal investere mere, og vi skal støtte dem kraftigt.
Disse ungdomsorganisationer, som har til formål at fremskynde en international dialog mellem de unge og videreformidle relevante informationer til så stort et ungt publikum som muligt, er også talerør for EU. Det handler ikke kun om at fremme ungdommens sag, men også om at formidle indhold, som har ungdommens interesse. Vi skal tage hensyn til deres interesser, men de skal også selv yde deres bidrag, og de skal fortsat reflektere over hele spektret af europæisk politik og dens rækkevidde. EU's fremtid ligger i ungdommens hænder, og det bør vi ikke glemme.
Pack (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, under dagens forhandlinger om de tre nødvendige programmer prøver vi at finde et fælles juridisk grundlag for områderne kultur, uddannelse og ungdom. Der blev gennemført en fælles procedure - og i den forbindelse vil jeg gerne takke Budgetudvalget, som virkelig støttede os heri - og nu råder vi over nogle rimeligt solide finansielle midler. Vi kunne selvfølgelig altid bruge nogle flere, fordi der netop er tale om områder, hvor vi henvender os til borgerne og først og fremmest også til de unge. Men vi kan trods alt godt tillade os at være tilfredse med det. For mit eget områdes vedkommende kan jeg sige, at 77 millioner til handlingsprogrammet for uddannelsesinstitutionerne ikke er en ubetydelig sum penge, men det kunne være endnu bedre.
Alle disse tre områder indeholder institutioner og foreninger, som i videste forstand er uddannelses- og kulturambassadører for Europa, og som fremmer og varetager den fælles kulturelle arv i Europa. Og alle disse organisationer har gjort deres arbejde i årevis, og de har også fået Parlamentets hjælp hertil. Uden dem ville Europas sjæl være endnu mere hensygnende, end det tilsyneladende synes at være tilfældet. Jeg glæder mig især over, at fru Iivari kunne komme igennem med sine krav om, at subventionerne til de kulturelle institutioner i det mindste skulle bevares i en toårig overgangsperiode. Det er også en anerkendelse af disse organisationers arbejde. De kan således forberede sig på at skulle deltage i fremtidige licitationer. 
Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at vi som parlamentsmedlemmer naturligvis er tættere på borgerne end dem, der sidder i Kommissionen i Bruxelles, og at vi derfor også kender borgernes behov bedre.
Jeg vil gerne komme ind på yderligere tre punkter. For det første vil jeg godt benytte lejligheden til at belyse finansforordningen nærmere. Et lovgivningsvanvid må under ingen omstændigheder forhindre bestræbelserne på at opnå større gennemsigtighed og effektivitet i vores politiske feltarbejde. Og jeg ved, at Kommissionen lider lige så meget herunder som Parlamentet. Rådet, som overhovedet ikke har nogen interesse i det, lider ikke, men problemet er, at vi skal ud at forsvare disse ting. I den sammenhæng vil jeg blot som eksempel nævne, at et netværk af Europahuse, som har eksisteret i 50 år, er ødelagt, hvilket vi kan takke denne finansforordning og Kommissionen for. Det hører også med til historien. Og jeg vil godt påpege, at Kommissionen ikke har været i stand til at udbetale de penge til dette netværk hverken i 2003 eller i 2004, som Parlamentet stillede til rådighed. Den afviser simpelthen at gøre det. Det er ikke fru Reding, som skal klandres for dette, men derimod nogle andre. Det kan ikke understreges nok, at ansvaret herfor skal placeres hos Kommissionen. 
Det var måske nødvendigt med en sådan finansforordning, som vi har nu. Men den kan ikke bestå i sin nuværende form. Vi må erkende, at en streng for ikke at sige fundamentalistisk udlægning af denne finansforordning skaber et bureaukrati, som fjerner borgerne endnu mere fra EU. Hvordan skal borgerne kunne stille forslag, hvis de er nødsaget til at lade et konsulentfirma løse denne opgave? Det kan da ikke være rigtigt, at det hele er blevet så kompliceret. Vi må ikke lade os tage som gidsler af en budgetmæssig imperialisme. Vi bør virkelig forsøge at ændre noget her og at finde et nyt afsæt for den kommende lovgivningsperiode sammen med Budgetudvalget. 
Vi er hverken en forsamling af erhvervsledere eller et forvaltningsråd, som søger at opnå den højst mulige bureaukratiske effektivitet. Vi er derimod en politisk forsamling, hvis hovedopgave det er at interessere sig for de europæiske borgeres ønsker og trængsler. Og derfor mener jeg, at vi skal se til, at pengene anvendes fornuftigt. Vi må imidlertid ikke iføre os et korset, som ingen af os rigtig kan komme ud af længere.
For det andet forventer vi os mere af Europas sjæl, og derfor skal der i fremtidige budgetter tages større hensyn til uddannelse og kultur.
Og det tredje punkt, fru kommissær, vedrører den nye generation af uddannelses- og kulturprogrammer, som De gerne vil tale om her i dag. Jeg forventer af denne nye generation af programmer, at de indeholder håndterbare instrumenter, det vil sige konkret gennemførlige og fælles handlinger, hvortil der er allokeret operationelle og finansielle midler, der er i overensstemmelse med borgernes ønsker. Borgerne skal stå i centrum og må ikke, og det ønsker jeg at betone endnu en gang, tjene som alibi for et bureaukratisk maskineri. 
Iivari (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, det er en lettelse, at emnet for vores forhandling er den fælles holdning om finansiering af europæiske kulturelle organisationer og net. Det er helt nødvendigt, at der bliver truffet en beslutning om det nu, så organisationer, der er berettiget til støtte, modtager deres tilskud i begyndelsen af dette år. Jeg vil takke alle, hvis samarbejde og mægling bidrog til vores succes i slutningen af sidste år. Terence Wynn, formanden for Budgetudvalget, og mange andre har været til stor hjælp. Mit eget samarbejde med Kommissionen og Rådet er gået fint i de forskellige faser af processen.
Rådets forslag til et handlingsprogram til fremme af organer, der er aktive på kulturområdet, blev nødvendigt, da vi gik over til et aktivitetsbaseret budget. De kulturelle organisationer, der tidligere blev finansieret gennem budgetpost A, som betyder administrationsudgifter, kræver et retsgrundlag, for at deres finansiering kan fortsætte. Med det kompromis, der blev indgået under mæglingen, vil finansieringen nu være baseret på en treårsperiode. I de første to år vil der være overensstemmelse med den beslutning, som Budgetudvalget traf sidste efterår vedrørende støttemodtagere, det vil sige øremærkning, og det tredje år vil der blive gået over til åben ansøgning. Det retsgrundlag, der nu finder anvendelse, vil også give mulighed for finansiering af Det Europæiske Kontor for Mindre Anvendte Sprog, Mercator-nettet og koncentrationslejre som historiske minder. Programmets samlede budget er 19 millioner euro.
Da Kommissionens forslag blev diskuteret, var det for f.eks. alle institutionernes juridiske tjenester indlysende, at den tidligere procedure, hvor Parlamentet udpeger støttemodtagelsesberettigede organisationer, ikke er i overensstemmelse med den nye finansforordning. Jeg går også selv af principielle årsager ind for en metode med åben ansøgning. Parlamentet er et lovgivende organ, og vi bør ikke udpege enkelte støttemodtagere. Det er ikke i overensstemmelse med kravene om gennemsigtighed og god administrativ praksis. Parlamentet fastlægger retningslinjer og vurderer beslutninger, som Kommissionen har truffet, på grundlag af rapporter.
Da jeg har arbejdet tæt sammen med europæiske kulturelle net i næsten fem år, er jeg ikke i tvivl om den europæiske merværdi, de skaber. Det er yderst vigtigt, at eksperter og kreative mennesker, der arbejder i eller for museer, kulturforvaltninger, kunstskoler, skoler, teater og musik, har mulighed for at samarbejde. Jeg mener, at kulturelle net kan bidrage stærkt til, at den europæiske udvidelse bliver en succes. De er ikke blot vigtige formidlere af vores fælles europæiske kulturarvs og civilisations mangfoldighed, men også skabere af nye idéer. Jeg mener, at vi nu, hvor vi afslutter et retsgrundlag for tre års finansiering, kan få en god begyndelse ved at sikre overlevelsen af kulturelle net, der dækker hele Europa. Det glæder mig meget, at betydningen af europæisk kulturelt og uddannelsesmæssigt samarbejde bliver fremhævet i Kommissionens forslag som en ny finansiel ramme for skabelsen af Europas fremtid. Jeg lykønsker kommissær Reding med det og takker hende varmt for det.
Reding,
    Hr. formand, mine damer og herrer, det er de nye forpligtelser i finansforordningen, der blev vedtaget i 2002, der ligger til grund for vores forhandling i dag. Denne nye finansforordning fastsætter fremover en klar juridisk ramme for de tilskud, vi giver til en lang række af de store europæiske organisationer inden for kultur, ungdom og uddannelse.
Enhver beslutning om finansiering bør fremover have sin berettigelse i et retsgrundlag. Det er naturligvis en udvikling, som jeg glæder mig over, selv om jeg er klar over, hvilket fru Pack nævnte, at der er nogle bivirkninger, og jeg håber virkelig, at vi ved at drøfte dette med Europa-Parlamentets tjenestegrene med ansvar for budgettet kan finde nogle løsninger.
De indførte ændringer har medført, at Kommissionen i foråret 2003 præsenterede sine forslag til et nyt retsgrundlag. Forslagene blev især stillet inden for kultur, ungdom og uddannelse. De sigtede mod at sikre en blød overgang mellem det gamle og det nye system, og vi har bestræbt os på at sikre den nødvendige kontinuitet, samtidig med at de skal være ulastelige med hensyn til den sunde forvaltning af offentlige midler.
I dag er jeg Europa-Parlamentet - og særligt hr. Rocard og hans udvalg - taknemmelig for, at man har anerkendt sagens presserende karakter og har sikret, at Kommissionens forslag hurtigt blev drøftet. Indtil nu har jeg indtryk af, at det væsentligste er ordnet, og jeg glæder mig derfor over, at der sigtes mod et kompromis, hvilket viser de europæiske institutioners beslutning om så hurtigt som muligt at finde en løsning, når det er nødvendigt.
Siden 1. januar 2004, hvor der ikke har været noget retsgrundlag, har vi reelt befundet os i et juridisk tomrum med hensyn til organisationer, hvis viden og kreativitet er velkendte, og organisationer, som borgerne virkelig har brug for, hvis de skal kunne fungere i Europa. Disse organisationers rolle er uerstattelig, for de bidrager til, at man kan elske Europa, og til at give Europa sjæl, hvilket flere parlamentsmedlemmer netop har sagt.
Vi har altså alle gjort vores bedste for at finde løsninger, der gør det muligt at sætte en stopper for denne usikre situation. Jeg tror, at alt er klar til, at denne sag afsluttes, og jeg tillader mig at minde om, at formandskabet har sendt tre skrivelser til formanden for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport med angivelse af Rådets muligheder for at nå til enighed ved andenbehandlingen på grundlag af de fælles holdninger, der således er blevet ændret.
Kommissionens holdning til ændringsforslagene i de forskellige anbefalinger er følgende. Hvad angår forslaget om undervisning og uddannelse, kan Kommissionen tilslutte sig de tre ændringsforslag, der blev vedtaget under andenbehandlingen i Udvalget om Kultur, for de indeholder forbedringer, der er væsentlige for iværksættelse af programmet. Hvad angår kulturområdet, kan Kommissionen også tilslutte sig de fem ændringsforslag, der sigter mod at sikre overensstemmelse mellem teksten og finansforordningen og mod, at der tages hensyn til budgetsamrådet. På ungdomsområdet kan Kommissionen ligeledes tilslutte sig det stillede ændringsforslag, der sigter mod i retsgrundlaget at indføre overgangsbestemmelser med henblik på udvidelse af den tilskudsberettigede periode til den 1. januar 2004 med henblik på at tage hensyn til de udgifter, der har været afholdt i perioden uden retsgrundlag.
Hr. formand, Kommissionen godkender altså fuldt ud Europa-Parlamentets ændringsforslag. Der er ikke mere nogen tvetydighed, som De kan konstatere, og jeg vil slutte med at takke ordførerne, fru Iivari, fru Pack et fru Prets, for kvaliteten i deres arbejde og i særdeleshed for den ånd, hvori de har udarbejdet betænkningerne. Takket være Dem, mine damer, kan vi fortsætte vores meget væsentlige arbejde med de europæiske institutioner, som gør borgernes liv i Europa mulig.

Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, efter kort at have hørt kommissær Reding har jeg intet at sige, for jeg mener, at dette emne er meget vigtigt. Man kan blive uddannet lærer, men hvad skal man gøre uden midler og uden penge, særligt på europæisk plan, hvor Rådet indimellem har meget svært ved at udvise en større generøsitet med hensyn til europæiske projekter, for med subsidiaritetsprincippet - og det forstår vi - forbliver uddannelse almindeligvis et nationalt anliggende.
Hvorom alting er, hvis jeg udtaler mig på egne vegne og ikke som medlem af Europa-Parlamentet, og som tidligere historielærer, indrømmer jeg, at penge helt sikkert er vigtigt for uddannelse, men der er noget, der er endnu mere vigtigt. Som fru Reding sagde, er uddannelse også en sag om dannelse og ånd. Alle de tilstedeværende også tilhørerne har været børn og skoleelever, og vi kan alle huske de gode lærere. Man glemmer de dårlige lærere og husker de gode lærere. Men hvad er en god lærer? Det er en, der går op i sit fag, i sine elever og dermed også i deres familier.
Betænkningerne fra fru Pack, fru Prets og fru Iivari er meget vigtige, og jeg anerkender Deres arbejde. Men historien slutter ikke her. Historien slutter, når de generationer, der følger efter os, får mulighed for måske at gennemføre noget, som går ud over det, som EU's regionale og nationale systemer kan give. Som medlemmer af Europa-Parlamentet og som medlemmer i en af EU's institutioner mener vi, at der er plads til kultur og uddannelse på europæisk plan. Jeg håber, at betænkningerne vil blive modtaget godt af Ministerrådet, og at lærerne og eleverne således vil få mulighed for at åbne deres sind en smule. Kultur og uddannelse er hverken regionale, nationale eller europæiske anliggender, de er alle tre dele på samme tid.
Gröner (PSE ).
   - Hr. formand, skal jeg fortsætte på engelsk for yderligere at forvirre tolkene?

 Mine damer og herrer, fru kommissær, jeg vil gerne takke de tre ordførere hjerteligt for det hurtige og gode stykke arbejde, som de ydede. Jeg mener, at det er et vigtigt signal at sende til kultur-, uddannelses- og ungdomsorganisationerne, at de har gode "advokater" i Parlamentet, som kan tale deres sag. For nu at komme ind på mit eget område, hvor jeg har engageret mig kraftigt i forbindelse med hvidbogen om ungdommen, det nye ungdomsprogram og gamle ungdomsprogram, vil jeg sige, at den kontakt, som er vokset i kraft af de seneste års konsultationsprocesser, har vakt meget høje forventninger i ungdomsorganisationerne og i Det Europæiske Ungdomsforum. Jeg mener, at de unge er meget tilfredse med det gode retsgrundlag for den finansielle støtte til de mere end 80 ungdomsorganisationer.
Naturligvis er ungdomsprogrammet sammenlignet med andre politikker, som f.eks. kulturpolitikken og uddannelsespolitikken, så ringe stillet, at vi i sidste ende allokerer mindre end én procent af det samlede EU-budget til det område. Og det kan vi, mine damer og herrer, ikke blive ved med at acceptere i længden. Borgerne ønsker, at EU skal afspejle deres egne interesser. Det er et område, som vi skal puste nyt liv i.
Af samme årsag handler den geografiske dimension, som vi altid skal have i baghovedet i forbindelse med støtten til ungdomsorganisationerne, også om mere end selve udvidelsen. Vi må indse, at Det Europæiske Ungdomsforum som paraplyorganisation for ungdomsorganisationerne også samarbejder med landene i Europarådet, hvor det har en vigtig politisk mæglerrolle. Ungdomsorganisationer er efter min mening altid et skridt foran de øvrige organisationer. Unge mennesker tænker videre frem og ser måske deres egen fremtid meget tydeligere, end vi andre ofte gør. Vi har nemlig tendens til at blive hængende i hverdagens trummerum og i den politiske gøren og laden.
Det er baggrunden for samarbejdet med SNG-landene, og man skal heller ikke undervurdere vigtigheden af programmet med hensyn til en politisk fredelig udvikling i Middelhavsområdet. Og jeg kan kun sige, at vi med valget den 10.-13. juni for øje skal overbevise de unge om, at Europa er stedet, hvor de kan videreudvikle deres politiske idéer. Derfor vil det have været en god dag på kontoret, hvis vi vedtager disse tre programmer nu, og så lægger lidt ekstra oveni ved budgetforhandlingerne og skuer yderligere fremad i forbindelse med fremtidige ungdomsprogrammer.
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, den lovpakke, vi behandler, har til formål at skabe et retsgrundlag for visse handlingsprogrammer inden for kultur, uddannelse og ungdom. Målet med disse er at give institutioner og organisationer på dette område finansiel støtte. Europa-Parlamentets budget er, gennem A-30-budgetposterne, blevet anvendt til at støtte visse institutioner og ngo'er, der især fungerer på frivillig basis, og som har fremmet europæiske aktiviteter og styrket europæisk identitet. I årenes løb er støtten til organisationer blevet så rodfæstet, at tildelingen af den er blevet noget, som tidligere støttemodtagere har taget for givet. Valget af, hvilke organisationer og institutioner der skulle modtage finansiel støtte, synes at have været en påfaldende vilkårlig proces. Nye aktører har sagt, at det har været meget vanskeligt at komme i betragtning, fordi udvælgelseskriterierne har været vage. Valget synes at have været mere bestemt af, at de valgte organer har haft stærke fortalere i de relevante udvalg i Parlamentet, end af, at kvaliteten af deres aktiviteter var bedre end de andres. Dette forhold blev bragt frem i lyset, da finansforordningen blev revideret, og de øremærkede bevillinger i budgetposterne endte med at blive skåret ned eller afskaffet.
Den lovpakke, vi diskuterer, vil skabe et retsgrundlag for støtte til organisationer, der er aktive på uddannelses-, kultur- og ungdomsområdet. Målet må være, at EU's tildeling af finansiel støtte skal være gennemsigtig og velbegrundet. Det betyder, at gentagen støtte til organisationer, der tages for givet, bør være en sjældenhed eller slet ikke bør eksistere. Organisationer og institutioner skal klart og tydeligt vise, at de fungerer fortræffeligt og bedre end andre på området. Tildeling af støtte skal være baseret på ansøgninger, der vurderes upartisk og retfærdigt. Finansieringen skal målrettes således, at det er klart defineret, hvilke mål og resultater EU støtter, og enhver støttemodtager skal udarbejde en troværdig rapport om midlernes anvendelse. Jeg vil takke ordførerne Ulpu Iivari, Doris Pack og Christa Prets for deres glimrende betænkninger. 
Perry (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil starte med at takke alle tre ordførere for deres betænkninger, som jeg støtter fuldt ud.
I de 10 år, hvor jeg har været i Parlamentet, har jeg været enten budgetordfører eller skyggeordfører for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport og ofte arbejdet tæt sammen med fru Iivari. Jeg vil hovedsageligt koncentrere mig om betænkningen om kultur. Fru Iivari og jeg er stort set enige om principperne. Måske er der den forskel, at jeg altid har ment, at den parlamentariske procedure for støtte af aktiviteter har været meget åben og gennemsigtig.
Jeg deltog også i forligsmødet lige inden jul, da vi fastsatte det nye retsgrundlag. Jeg vil gerne takke kommissæren og Kommissionens ansatte for deres støtte samt formanden for Budgetudvalget, som har været en meget stor støtte.
Jeg vil gerne fremhæve tre punkter. Støtten til kulturaktiviteter er meget vigtig. Jeg er helt enig med kommissæren. Europa skal være og er mere end økonomi og handel. Aktiviteter fra organisationer som f.eks. Det Europæiske Ungdomsorkester "Swinging Europe", Det Europæiske Forum for Kunst og Kulturarv - jeg kunne blive ved - bidrager alle til forståelsen af ikke blot kultur, men også den kulturelle dimension af Europa og derigennem selve EU.
Vi ved alle, at kultur 2000-programmet er voldsomt underfinansieret. Det er også begrænset af sine egne betingelser, og mange organisationer, der har brug for hjælp på europæisk plan, og som har henvendt sig til Parlamentet, vil nu have mulighed for at benytte sig af dette nye retsgrundlag. Vi kan ikke forvente, at medlemsstaterne finansierer kulturelle aktiviteter på europæisk plan - de vil koncentrere sig om det nationale plan.
Kulturstøtten er alt for begrænset - som det er sagt tidligere. Næsten 50 % af vores midler går til landbruget - under 0,5 % til kulturaktiviteter. Men kultur er vigtig i opnåelsen af vækst. 17 % af Det Forenede Kongeriges bruttonationalprodukt kommer fra de kreative industrier.
Endelig skal vi sikre, at organisationer, som modtager støtte, informeres herom i god tid, så midlerne kan anvendes effektivt. 
Wyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg er især glad for, at disse programmer vil garantere den økonomiske stabilitet hos organisationer som f.eks. Det Europæiske Ungdomsforum, Jeunesse, Det Europæiske Kontor for Mindre Anvendte Sprog samt oplysnings- og dokumentationsnettet Mercator blandt mange andre.
Det Europæiske Ungdomsforum og Jeunesse spiller en vigtig rolle i forbindelse med at styrke og involvere unge mennesker, hvilket er uhyre vigtigt. Disse organisationer skaber også et miljø for de unge, hvor de kan lære demokratiske beslutningsprocesser, interkulturel forståelse og selvmotiverende læring. Det Europæiske Kontor for Mindre Anvendte Sprog og Mercator har også begge spillet og vil fortsat spille en vigtig rolle i forbindelse med at sikre og fremme minoritetssprog i EU. Disse organisationers tilstedeværelse og arbejde er særlig væsentligt nu, hvor 10 nye lande skal tiltræde EU og yderligere øge antallet af eksisterende minoritetssprog Der er på nuværende tidspunkt 40 millioner mennesker, der taler et minoritetssprog. Yderligere seks millioner mennesker, der taler et minoritetssprog, vil tiltræde EU.
Det er af afgørende betydning, at de personer, der taler disse sprog, har samme rettigheder og muligheder som alle andre. Jeg bifalder også de foranstaltninger, der er truffet for at øge gennemsigtigheden i beslutningerne om tildeling af tilskud til organisationer, og den brugervenlige proces for ansøgning om tilskud. Processen er i øjeblikket alt for besværlig. Jeg beklager dog, at princippet om gradvis aftrapning, hvad angår ungdoms-ngo'er, stadig indgår i den fælles holdning, for det vil betyde, at reduktionen af støtten til disse ngo'er fra det tredje år og fremover vil gøre livet meget vanskeligt for dem. Den bedste måde, hvorpå man kan støtte disse ngo'ers aktiviteter og øge deres effektivitet i fremtiden, er at garantere et fast budget for dem. Jeg håber meget, at disse fremragende betænkninger vil få Parlamentets store støtte. 
Zabell (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, kære ordførere, ligesom de foregående talere mener jeg, at det er afgørende at have et retsgrundlag, der giver os mulighed for at få et stabilt budget for programmer for europæisk kultur, uddannelse og ungdom.
Disse programmer, som Europa-Kommissionen, Parlamentet og Rådet naturligvis skal være involveret i, skal for det første have et passende retsgrundlag, som er på vej, og for det andet et passende budget. Og det er det, som de europæiske institutioner nu skal sørge for i forbindelse med europæisk uddannelse, kultur og ungdom.
Jeg har sagt mange gange i Parlamentet, jeg vil aldrig blive træt af at sige det, og jeg vil sige det igen i dag, at Europas fremtid er ungdommen. Det kan ikke være anderledes. Europas fremtid vil afhænge meget af den uddannelse, som disse unge får. Selv om uddannelse i henhold til subsidiaritetsprincippet ikke hører ind under os, kan vi bidrage meget og positivt til et mere forenet, anerkendt, sammenhængende, kultiveret og dannet Europa, hvilket vi alle ønsker. Det vil til syvende og sidst blive til gavn for alle europæere.
Derfor anmoder jeg om, at vi, når vi har afsluttet slaget om retsgrundlaget, alle sammen indleder slaget om at forhøje budgetterne til ungdom, kultur og uddannelse, indtil de når op på det niveau, som de fortjener, for det er til gavn for os alle sammen.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Zabell.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er meddelelse fra Kommissionen om en ny generation af programmer inden for undervisning og uddannelse 2007-2013.
Reding,
    Hr. formand, jeg påtog mig i løbet af første halvår 2004 at skildre udsigterne for de europæiske programmer, som jeg har ansvaret for. Det er hermed gjort. Kommissionen har netop givet grønt lys for meddelelsen om de nye programmer. 
De to meddelelser, vi har vedtaget i dag, vedrører alle europæere fra skoletiden til livet som borgere i samfundet. Det er vigtigt, for Europa er ikke blot økonomi, finans og handel. Europa har en sjæl. Europa består af kvinder og mænd med en kulturel mangfoldighed, hvilket er EU's egentlige rigdom. De nye programmer ønsker at lytte til dem, de ønsker at opfylde deres ønsker og hjælpe dem med at skabe et reelt europæisk borgerskab. Faktisk hører uddannelse og unionsborgerskab til de områder, hvor udfordringerne i det kommende årti vil være størst. I en Union med hen ved 500 millioner indbyggere i 2007 kræver en styrkelse af det kulturelle og borgerlige tilhørsforhold for en så usædvanlig sammensat befolkning en mobilisering af alle de midler og programmer, som vi har til vores rådighed. Således vil de programmer, der er omhandlet i de meddelelser, vi har vedtaget i dag, indgå i en ny overordnet logik, hvor de skal bygge bro mellem kulturer og mennesker.
Hr. formand, disse programmer vil tegne fremtiden, for de er centreret om bistand til unge for at hjælpe dem med at opfylde deres europæiske drømme både inden for uddannelse, men også inden for det meget brede område om borgerskab. Jeg ved, at disse programmer har været ventet med længsel. Men de kommer ikke bare ud af det blå. Vi har afholdt offentlige høringer med tusindvis af fagfolk og tusindvis af mennesker, der er engageret i kultur eller uddannelse. Europa-Parlamentet har givet tilladelse til og har udtrykkeligt anmodet os om at engagere os i denne sag. Jeg vil oprigtigt sige Dem, at tidsplanen var meget stram, for vi havde brug for 2006 til at oprette disse programmer for at sikre en harmonisk overgang mellem de nuværende og de kommende programmer.
Jeg vil også sige Dem, at Kommissionen benyttede lejligheden til at foreslå en bred forenkling. Forenklingen har naturligvis sine begrænsninger, for retsgrundlagene, kunderne - hvis jeg må udtrykke mig således - og støtteordningerne er forskellige. Men det er lykkedes for os at nedbringe antallet af retsgrundlag fra 13 til seks og antallet af budgetposter fra 26 til syv. Der er planlagt en revision af finansforordningen i 2005, og jeg håber virkelig, at vi med henblik på en større gennemsigtighed, større effektivitet og i særdeleshed mindre administration formår at forenkle brugen af disse programmer for borgerne.
Alle disse europæiske programmer er centreret om den europæiske merværdi, og de er derfor skabt og udtænkt på europæisk plan. Gennemførelsen vil imidlertid ske decentralt fra nationale instanser, der er tættere på borgerne. Det er instanser, der vil styre den praktiske gennemførelse af programmerne, fordi de kender de berørte borgere direkte. Jeg kan fortælle Dem, at der er et enormt behov for dette, for vores budgetgennemførelse er i dag på næsten 100 %. Antallet af anmodninger om projekter inden for uddannelse og kultur i bred forstand er mindst 50 % højere end det, vi kan tilbyde. Vi står virkelig over for en opgave med at opfylde dette behov, for det er et meget stort offentligt ønske, der skal opfyldes.
Og hvorfor har jeg så ventet til i dag med at fremlægge de nye programmer for Dem? Årsagen er simpelthen, at jeg var nødt til at vente på de finansielle overslag for at kunne komme videre. Jeg mener, at hr. Prodi nævnte det her. Kommissionen mener, at uddannelse og unionsborgerskab er meget væsentlige elementer i den kommende europæiske politik. Derfor har vi i de finansielle overslag fået forelagt et budget, der næsten er eksploderet. Selv om budgettet er fire gange højere end i dag, er vi imidlertid stadig langt fra målet, for i dag udgør disse programmer, mine damer og herrer, blot 0,8 % af fællesskabsbudgettet. Så selv om de planlagte udgifter stiger væsentligt til fordel for unionsborgerskabet og for de mænd og kvinder, der skaber Europa, vil de altid kun udgøre en meget lille procentdel af EU's samlede budget. Jeg vil gøre det meget klart for Dem og sige, at for at opnå denne lille procentdel er det stadig nødvendigt med meget politisk arbejde og megen overtalelse.
Jeg fortalte Dem, at der var to programmer. Det første program angår uddannelse og hedder "Den nye generation af programmer for almen og erhvervsfaglig uddannelse" med livslang uddannelse som ledetråd, som bør indledes allerede meget tidligt for at lære børnene at lære, og som skal fortsætte indtil det tidspunkt, hvor borgerne forlader arbejdslivet. Der vil altså kun være et enkelt integreret enhedsprogram, som vil sigte mod, at sprogkundskaber, viden om ny teknologi og - hvilket er meget vigtigt - udbredelsen af resultaterne af vores arbejde, der betragtes som tværgående elementer, indgår i alle områder inden for uddannelse.
Der vil naturligvis være forskellige niveauer som i dag, nemlig skole, faglig uddannelse, videreuddannelse og voksenuddannelse. På alle niveauer skal den europæiske gevinst - mobilitet - naturligvis indarbejdes, for det er vores opgave at lægge vægt på mobiliteten bl.a. ved venskabsklasser, samarbejde mellem uddannelsesorganisationer, tværnationale projekter, hvor Unionens pædagoger udarbejder nye programmer, der følger med udviklingen. Jeg vil give Dem nogle tal for at illustrere vores forslag. Vi ønsker, at mindst 10 % af folkeskoleeleverne deltager i projekter om mobilitet, uanset om det er tænkt mobilitet eller i virkeligheden. Tallet er i dag kun på 1,5 % pr. år. Vi ønsker at tredoble antallet af Erasmus-studerende. På nuværende tidspunkt er der 120.000 studerende om året. Vi ønsker, at der i forbindelse med Leonardo-programmet, som vedrører erhvervsfaglig uddannelse, sker en stigning til mindst 150.000 personer om året mod de nuværende 45.000. Vi ønsker en reel mobilitet for voksenuddannelsen. I dag angår det - og jeg skammer mig næsten ved at sige det - 2.000 personer, og vi ønsker en stigning til mindst 50.000 personer om året. Og her taler jeg om mobilitet inden for EU, for der findes naturligvis også muligheder for mobilitet uden for EU. Der er kommet nye nabolande, som vi bør inddrage i vores måde at opbygge Europa på.
Hr. formand, i den forbindelse ønsker vi at udvikle Tempus-programmet ved at oprette et Tempus Plus-program, som ikke blot skal angå universitetsområdet, men som indeholder en bistand - afhængigt af de enkelte landes formåen og kapacitet - til alle områder inden for uddannelsespolitik, herunder også folkeskole og erhvervsfaglig uddannelse. Og dernæst er der også voresJean Monnet-lærestole. Det findes i dag i 50 lande. Vi mener, at udvikling også på dette niveau er meget vigtig. Hr. formand, et andet aspekt, som vil interessere parlamentsmedlemmerne, som for et øjeblik siden talte om økonomi, er inddragelse af institutionerne i Brügge, Firenze og Maastricht i vores programmer for en gang for alle at etablere retsgrundlaget. Det handler det store nye enhedsprogram Uddannelse om.
Dernæst er der det andet store enhedsprogram "Unionsborgerskab i praksis", som vil samle flere af de nuværende programmer. De vil fortsætte uforandret under den store paraply om unionsborgerskab. Der bliver tre enheder, nemlig ungdom, kultur og medier.
Den første enhed er programmet Ungdom. Jeg ved, at der blandt Dem er parlamentsmedlemmer, der i særlig grad interesserer sig for dette program, der vil gennemgå en udvikling på flere områder. Første ændring og første område er Ungdom for Europa, som vil decentralisere mobiliteten, deltagelsen og udvekslingen. Den anden store ændring er de europæiske volontørtjenester. Vi ønsker med udvidelse af denne tjeneste ikke blot til enkeltpersoner, men også til grupper, over for de unge at gøre voluntarisme til en reel politik, der er stærk og synlig, og som vi har intentioner om at udbrede også ud over Europas grænser. Vi ønsker at skabe en slags Ungdom for hele verden med henblik på at bidrage til udviklingen af den gensidige åbne forståelse for verden og de unges aktive deltagelse. Jeg tænker her på landene i det udvidede Europa, på et større samarbejde med kandidatlandene, Balkanlandene og EFTA-landene, men også med andre tredjelande. Et andet aspekt, som ikke må blive overset, er programmet med uddannelse af ungdomsledere og støttesystemer til oplæring af ungdomsarbejdere og støtten til det politiske samarbejde.
Den anden enhed er kultur. Der bliver i den forbindelse tre værdifulde europæiske målsætninger, nemlig mobilitet af fagfolk, fri bevægelighed over grænserne for værker og den interkulturelle dialog. Det er de tre røde tråde, som skal løbe gennem alle kulturelle tiltag. Der bliver ikke længere nogen stram opdeling som i dag, men snarere store indsatsområder, som jeg netop har nævnt, med de tre former for foranstaltninger, som vi allerede kender i dag, nemlig flerårigt samarbejde med private operatører og virksomheder - hvilket ville være en åbning mod området for kulturelle virksomheder - etårige programmer, der skal være innovative - det ændres ikke - og som forebyggelse af de problemer, som vi lige har løst, støtte til europæiske kulturelle instanser. Mine damer og herrer, også i den forbindelse vil der ske en stor forenkling. Der vil kun være en enkelt budgetpost i stedet for de fem, som vi har i dag.
Den sidste enhed er det audiovisuelle område. Her vil der være tre overordnede mål, nemlig bevarelse og fremme af den kulturelle mangfoldighed og arv, udbredelse af audiovisuelle værker i og uden for EU samt øget konkurrenceevne for den industrielle sektor. De må forstå, at vi fastholder den aktuelle plan. Allerede i dag har vi den holdning, at investeringer i filmproduktion er et nationalt, regionalt, privat, eller hvad det end måtte være, anliggende, men ikke europæisk. Det vil vi bevare, men vi vil give medlemsstaterne mulighed for at følge op på disse investeringer og følge op på de offentlige bidrag til spillefilm. Derfor skal vi være med lige fra start til slut. Fra starten drejer det sig om erhvervelsen af kompetencer. EU's filmskoler skal indgå i et netværk. Man kunne forestille sig et Erasmus-program for filmskoler. Hvorfor ikke? Det ville være en meget god idé. For at få adgang til bevillingerne er det nødvendigt at lære det konkret arbejde med at lave film og herunder også virksomhedsplaner. Vi ønsker ikke at afrette originalerne, vi ønsker at fremme personer, der kan lave gode film, som også kan sælges.
I den sidste ende er der problemet med distribution. De ved, at de europæiske film på trods af vores bestræbelser ofte ikke kommer uden for Europa. Der er altid det problem, at en national film ses i oprindelseslandet, men derefter begynder problemerne, når det handler om at krydse grænserne. Vi bør derfor planlægge det således, at denne situation kan ændres med henblik på en udvidelse af markedet for film, men også for at øge den kulturelle mangfoldighed, hvilket jeg ikke behøver at forklare Dem. Vi skal øge systemet med støtte og selektiv og automatisk distribution, og vi vil indføre en støtte til kopiering og tekstning, en støtte til flersprogethed, så det ikke bliver for dyrt at distribuere disse film ud over EU's grænser. I den forbindelse tænker jeg på de nye teknikker, for allerede i dag kommer 40 % af indtægterne fra en film fra dvd. Og dvd'er har automatisk et flersproget potentiale. Det er således i den retning, at vi med stort engagement skal arbejde.
Dernæst er der den øgede reklame både i Europa, men også uden for Europa. Jeg forestiller mig en række europæiske film, der bliver oversat til forskellige sprog, som bliver fremvist på festivaler i New York og New Delhi sammen med europæiske stjerner for virkelig at gøre indtryk og dermed øge bevågenheden.
Mine damer og herrer, som forberedelse til fremtiden kan vi oprette et pilotprojekt, som skal være et fleksibelt projekt, for de nye teknologier vil udvikle sig meget. Vi skal derfor holde os klar til at følge denne udvikling i henhold til behovene.
Mine damer og herrer, det var med nogle få ord det, som i dag er blevet besluttet. Naturligvis er det en løs skitse. Det er en struktur, men jeg mener, at denne struktur viser, at Kommissionen med stor alvor behandler det, som er det vigtigste for Europa, og det som er Europas rigdom, nemlig borgerne og den kulturelle mangfoldighed.
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg har tre spørgsmål. For det første vil jeg godt vide, om udvidelsen af programmet Tempus til Tempus Plus er svaret på Thessaloniki-spørgsmålet om, hvorvidt uddannelsesprogrammerne skal udvides til også at omfatte Balkanlandene. Det er ikke nok for mig. Jeg ser gerne, at Sokrates-programmet udvides i sin helhed, således at vi ikke kun har Tempus som et nyt.
For det andet vil jeg godt vide, om reduktionen i budgetlinjen vil betyde, at vi får endnu mindre at skulle have sagt i Parlamentet og i Kulturudvalget med hensyn til modtagerne af subsidierne, eller hvordan ser det ud med det?
Mit tredje spørgsmål går på, om programmernes titler går tabt. Dropper man betegnelserne Erasmus, Sokrates og Comenius, eller vil de på en eller anden måde blive bevaret? Jeg kan ikke se det af teksten. Jeg håber at få et svar herpå. Jeg kan desværre ikke vente på det, men må lade en anden briefe mig herom, da jeg skal til et andet møde. Jeg er desværre nødsaget til at gå nu.
Prets (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, allerførst vil jeg gerne takke Dem for, at tidsplanen blev overholdt. Det glæder mig, at vi får kendskab til det program allerede nu, og jeg vil godt stille tre korte spørgsmål hertil. Set i lyset af, at De vil forøge og udvide alt - f.eks. Leonardo fra 45.000 til 150.000 deltagere, 10 % grundskoleelever i stedet for 1,5 %, og fra 2.000 til 50.000 på voksenuddannelsesområdet og så fremdeles - hvor meget vil det så give sig udslag i budgettet? Tidligere lå vi på 0,8 %, og vi ønsker en effektivitets- og kvalitetsforbedring, men den skal også finansieres på en eller anden måde. Og i hvilke etaper skal vi nå dette mål? Hvordan vil man nå dette inden 2012 eller 2010, og hvem skal betale disse meromkostninger, hvis det passer, at mange lande ikke længere er parat til at betale mere end 1 % til det europæiske budget?
Rocard (PSE ).
   - Fru kommissær, tillad mig først og fremmest at lykønske Dem. I denne tungsindige periode efter regeringskonferencen er det sjældent, at Europa-Parlamentet skælver af entusiasme. Det har De netop givet os en anledning til, og det var rart at høre. Jeg har mange spørgsmål, men jeg vil nøjes med at stille Dem fire. Tre af dem angår det, som De netop har talt om, og det sidste spørgsmål afviger en smule fra det emne, som De netop har talt om, men det angår EU's problemer.
Mit første spørgsmål er, om De kan være en smule mere præcis om det, som De meget hurtigt nævnte om en firdobling af budgettet. I hvilken periode gælder det? Og på hvilket grundlag? Gælder det hele området for kultur, ungdom og medier? Hvilken nyhed! Vi lagde ud med et meget lille beløb. Men vi vil alligevel gerne vide lidt mere.
Mit andet spørgsmål angår sprogene. Fru kommissær, vi kender hinanden godt, og jeg beundrer Deres entusiasme og iver for at forsvare de sproglige programmer og kæmpe for de mindre sprog. I den forbindelse er det Rådet, der tøver. Vil Kommissionen som støtte til de programmer, der netop er blevet beskrevet, være klar til at acceptere, at Rådet kan presse medlemslandene til at gøre undervisningen i mindst to talte sprog obligatorisk? Ifølge lingvisterne er det bedst, hvis et af disse to sprog stammer fra en anden sprogfamilie end modersmålet. Derved vil Europa blive flersproget og ikke afhængigt af vores åbenlyse blandingssprog med engelsk.
Mit tredje spørgsmål vedrører spillefilm. Det var en fornøjelse at lytte til Deres bemærkninger om dette emne, fru kommissær. De nævnte dog ikke i forbindelse med fremme af den kulturelle mangfoldighed og bevarelsen af denne i spillefilmene det beklagelige dokument, som jeg mener, at Generaldirektoratet for Det Indre Marked har udarbejdet. Under påskud af konkurrencebeskyttelse ville det tilsyneladende give indtryk af en harmonisering, men faktisk ville det fjerne eller ændre hele strukturen for støtte til spillefilm. Det gjorde os alle meget bekymret. Vi mener, at denne argumentation var stupid, men vi vil gerne høre det fra Dem.
Mit fjerde spørgsmål er et spørgsmål om gennemførelse. Det angår det, som De nævnte om den store europæiske kultur. De talte om Brügge og Firenze. Jeg har netop erfaret, at det beløb til Firenze, der blev bevilget i henhold til en international aftale, der fastsætter budgettet for dette institut, er blevet nedsat med 20 % af generalsekretæren i Kommissionen og vedtaget af Europa-Parlamentet, som er suverænt i Europa.
Gröner (PSE ).
   - Mange tak, hr. formand, og hjertelig tillykke, fru kommissær, De var meget ambitiøs i Deres fremlæggelse af uddannelsesprogrammerne. Jeg håber, at vi sammen med Kommissionen kan stille et passende budget til rådighed. Jeg vil gerne minde Dem om, at Erasmus-programmet også sigtede mod at optage 10 % af de studerende i programmet. Det lykkes forhåbentlig også.
Og nu vil jeg godt komme ind på det nye program. På vores dagorden beskrives det ganske enkelt som en drøftelse af uddannelses- og kulturprogrammerne. Jeg frygter, at ungdommen kommer til at betale regningen i sidste ende, hvis ungdomsspørgsmål bliver lagt i skuffe med alt muligt andet. Jeg mener, at vi skal sikre, og at De med Deres forslag også konkret lagde op til, at ungdomsprogrammerne tilføres tilstrækkeligt med finansielle midler. Desuden skal det sikres, at det uformelle uddannelsessystem kan fastholde og udvide sin position i fremtiden, således at det lever op til kravene om at forberede folk til et aktivt borgerskab. I tilfælde af, at ungdom, kultur, det audiovisuelle område, medier og film kommer til at ligge i den samme skuffe, frygter jeg, at de unge kommer til at betale gildet, og at det vil ligge fast på forhånd, hvem der bliver taberne.
Og det må vi ikke lade ske. 
Reding,
    Hr. formand, jeg vil forsøge at gøre det så kort som muligt, hovedsageligt fordi jeg på næste mandag vil være i Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport. Derfor kan alle de spørgsmål, som jeg netop nu kan se i alles blikke, blive stillet på det tidspunkt.

 Der synes at være bekymring for, at de forskellige elementer i Sokrates-programmet vil falde fra hinanden. Tværtimod, fru Pack. Vi vil nemlig udvide Tempus Plus-programmet til også at omfatte samtlige skoleområder, det vil sige til skolerne, erhvervsuddannelserne, voksenuddannelserne og til universiteterne. Fru Pack spurgte, om man vil gå væk fra at bruge titlerne. Svaret er både ja og nej. Vi har nu en generel titel på uddannelsesprogrammerne. Sokrates bliver altså ikke bevaret, hvorimod man bevarer Comenius til skolerne, Erasmus til universiteterne, Leonardo til erhvervsuddannelserne og Grundtvig til voksenuddannelserne.
Fru Prets spurgte mig, hvordan det ser ud med hensyn til budgettet. Fru Prets, hvis der ikke er mere at fordele, får vi heller ikke noget - det er klart. Kommissionen har en anden holdning her. Kommissionen ville gerne have, at der var noget tilbage, som man kunne fordele af. Derfor er Kommissionen ikke enig med de lande, som kun ønsker at betale én procent. Vi har behov for mere, hvis vi skal have mulighed for at investere i , i borgerne, i vores ungdom, og på grundlag af det udvidede budget, som Kommissionen fastlagde for fremtiden, stillede den samtidig øgede midler til rådighed for uddannelse og for borgerne.
Det er helt bevidst, at jeg ikke har villet blande mig i denne diskussion, for jeg tror nemlig, at det er yderst vigtigt - også i politisk henseende - først at få præciseret, hvad vi ønsker for Europa. I hvilken retning skal Europa bevæge sig, og hvad mangler vi for at opnå det? Først da bør vi kigge på, hvor mange penge vi behøver for at kunne realisere disse mål. Det vil nemlig være forkert at gribe sagen anderledes an.

 Jeg vil sige til hr. Rocard, at en firdobling af budgettet svarer til de finansielle overslag, som Kommissionen har fremlagt. De vil derfor få endnu mere glæde, kære kollega og parlamentsmedlem, af at forhandle og kæmpe med Ministerrådet, som helt sikkert vil bevilge mindre end det, som Kommissionen foreslår. Det er derfor nødvendigt at præcisere de områder, hvor der vil ske begrænsninger. Ønsker vi 120.000 eller 360.000 Erasmus-studerende om året? Det skal være meget klart. Hvis ikke der bevilges penge til 360.000 Erasmus-studerende eller til 10 % af folkeskoleeleverne, som kan drage fordel af et uddannelsesprogram om mobilitet, så kan vi ikke gennemføre det. Det er klart.
Hr. formand, sprog indgår som en rød tråd i alle vores uddannelsesprogrammer og i alle programmer til fremme af unionsborgerskabet. Det er klart, at Europa ikke kan opbygges uden sproglig mangfoldighed. Jeg glæder mig trods alt over de beskedne fremskridt i medlemslandene, og jeg benytter alle anledninger til at opfordre medlemslandene til at være foregangsmænd på dette område. 
Hr. formand, med hensyn til spillefilm og støtte til spillefilm mener jeg, at vi selv bør tænke logisk! Hvis vi på EU-plan ikke ønsker at investere i filmproduktion, så bør vi give medlemslandene mulighed for at gøre det.
Hr. Rocard, De må vente til næste uge med et svar, som jeg er sikker på, at ikke blot De, men alle europæiske filmfolk og alle dem, der elsker film, vil være tilfredse med. 

 Fru Gröner udtrykte frygt for, at det muligvis kunne skade ungdomsområdet, hvis ungdom, kultur og medier nu lægges sammen. Fru Gröner, De kan godt regne med, at jeg ikke vil tillade det. Når vi fremlægger de konkrete programmer i juli, vil De kunne se, at ungdommen ikke bliver glemt. Vi siger altid, at ungdommen er Europas fremtid, og det forholder sig også sådan. Men vi skal gøre vores ord til handling.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B5-0066/2004).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen

Har Kommissionen kendskab til, at der i Skotland er dyb bekymring over, hvad der betragtes som den norske stats misbrug af en dominerende stilling inden for fiskeopdræt? Vil Kommissionen på denne baggrund oplyse, hvilke skridt den tager eller har taget for at forhindre, at norske statskontrollerede og andre interesser såvel som den nederlandske virksomhed Nutreco Group (hvis politik for forvaltning af virksomhedens interesser inden for akvakultur menes at blive fastlagt i Stavanger) gør sig skyld i misbrug af dominerende stilling, især med hensyn til foder?
Fischler,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne besvare spørgsmålet meget direkte. Kommissionen er parat til at undersøge det påståede misbrug af en dominerende stilling inden for fiskeopdræt i EU, når man får kendskab til, at der foreligger misbrug. Helt tilbage i 1992 traf vi en beslutning om at forbyde et priskartel med deltagelse af norske, skotske og irske lakseopdrættere. Endvidere har vi regelmæssig kontakt til de norske myndigheder med hensyn til overvågning af de markeder, som er berørt af spørgsmålet. Som sagt er jeg parat til at underkaste de foreliggende informationer en dybtgående undersøgelse og i givet fald også foranledige yderligere undersøgelser af sagen.
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Jeg er meget taknemmelig for det meget direkte svar, kommissær Fischler. Det er uhyre vigtigt, at påstanden om misbrug af dominerende stilling undersøges grundigt.
Et særligt bekymrende forhold er, at opdrættere af ungfisk eller smolt hovedsageligt har base i Skotland og Irland, og at de er helt afhængige af salget til videreudviklere, der igen påvirkes af foderfabrikanterne. Foderfabrikanterne og de videreudviklende virksomheder domineres hovedsageligt af norske interesser, og det er her, at der kan være tale om misbrug af dominerende stilling inden for markedet. Der opstår en særlig risiko i forbindelse med et bestemt aktiv, der i øjeblikket er i hænderne på EU-ejede lakseopdrættere, nemlig de genetiske data og genotypebestemte fisk til yngel, der er af stor betydning, som jeg er sikker på, at kommissæren er helt klar over. Vil kommissæren se nøjere på dette aspekt af situationen i den yderligere undersøgelse, som jeg med glæde vil hjælpe med så meget som muligt? 
Fischler,
    Hr. formand, hr. MacCormick, jeg vil blot bede Dem om - uanset hvilke informationer De end måtte komme i besiddelse af - at videreformidle disse informationer til os, for vi er parat til at beskæftige os med ethvert af disse spørgsmål. Ellers kan jeg kun tilslutte mig det, som De sagde.
Purvis (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, jeg vil som hr. MacCormick takke Dem for Deres direkte svar. Han og jeg har uge efter uge stillet oplysninger til rådighed for Dem og Deres kolleger, men har erfaret, at der er en noget kompliceret opdeling af ansvarsområder - De er ansvarlig for havkultur, hr. Monti er ansvarlig for konkurrencepolitik, og hr. Lamy er ansvarlig for handel - som gør livet meget besværligt. Kan jeg bede Dem om at stå sammen og samarbejde for at løse dette problem hurtigst muligt? Vores vælgere i Skotland er i en meget presset situation.
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil godt præcisere en ting i den forbindelse. Det er rigtigt, at der er forskel på landbruget og fiskeriet her. Det forholder sig nemlig sådan, at jeg også er ansvarlig for den internationale del af de landbrugsmæssige problemstillinger. Jeg er ligeledes bemyndiget til at føre forhandlinger om landbrugssektoren, f.eks i WTO. På fiskeriområdet forholder det sig derimod anderledes, for her er det min kollega, hr. Lamy, der er ansvarlig for den internationale dimension.
Jeg vil dog gerne gribe fat i Deres forslag, og næste gang vi har et af vores regelmæssige bi- og trilaterale møder - hvilket jeg kan forsikre Dem om, at vi vil have - vil vi sørge for, at informationerne er tilgængelige for alle, som måtte have et ansvar herfor, og det vil de være rimeligt tidligt i processen.
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 28.
Hvis den europæiske arrestordre og den foreslåede europæiske bevissikringskendelse skal fungere tilfredsstillende, må der gælde lige vilkår med hensyn til mistænktes rettigheder overalt i EU.
Hvornår agter Kommissionen at fremsætte et formelt forslag om en EU-aftale om retssikkerhedsgarantier for mistænkte? Hvornår agter Kommissionen med andre ord at foreslå lige adgang til advokater og tolke, at bekæmpe politiets immunitet og at sikre ensartede fortolkninger af menneskerettighederne, herunder retten til frihed, retten til en retfærdig rettergang og retten til at forholde sig tavs? 
Vitorino,
    Om meget kort tid planlægger Kommissionen at præsentere et forslag til en rammeafgørelse om bestemte processuelle rettigheder for mistænkte personer i straffesager overalt i EU. Den interne høring i Kommissionen vedrørende udkastet til aftalen er snart afsluttet. Når udkastet er udarbejdet og oversat, vil det blive sendt til Parlamentet og Rådet. Udkastet til rammeafgørelsen omhandler fire grundlæggende rettigheder: retten til retshjælp, adgang til gratis tolkebistand og oversættelse for at sikre, at personer, der ikke kan forstå eller følge med i sagen, modtager specifik assistance, retten for fængslede, der kommer fra andre lande, til at kommunikere med deres konsulære myndigheder samt skriftlig meddelelse af deres rettigheder.
Med hensyn til retten til at forholde sig tavs har Kommissionen anmodet Advokatsamfundet i England og Wales om at foretage en undersøgelse vedrørende indsamling og behandling af bevismateriale, herunder hvordan retten til at forholde sig tavs fortolkes af de forskellige medlemsstater og tiltrædelseslande. Når resultatet af undersøgelsen foreligger, vil Kommissionen vurdere behovet for eventuelle forslag på dette område.
Politiets immunitet ligger ikke inden for EU's kompetence, idet opretholdelsen af lov og orden og sikring af intern sikkerhed helt udtrykkeligt er udeladt i EU-traktatens bestemmelser. 
Newton Dunn (ELDR ).
   - Mange tak for svaret, hr. kommissær, der lyder opmuntrende. Jeg er klar over, at det er et meget følsomt emne, som forslaget omhandler, f.eks. i forbindelse med den arrestordre, som alle medlemsstaterne har ratificeret, men som kun otte har omsat til national lov. Det vil være meget vanskeligt at gennemføre dette forslag, men De har opbakning fra vores udvalg.
Der er to store forhindringer. Der er problemet med gensidig anerkendelse over for standardisering. Standardisering vil være mest hensigtsmæssig, men gensidig anerkendelse er den letteste fremgangsmåde. Hvordan skal man opnå det og samtidig sikre, at det fungerer, når der også er en europæisk konvention om menneskerettigheder, og når enhver smart advokat straks vil erklære, at han ikke anerkender andres ret til at dømme og ønsker at appellere til Strasbourg? Hvordan vil det kunne fungere i praksis? Det er meget vanskelige spørgsmål, og jeg ser frem til at modtage Deres forsikring om, at det kan lade sig gøre. 
Vitorino,
    Jeg kan bekræfte, at det er meget vanskeligt, da næsten halvdelen af medlemsstaterne ikke mener, at der er et retsgrundlag, hvorpå man kan behandle disse spørgsmål på europæisk plan. Det er ikke Kommissionens holdning.
Vi mener, at gensidig anerkendelse, der er hjørnestenen i samarbejdet om kriminalsager, kræver gensidig tillid blandt medlemsstaterne. For at opnå et klima med gensidig tillid er det nødvendigt med et minimumsniveau af harmonisering eller i det mindste tilnærmelse af straffelovgivning, herunder proceduregarantier.
Det er ikke sådan, at vi ikke har noget at bygge på. Der er fastsat standarder i den europæiske menneskerettighedskonvention. Vi mener, at vi bør gå videre på europæisk plan og være mere specifikke vedrørende anvendelsen af de proceduregarantier, der allerede er fastsat i den europæiske menneskerettighedskonvention. Vi vil præsentere vores forslag om kort tid, og vi vil forsøge at få det igennem Rådet. Det vil ikke være let, men jeg er fast besluttet på at arbejde videre med det. 
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær, jeg beklager, at jeg finder situationen utilfredsstillende, men det er jeg sikker på, at De også gør. Vi blev på tidspunktet for indførelsen af arrestordren forsikret om, at der straks efter ville blive udarbejdet fælles minimumsstandarder. Vi erfarer nu, at der ikke er fastsat nogen minimumsstandarder. De af os, der foreslog at inkorporere en europæisk ordrei arrestorden, bestyrkes nu i vores tro på, at det ville have været fornuftigt. Anerkender De, hr. kommissær, som har kæmpet hårdt i denne forbindelse, at medlemsstaterne i tilfælde af, at den nye forfatning træder i kraft, i fremtiden skal overholde reglerne i chartret om grundlæggende rettigheder i EU under udøvelse af de europæiske arrestordrer, og at dette skal være bindende lovgivning, da de i gennemførelsen af de europæiske arrestordrer vil gennemføre europæisk lovgivning? 
Vitorino,
    Hr. MacCormick, jeg deler Deres synspunkt om, at situationen er utilfredsstillende, men der er som sagt noget at bygge på. For det første er der den europæiske menneskerettighedskonvention, som indeholder regler om retfærdig rettergang, og som alle medlemsstater og tiltrædelsesstater har tiltrådt. For det andet er der specifikke procedureregler i rammeafgørelsen om den europæiske arrestordre, og for det tredje kan jeg fuldt ud støtte idéen om, at chartret skal være juridisk bindende med konstitutionel status. Så snart vi får løst de mindre problemer med vægtning af stemmer, er jeg sikker på, at det vil falde på plads. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 30.

Hvordan stiller Kommissionen sig til det ønske, som fra det galiciske fiskerierhverv blev fremsat over for kommissionsmedlemmet Franz Fischler under dennes arbejdsbesøg i Vigo om, at centret også burde beskæftige sig med forskning og en forbedring af de videnskabelige udtalelser om fiskeriressourcernes status og analyser af eventuel indførelse af en ordning for kvotebytning mellem fiskeriforetagender i Fællesskabet, så agenturet i overensstemmelse med forslagene fra den galiciske fiskerisektor får tilsvarende opgaver som de øvrige agenturer for f.eks. det indre marked og fremme af den sociale dialog? 
Fischler,
    Hr. formand, kære kolleger, mine damer og herrer, den 13. december 2003 gav Rådet grønt lys for oprettelsen af en fælles fiskerikontrolmyndighed, og Kommissionen vil stille forslag herom i slutningen af denne måned, hvori vi vil definere opgaverne for denne nye myndighed. Den vigtigste opgave vil være at koordinere den fælles indsats for fiskerikontrollerne i medlemsstaterne. Kontrollerne skal bl.a. gennemføres af multinationale hold, og Kommissionen fastlægger de inspektionsstrategier, der skal anvendes i den forbindelse, som f.eks. benchmarking og fælles prioriteringer. Vi vil også inddrage eksperter fra medlemsstaterne i oprettelsen af agenturet og konsultere de forskellige interessegrupper. Vi forventer, at der vil blive iværksat en undersøgelse af dette agenturs operationelle aspekter i september, hvis resultater vil blive drøftet som led i Rådets beslutningsproces. Under mit seneste besøg i Vigo kom folk i den galisiske fiskerisektor med forslag til mulige placeringer af agenturet, som jeg naturligvis vil lade undersøge i detaljer, og de vil også blive overvejet i forbindelse med de føromtalte undersøgelser. Så snart vores forslag er godkendt i Rådet, kan man udpege forvaltningsrådet og den administrerende direktør, og så er denne virksomhed i og for sig indsatsklar.
Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. kommissær, jeg var, som man kunne forvente, bekendt med Deres besøg i Vigo, hvor jeg er født, og jeg ved, at der i byens fiskerisektor, som er en af de største i Galicien, i Spanien og i Europa, lige er stillet en række forslag vedrørende agenturets pligter og kompetencer. De fortjener efter min mening et konkret svar fra Dem. Endvidere mener jeg, at De bør fremme en åben dialog med denne sektor, før der fastsættes bestemmelser for agenturet. En sådan institution kan efter min mening være den nødvendige forbindelse mellem de, der arbejder i industrien, og de videnskabelige institutioner. Under alle omstændigheder vil jeg spørge Dem specielt, om Kommissionen allerede har modtaget forslaget fra den spanske stat om at sikre, at agenturets hovedkvarter kommer til at ligge i Vigo, og hvornår De mener, at det bliver endeligt etableret der. 
Fischler,
    Hr. formand, vi har endnu ikke modtaget det officielle forslag om dette agenturs konkrete placering, men som jeg allerede har været inde på, er der rigelig tid til at finde frem til det, fordi vi først skal have etableret et retsgrundlag herfor. Selv om vi vil stille forslag herom uden nogen form for forsinkelse, skal forslaget stadig bane sig vej gennem lovgivningsproceduren.
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har et konkret spørgsmål: Som det er blevet sagt, er det klart, at det var Rådet, der besluttede, at dette agentur skulle oprettes i Spanien, at denne beslutning blev godkendt, og at den spanske - demokratisk valgte - ministerpræsident, hr. Aznar, accepterede, at det skulle placeres i Vigo. Det mener jeg også, at Kommissionen har gjort, eftersom kommissæren selv har været der. Derfor mener jeg ikke, at der hersker nogen tvivl om dette.
Det, der naturligvis bekymrer sektoren nu, er, hvornår agenturet vil påbegynde sit arbejde. Jeg mener, at Parlamentet bør udtale sig om Kommissionens forslag, og at agenturet, når det nye Parlament er dannet i juli - og nu kommer mit spørgsmål til kommissæren - i september - som kommissæren sagde - kan være i den operationelle fase.
Hvis Parlamentet i efteråret - i september eller oktober - udtaler sig positivt, betyder det så, at agenturet allerede ville kunne fungere i 2005, eller at alle procedurer til indledning af dets arbejde ville være afsluttet, hvis alle procedurer kan gennemføres, så snart det nye Parlament er dannet?
Fischler,
    Hr. formand, for at der ikke skal opstå misforståelser, vil jeg gerne præcisere, at agenturet ikke kan påbegynde arbejdet, før der er skabt et retsgrundlag herfor. Jeg gjorde opmærksom på, at Kommissionen - vi handler meget hurtigt her - allerede vil stille forslag om retsgrundlaget i indeværende måned, og så skal både Fiskerirådet og Parlamentet fremkomme med deres synspunkter og træffe en beslutning.
Sådan som tingene ser ud, kan vi først regne med at få Parlamentets udtalelse efter valget til Europa-Parlamentet, det vil sige, at Rådet også først kan træffe en beslutning hen imod slutningen af året. Først når denne beslutning er taget, kan udbudsprocedurerne indledes, og først derefter kan personalerekrutteringen påbegyndes, og der vil skulle afsættes en vis tidsmængde til det i det kommende år. Jeg beklager, men det kan ikke gennemføres hurtigere hverken retligt eller teknisk. Vi vil heller ikke kunne trække på nogen midler, så længe retsgrundlaget ikke er trådt i kraft.
Formanden.
Forud for indførelsen af fri adgang til farvandet omkring Azorerne, som skal gælde fra den 1. august 2004, har flere dusin EF-fartøjer, som ikke er registreret på øgruppen, begivet sig ind i farvandene her under foregivelse af, at de har tilladelser udstedt af andre medlemsstater.
De portugisiske myndigheder har vist sig at være ude af stand til at kontrollere de anvendte fangstredskaber, mængderne og de arter, som de pågældende fartøjer fisker. Myndighederne på Azorerne nærer frygt for, at der vil finde rovfiskeri sted, inden bestemmelserne i forordning (EF) 1954/2003(1) træder i kraft.
Hvornår vil Kommissionen i medfør af de beføjelser, der tillægges den i traktaten og dens pligt til at sørge for traktatens overholdelse, træffe foranstaltninger for at sikre, at disse aktiviteter omgående indstilles?
Hvornår vil Kommissionen tage sit synspunkt vedrørende godkendelsen af Rådets holdning op på baggrund af de stadig klarere vidnesbyrd om, at med den nævnte forordning overtrædes folkenes grundlæggende principper og principperne om miljøet som fastlagt i traktaten?
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen er naturligvis bekendt med, at spanske fiskerfartøjer opholder sig i farvandene omkring Azorerne. Det ser imidlertid ud som om, at der foreligger en form for misforståelse fra de portugisiske myndigheders side, hvad angår anvendeligheden af forordning nr. 1954 fra 2003. Artikel 5 i denne forordning regulerer, under hvilke vilkår der kan fanges fisk i farvandene omkring Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer. I overensstemmelse hermed kan medlemsstaterne forbeholde sig ret til, at fiskeriet skal udøves af lokale fartøjer inden for 110-sømilegrænsen. Det har allerede været tilfældet siden den 14. november 2003, da denne lovbestemmelse trådte i kraft. Det er et anliggende for medlemsstaterne at sørge for, at disse bestemmelser bliver overholdt i praksis. Tilstedeværelsen af spanske fartøjer i farvandene omkring Azorerne uden for 100-sømilegrænsen retfærdiggør derfor ikke nogen nødforanstaltninger, som De, hr. Casaca, animerede til, fordi disse skibe overholder adgangsbestemmelserne.
Lad mig i den forbindelse minde Dem om Kommissionens erklæring om vedtagelsen af denne forordning nr. 1954 fra 2003 i Rådet. Heri annoncerede vi et forbud mod bundtrawlfiskeri i farvandene omkring Azorerne for på denne måde at forhindre skader på de følsomme økosystemer på havbunden. Vi tilstillede Rådet et forslag til en forordning herom den 3. februar i år. Desuden fører Kommissionen en kontinuerlig dialog med de berørte medlemsstater, således at der kan opnås en så gnidningsfri anvendelse af de nye bestemmelser som muligt.
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er sikker på, at det er en forglemmelse, hr. kommissær, men De nævnte ikke artikel 15 i forordningen, som er meget udtrykkelig, hvad angår ophævelse af det system, der for tiden bevarer farvandene omkring Azorerne. Den dato, der nævnes, er den 1. august eller ikrafttrædelsesdatoen for gennemførelsesforordningerne om fiskeriindsatsen, som endnu ikke er trådt i kraft.
Denne artikel kan ikke ophæves efter forgodtbefindende. Rådet, som er den eneste juridiske myndighed, der har udtalt sig om sagen til dato som nævnt i referatet fra mødet i Rådet den 19. februar, har klart og tydeligt erklæret, at denne dato skal overholdes. Hr. kommissær, jeg vil gerne spørge Dem om, med hvilken ret De mener, at De kan ophæve en artikel, der ikke kan fortolkes på anden måde, og som beskytter de territoriale farvande omkring Azorerne indtil den 31. juli? 
Fischler,
    Hr. formand, hr. Casaca, for det første kan jeg forsikre Dem om, at vi konsulterede vores juridiske tjenester, og at de havde præcis den samme holdning, som jeg gav udtryk for her og ingen anden.
I princippet besluttede vi nemlig på den ene side at fastsætte den nye grænse på 100 sømil, og på den anden side blev fiskeribeskyttelseszonen udvidet til også at omfatte flere andre fiskearter. Tidligere var der jo rent faktisk kun tale om en beskyttelse af tunfiskeriet. Derfor kan jeg ikke hjælpe Dem, også selv om De citerer artikel 15. Den spanske fremgangsmåde i det tilfælde, som De refererede til, var korrekt.
Formanden.
Med reformen af den fælles markedsordning for oliven i 1998 indførtes der en overgangsperiode med henblik på indsamling af pålidelige oplysninger vedrørende olivenoliesektoren for at tage hensyn til de spanske klager over, at landets kvote ikke var korrekt. Med disse oplysninger og med den nuværende markedsordnings udvikling er det blevet bekræftet, at denne er utilstrækkelig og diskriminerende i sammenligning med produktionen i andre medlemsstater. De spanske og andalusiske olivendyrkere er således dem, der modtager mindst støtte, idet de igennem hele denne periode i gennemsnit har modtaget 33% mindre i støtte.
Med henblik på fremtiden må der findes en løsning på denne forskelsbehandling. Kommissionen kan med hjemmel i den nye fælles markedsordning tilpasse det spanske kvantum til de faktiske produktionsforhold og således undgå en permanent forskelsbehandling, som ville få alvorlige følger for budgettet i de olivendyrkende regioner og områder, hvor denne afgrøde er af afgørende betydning for deres økonomi.
Vil Kommissionen gennemføre denne nødvendige revision og ændre den spanske finansieringsoversigt, så den kommer i overensstemmelse med den faktiske produktion?
Fischler,
    Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne henlede opmærksomheden på, at vi skal drøfte de emner, som blev rejst i de seneste spørgsmål, i løbet af aftenens forhandlinger om reformeringen af olivenoliesektoren, tobakssektoren, bomuldssektoren og humlesektoren.
Til selve spørgsmålet vil jeg godt sige, at det almindelige princip bag reformeringen af den fælles landsbrugspolitik i juni sidste år var, at de nationale pengebeløb skulle svare til gennemsnittet af den støtte, som blev ydet i referenceperioden. Der er ikke nogen grund til at behandle olivenolien anderledes. Ministerrådet har også allerede besluttet at vælge en fremgangsmåde, som er parallel med junireformen. En kontrol af de nationale garantimængder på nuværende tidspunkt ville stride mod den logik, som fik os til at indføre disse garantimængder i 1998, og heraf følger, at medlemsstaterne er ansvarlige for at føre kontrol med produktionsstigningerne. De nationale garantimængder blev dengang fastsat på et niveau, hvilket efterfølgende undersøgelser har bekræftet, som svarede til sektorens strukturelle dimension i de enkelte producentmedlemsstater på daværende tidspunkt. Spaniens andel af den samlede maksimalmængde udgør, som De sikkert ved, 43 %. Den procentsats ligger mellem Spaniens andel af de producerede oliventræer - 39 % - og andelen af olivenarealet, som var 44 % i 1998. Set i det lys er det, som vi drøfter her, et helt igennem fair tilbud.
Izquierdo Rojo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, De ved, at det grundlag, der blev benyttet til denne reform, indeholder utidssvarende kvoter, hvad angår Spanien. De ved, at Spanien på dette punkt er et særligt tilfælde, og at de udførte undersøgelser og alle efterforskninger viser, at den faktiske spanske produktion er større end det, der traditionelt er blevet anerkendt.
Spanien er blevet straffet, hvad angår dets produktionskvoter, det er indlysende. Derfor bør det anerkendes, for Spanien er ikke den eneste medlemsstat, der befinder sig i denne situation.
I betragtning af at den nye reform af den fælles landbrugspolitik i realiteten medfører en afvikling af den foregående fase - og når man afvikler, gør man det i henhold til beregningen af de "faktiske forhold", ikke beregningen af de utidssvarende forhold - og i betragtning af at Spanien i hele den periode, som vi nu afvikler, er blevet straffet i forhold til andre - og det kan bevises - med en manglende regulering af den faktiske produktion, og ligeledes i betragtning af, hr. kommissær, at de spanske olivendyrkere altid har haft stor tiltro til, at De ville forstå deres situation og deres muligheder, hvad angår sundhed og miljøbeskyttelse, spørger jeg Dem: Overvejer De ikke muligheden af at afspejle den faktiske produktion i det nationale budget? Vi anmoder om gennemsigtighed og en reguleret kvote.
Fischler,
    Hr. formand, fru Izquierdo Rojo, jeg er - helt åbent og ærligt - uenig med Dem i, at Spanien er blevet straffet, for der blev gennemført en reform i 1998, hvor man blev enige om maksimalmængder, og Spanien gav sin accept hertil. Derfor kan man altså ikke komme bagefter og påstå, at Spanien er blevet straffet.
Desuden vil jeg godt sige, at det, De ønsker, fru Izquierdo Rojo, ikke vil betyde andet end, at der i sidste ende skal bruges over hundrede millioner euro ekstra i støtte til den spanske sektor, og det udelukkende til den spanske sektor. Vi har et problem her, for jeg kan ikke overholde det fastsatte mål om, at sagen skal være budgetneutral, og så samtidig imødekomme Dem ved at sige, at der skal findes yderligere hundrede millioner euro et eller andet sted. Disse yderligere hundrede millioner findes nemlig ikke. 
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, revisionen i 1998 skabte alvorlige problemer for både Spanien og Grækenland, især med kvoten på 419.000 t, idet det klart fremgik af tallene fra landbrugsdirektoraterne, at produktionen i Grækenland var på over 600.000 t. Kvoten på 419.000 t skabte alvorlige problemer for de små olivenproducenter. Da Landbrugsministeriet mindskede produktionen i et forsøg på at gøre noget ved problemet, var det de resultater, der kom ud af det, og som bekendt var der konstant demonstrationer i Grækenland, fordi olivenproducenterne led uret med denne lille kvote.
Med hensyn til det spanske medlems anmodning mener jeg derfor, at situationen er lige så uretfærdig i Grækenland. Derfor bør alle disse kvoter ændres, hr. kommissær. 
Fischler,
    Hr. Patakis, jeg beklager, hvis jeg må korrigere Dem her. Der er på ingen måde tale om en situation, som kan sammenlignes med Spaniens. Det er heller ikke særlig smart, hvis De som Grækenlands repræsentant argumenterer i den retning, for den nationale garantikvote for Grækenland udgjorde i 1998, da den blev fastsat - som De rigtigt sagde - 419,5 tusind ton, og det svarer til 23,6 % af EU's totale mængde. Hvis De sammenligner det med det antal af træer, som De har, og som kun kommer op på 20 % af det samlede antal, og med hektararealet, som i det hele taget kun andrager 18,8 % af EU-arealet, ville det egentlig være mere retfærdigt at overføre en del af Deres garanterede mængde til Spanien og ikke i den retning, som De krævede.
Formanden.
   - Som kommissæren har nævnt, afholdes der som bekendt her til aften en vigtig forhandling om landbruget, hvor De får mulighed for at udveksle synspunkter.
Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 34.
Den 23. februar vedtog Kommissionen en række ændringer af forordning (EF) 753/2002(2), som anvendelsen af bestemte traditionelle oprindelsesbetegnelser fra tredjelande tillades. Blandt disse betegnelser er "tawny", "ruby", "vintage" og "late bottled", som udelukkende anvendes om portvin, samt andre betegnelser, der anvendes om madeira og forskellige regionale vine, der fremstilles i Portugal. Der er ingen tvivl om, at de vedtagne ændringer, som Kommissionen har vedtaget, vil påvirke fremstillingen og afsætningen af alle de nævnte vine negativt, men dette vil især gøre sig gældende for portvin, både på grund af denne vins økonomiske betydning i et stort område i Portugal, nemlig "Região Demarcada do Douro", hvor der findes 33.000 vinavlere, og på grund af omfanget af indtjeningen, idet over to tredjedele af vineksporten og omkring en femtedel af fødevareeksporten udgøres af portvin. Desuden kan en generel anvendelse af benævnelser, som kun vedrører portvin, dens betydning og kvalitet, skade dens internationale omdømme.
Vil Kommissionen ikke på grund af denne fejl afhjælpe problemet og omgøre sin afgørelse? Hvilke garantier kan Kommissionen give for, at portvinens omdømme i verden ikke vil blive påvirket, navnlig når det gælder oprindelighed, berømmelse og genkendelighed hos forbrugerne?
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, De er naturligvis bekendt med traditionelle engelske betegnelser som f.eks. "ruby", "vintage", "tawny" og "late bottled". Disse betegnelser er beskyttet på fællesskabsplan og gælder udelukkende for kvalitetsvine, som fremstilles i Portugal og tilsættes alkohol. Med andre ord kan disse traditionelle betegnelser anvendes frit i forbindelse med andre kvalitetsvine.
For at måtte anvende disse betegnelser, som traditionelt forbindes med Portugal, skal et tredjeland imidlertid opfylde visse krav. Følgende betingelser skal således være opfyldt:
For det første skal betegnelsen være specifik, det vil sige, at den skal være anerkendt som kvalitetsbetegnelse.
For det andet skal betegnelsen være karakteristisk eller have et vist renommé, det vil sige, at den gennemsnitlige forbruger skal kunne genkende betegnelsen som værende et kendetegn for en bestemt vin frem for en anden.
For det tredje skal betegnelsen anvendes traditionelt inden for det pågældende tredjelands jurisdiktion.
For det fjerde må de regler, som tredjelandet fastlægger, ikke være vildledende for europæiske forbrugere, hvis tredjelandsvinen optræder på EU-markedet.
For det femte skal det officielle sprog i det pågældende land være engelsk, hvilket altså er tilfældet for Sydafrikas, Australiens og USA's vedkommende. Hvis engelsk ikke er det officielle sprog i det pågældende land, skal anvendelsen af det engelske sprog være forankret i lovgivningen, og engelsk skal have været anvendt kontinuerligt i minimum 25 år i forbindelse med den traditionelle betegnelse. Da engelsk ikke er det officielle sprog i tredjelande som f.eks. Argentina, Chile eller Brasilien, og da de pågældende landes lovbestemmelser ikke rummer nogen lignende bestemmelse, kan disse lande ikke anvende de traditionelle betegnelser på EU-markedet.
For at kunne anvende den traditionelle betegnelse i Fællesskabet, skal et tredjeland indlevere et dossier til Kommissionen, som kun giver tilladelse til anvendelsen heraf, hvis de talrige betingelser, som jeg nævnte, er opfyldt. Forvaltningsudvalget er involveret i denne procedure, hvilket sikrer medlemsstaterne medindflydelse.
Ændringen vil ikke have nogen negative konsekvenser for handelen, da de traditionelle betegnelser for vine, der er tilsat alkohol, er begrænsede, hvorimod tredjelande hovedsagelig eksporterer normale eller alkoholfrie vine.
Lage (PSE ).
   - Hr. kommissær, tak for Deres forklaringer. De synes at mene, at prestigebetegnelser ikke kun er tilfældige etiketter, der er anbragt på flasker, men prestigebetegnelser, der er modnet af kunst, videnskab og vejr. De har imidlertid lige sagt, at tredjelande nu kan anvende disse betegnelser, hvis de opfylder en række kriterier og krav, som De lige har nævnt for os.
De synes oven i købet at mene, at disse krav vil beskytte os mod vareforfalskning, efterligninger og bedrageri. Det mener jeg imidlertid ikke, hr. kommissær. Det vil åbne sluserne for alvorlig fremtidig skade på en meget stor afgrænset region, som er den førende i verden, nemlig portvinsregionen, som alene står for en femtedel af Portugals landbrugseksport. Jeg beklager, at jeg ikke kan være enig med Dem, hr. kommissær, men jeg er ikke sikker på, at de krav og garantier, som De har givet os gennem denne forordning, kan beskytte de traditionelle betegnelsers kvalitet. 
Fischler,
    Hr. formand, hr. Lage, for lige at præcisere det en ekstra gang, er jeg enig med Dem i, at disse betegnelser selvfølgelig er prestigebetegnelser, og at de også har en tilsvarende økonomisk værdi ved afsætningen af disse vine. Det er helt klart. På den anden side er det imidlertid sådan, at vi skal følge bestemte regler. Hvis vi ikke gør det, risikerer vi, at der bliver anlagt sag ved WTO-domstolen. Hvis vi taber den, vil dette beskyttelsessystem henligge som ruiner. Jeg mener imidlertid, at de regler, som vi har lavet, under alle omstændigheder er nok til at garantere en tilstrækkelig beskyttelse.
Et andet spørgsmål er risikoen for misbrug eller forfalskninger, som De var inde på. Risikobilledet for forfalskninger ændrer sig ikke som følge af disse nye bestemmelser. Der er altid en risiko for forfalskninger, fordi det netop er attraktivt at bruge disse prestigenavne. For at imødegå denne risiko skal vi sørge for passende kontrolforanstaltninger. Desuden skal vi sikre, at sådanne navne ikke anvendes på et forkert grundlag, som det har været tilfældet utallige gange tidligere. Her er det først og fremmest vigtigt, at samarbejdet med importmyndighederne fungerer, for disse importvarer kan jo ikke bare krydse grænserne efter forgodtbefindende, men skal nødvendigvis deklareres.
Formanden.
Hvad er - i lyset af Kommissionens nylige udtalelse om midtvejsundersøgelsen for sukkerordningen - Kommissionens svar på forslaget fra de mindst udviklede AVS-lande om at bevare en andel af deres sukkereksport til Europa til de nuværende priser eller priser, der nærmer sig disse?
Fischler,
    Hr. formand, hr. Howitt, mine damer og herrer, i Kommissionens meddelelse fra 29. september 2003 fremlagde vi tre mulige optioner, hvoraf en er baseret på en kvoteordning. Da en indgående vurdering af virkningerne har vist, at en gennemførelse af Alt undtagen våben-initiativet ved hjælp af et ordnet system af rettigheder til at forsyne markedet ville have samme effekt som det, der allerede bliver gjort, valgte vi i stedet for at foretrække optionen med faste kvoter som en variant til status quo, hvorfor alle optioner fortsat er til debat.
Jeg vil også gerne minde om, at Alt undtagen våben-initiativet er en del af Fællesskabets generelle præferencesystem, som tager sigte på en fuldkommen liberalisering af sukkerimporten fra de mindst udviklede lande inden 2009. Indtil da ville handelen med sukker normalt fortsætte på samme grundlag som handelen med andre landbrugsprodukter. De mindst udviklede landes henvisning til fleksibilitet med hensyn til mængde og forhandlede mængderestriktioner kunne rejse spørgsmål om, hvorvidt det ville være i overensstemmelse med WTO's regler, hvis de blev opfattet som en form for frivillig eksportrestriktion. Som De kan forstå af det, jeg har sagt, vil vi bestemt ikke glemme de mindst udviklede landes situation i vores overvejelser og vil tage den meget alvorligt.
Den 3. marts 2004 præsenterede repræsentanter og ministre fra de mindst udviklede lande et nyt initiativ med hensyn til vores ordning vedrørende den toldfrie præferenceadgang for deres sukker til Fællesmarkedet, og jeg diskuterede det med dem. Vi vil undersøge dette forslag meget grundigt, ligesom vi gør med alle bidrag til vores forberedelser til reformen af den fælles markedsordning for sukker. Initiativet tager sigte på, over en længere periode, at udvide den adgang, der er begrænset for øjeblikket. Ved udarbejdelsen af de forslag, som vil blive fremlagt til sommer, vil vi tage behørigt hensyn til alle bidrag, som vi har modtaget. 
Howitt (PSE ).
   - Jeg bifalder svaret, hr. kommissær. Jeg er især glad for, at De har lyttet til fremstillingen fra de mindst udviklede lande, og at alle mulighederne stadig er til stede.
Jeg vil bede Dem om en mere specifik kommentar til argumentet om, at prisfaldet, der er afgørende for to af Kommissionens tre muligheder, vil gøre EBA-initiativet meningsløst i forhold til sukker. Kommissionen foretrækker åbenbart at opretholde fri adgang for de mindst udviklede lande til et marked med en pris, der er alt for lav til at gøre sig gældende rent konkurrencemæssigt, frem for at forhandle med de mindste udviklede lande om et velordnet marked, hvor de kan opnå en pris, som giver dem mulighed for at konkurrere og skabe udvikling. Hr. kommissær, kan De ikke se en parallel til argumenterne fra sukkerroeproducenterne i Europa og ikke mindst i Det Forenede Kongerige, der også anmoder om et velordnet marked med, som de siger, europæiske prisniveauer, der giver mulighed for at industrier på nationalt plan og i udviklingslandene kan investere i en bæredygtig fremtid?
Da argumenterne kommer fra både udviklingslandene og udviklede lande inden for EU, må en højere bæredygtig pris med en styret reduktion være løsningen. Vil De komme med en kommentar hertil, hr. kommissær? 
Fischler,
    Hr. Howitt, De har i teorien ret, når De siger, at højere priser i Europa medvirker til at gøre det mere attraktivt for fattigere lande at eksportere til Europa. Men De må også være klar over, at der er en lang række årsager til, at det eksisterende prisniveau ganske enkelt ikke kan holdes. Vi bør virkelig ikke lyve over for os selv, hvad vores egne sukkerroedyrkere eller eksportørerne i den tredje verden angår. Den nuværende pris på det indre marked er ca. tre gange højere end på det internationale marked, og i den indeværende WTO-runde vil vi, uanset hvad, være tvunget til at reducere vores eksterne beskyttelse af sukker. Det alene vil være tilstrækkeligt til at bringe prisen ned på det indre marked. Der findes ingen anden måde at gøre det på. Det er det problem, vi står over for.
Dertil kommer andre forhold, som hvordan vi kan kompensere for den øgede import fra de mindst udviklede lande ved blot at skære ned på vores egen produktion, for sukkerforbruget i Europa vil ikke stige. Man må heller ikke glemme, at sukker er i stadig større direkte konkurrence med andre sødestoffer. Der er heller ikke længere sukker i Coca-Cola i dag - det indeholder isoglukose og intet andet. Disse sødestoffer er også direkte konkurrenter til sukker. Hvis vi, som USA har gjort for længst, skaber et frit marked for dem, så vil mængderne stige tilsvarende. Det medfører alt sammen, at produktionen ikke vil falde på samme måde i alle EU's medlemsstater. Det vil tværtimod ganske enkelt være sådan, at sukkerproduktion simpelthen ikke kan betale sig i nogle af dem, hvorfor de vil indstille dyrkningen af sukkerroer. Det er det, som vi må regne med. Jeg tror ikke, at det er hensigtsmæssigt at vække forventninger, som vi aldrig kan indfri.
Derudover må vi overveje, hvordan vi hjælper de udviklingslande, som traditionelt har været vores sukkerleverandører - Mauritius er et eksempel - hvis de begynder at betragte sukkereksport til Europa som mindre attraktivt, end det har været hidtil. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, verdens fattigste lande - erfarer vi i medierne - har bedt om at få tildelt deres egne sukkerimportkvoter. Vil Kommissionen være indstillet på at inddrage disse aspekter i de forslag til retsakt, som den skal fremlægge til sommer? Mit andet spørgsmål går på, hvornår medlemmerne af Parlamentet kan forvente at se Kommissionens konkrete forslag til sommer? 
Fischler,
    Hr. formand, fru Schierhuber spurgte, hvornår forslagene kan forventes. Vi har hele tiden sagt, at vi har til hensigt at fremlægge forslagene før sommeren, og det er stadigvæk vores hensigt. Det eneste, som kunne skabe problemer, er noget, som jeg ikke har nævnt tidligere, nemlig at et panel i Genève behandler en sag mod EU om det såkaldte C-kvotespørgsmål, og vi er nødt til at vide, hvad der kan forventes af dette panel. Vi må derfor også tage hensyn til myndighedernes tidsplan i Genève.
Med hensyn til fru Schierhubers andet spørgsmål så er Europa naturligvis et attraktivt marked, og mange lande vil derfor gerne eksportere til Europa, men vi mener, at vi må have klare prioriteringer på dette område, hvorfor kun de mindst udviklede lande skal have fri adgang til det europæiske marked. Som De vil vide, har vi også planlagt særordninger for Balkanlandene. AVS-landene skal have en begrænset prioriteret adgang med en klar toldpræference lige såvel som de andre lande, såfremt vi har indgået traktater med dem. Hvis vi gav enhver lov til at eksportere sukker til Europa, så ville vi ikke have behov for en markedsordning for sukker, men en fuldstændig liberalisering af sukkermarkedet, hvilket ville betyde, at mindst to tredjedele af den europæiske produktion ville skulle opgives. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgsmål til hr. Fischler, er udløbet, vil spørgsmål nr. 37 og 38 blive besvaret skriftligt(3).
En undersøgelse offentliggjort af WHO i september 2000 fastslår, at luftforurening alene i Frankrig hvert år er skyld i 31.700 dødsfald, 500.000 astmaramte samt 25.000 bronkitisramte, og at den økonomisk tegner sig for 1,7% af bruttonationalproduktet.
Foranlediger denne forureningsbetingede forringelse af livsbetingelserne (sundhed og forventet levetid) i et EU med 27 medlemslande ikke Kommissionen til at fremskynde en epidemiologisk undersøgelse heraf for fuldstændigt at klarlægge forskellige forureningstypers dødelige virkning (sygdomme og levetid) og økonomiske omkostninger, fremover især kombineret med klimaopvarmningens virkninger? 
Indebærer så alvorlige trusler for samfundene i EU ikke en indlysende og prioriteret pligt til at gennemføre en epidemiologisk undersøgelse, at udbrede dens resultater på en måde svarende til, hvad der står på spil, at gøre sig dem bevidst samt indarbejde dem i fællesskabspolitikkerne?
Wallström,
    Jeg vil gerne takke fru Isler Béguin for spørgsmålet om et meget vigtigt emne. Forbindelsen mellem menneskers sundhed og kvaliteten af vores miljø er en topprioritet, og vi skal have en større forståelse af denne forbindelse for at kunne vurdere effektiviteten af eksisterende politikker og sikre, at vi kan løse problemet.
Globalt set behandles forbindelserne mellem miljø og sundhed i meddelelsen om en europæisk strategi for miljø og sundhed, som Kommissionen vedtog sidste år. I meddelelsen henledte vi opmærksomheden på oprettelsen af et europæisk integreret miljø- og sundhedsovervågnings- og reaktionssystem for at kæde oplysninger om sundhedsvirkninger, udsættelse for miljøforurening og forurenende emissioner sammen.
De forskellige dele af Europa har forskellige problemer. Strategien for miljø og sundhed udvikles derfor for et udvidet EU, der involverer de nye medlemsstater fra starten. Kommissionen vil nu arbejde på at præsentere en handlingsplan med et program for den første fase, som fokuserer på udvalgte prioriterede sygdomme og forureningstyper, på ministerkonferencen om miljø og sundhed i Budapest den 23.-25. juni.
Vi følger også det epidemiologiske arbejde, som udføres af forskere, og arbejder sammen med Verdenssundhedsorganisationen og andre eksperter for at forstå resultaterne af forskningen og fremme yderligere tiltag. Under programmet for livskvalitet og forvaltning af levende ressourcer, der er en del af det femte rammeprogram for forskning, er der f.eks. iværksat en særlig indsats vedrørende miljø og sundhed med støtte til 16 multidisciplinære multinationale forskningsprojekter om luftforurening.
Sådanne undersøgelser giver mulighed for at udvikle beskyttelsesforanstaltninger og forståelse af processen med regulering af forurenende emissioner ved afsløring af årsagssammenhængen mellem forureningstyper og sundhedsvirkninger og etablering af værktøjer til måling af risiko for udsættelse og virkning. Kommissionens Fælles Forskningscenter bidrager endvidere til vores forståelse af forbindelsen mellem miljø og sundhed på forskellige måder.
Luftforurening vil indgå i den tematiske strategi for luftforurening, der skal vedtages næste år, og som i øjeblikket er under forberedelse i Kommissionens program Ren Luft for Europa (CAFE). Programmet indeholder en meget bred undersøgelse af sundhedsvirkningerne af luftforurening, den forventede udvikling af luftkvalitet mellem 2004 og 2020, effektiviteten af den eksisterende politik og potentialet for at træffe yderligere omkostningseffektive foranstaltninger til begrænsning af emissioner. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne takke kommissær Wallström for hendes svar. Jeg er ikke i tvivl om, at hun anvender alle de midler, hun har til sin rådighed for at bekæmpe dette problem. Man skal dog også huske på, at situationen er meget alvorlig såvel i EU og i den udvidede Union som på verdensplan. Lad os ligeledes huske på, at det har været vanskeligt at anerkende forbindelsen mellem sundhed og miljø, hvilket ofte har været en undskyldning for intet at gøre.
I dag lader det til - og det er jeg meget bekymret over - at mine kolleger og de politisk ansvarlige stadig leder efter undskyldninger for ikke at reagere under påskud af de høje omkostninger i forbindelse med investeringer i miljøet. Fru kommissær, jeg er bekymret, for jeg har indtryk af, at man ikke rigtig er opmærksom på sundhedssituationen i det udvidede Europa.
Er det lykkedes for Dem at inddrage sundhedsituationen i Østlandene og sundhedssituationen i Europa i EU's politikker? I dag er det faktisk ikke længere nødvendigt at bevise, at der findes en sammenhæng mellem sundhed og miljø og ligeledes mellem usundhed og dårligt miljø.
Wallström,
    Hr. formand, jeg glæder mig meget over dette spørgsmål, der giver mig lejlighed til at fordybe mig lidt i vores meddelelse om miljø og sundhed. Dette er et af de spørgsmål, jeg som kommissær prioriterer højest. Jeg må indrømme, at det også er et af de allersværeste spørgsmål, eftersom det gennemskærer den inddeling, vi normalt ser i både Kommissionen og medlemslandene på forskellige emne- og ansvarsområder. Det er nødvendigt at arbejde på tværs af alle grænser for at sammenholde årsag og virkning, og det er ikke let.
Det er heller ikke let at sætte en pris på de sundhedsproblemer, som skyldes miljøforureningen. Jeg synes, at Verdenssundhedsorganisationen, når alt kommer til alt, har påbegyndt et meget vigtigt stykke arbejde for at gøre netop dette og for at vise, at samfundet betaler en meget høj pris for forurening og sundhedsproblemer.
Det er klart, at vi også tager fat på dette spørgsmål sammen med de nye medlemslande. Flere af de konferencer, vi har haft for at forberede handlingsplanen, er foregået i de nye medlemslande. Vi mobiliserer deres eksperter, så der ikke hersker tvivl om, at dette er en paneuropæisk måde at arbejde med disse spørgsmål på. Vi ser på dette med allerstørste alvor. Vi vil fortsat hævde, at omkostningsfordelene er så store, at det faktisk kan betale sig for både virksomheder og samfund at investere i miljøhensyn, som også indebærer færre sundhedsproblemer. 
Kauppi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg deler fru Isler Béguins bekymring. Luftforurening er bestemt et vigtigt spørgsmål for menneskers sundhed, og der er uden tvivl behov for en epidemiologisk undersøgelse som denne. Dette ville også bidrage til, at sjette rammeprogram for forskning prioriteres, og at miljøforskningens standard, kvalitet og dækning forbedres. I Deres svar nævnte De programmet Ren Luft i Europa, CAFE. Vil dette program kun være fokuseret på kvaliteten af udendørsluft og forurening, eller kunne undersøgelsen også omfatte en kortlægning af kvaliteten af indendørsluft og især passiv rygning? Jeg er meget bange for, at undersøgelsen kun vil omfatte kvaliteten af udendørsluft og udelukkende forureningen af denne type luft. Kunne det overvejes at lade den omfatte alle former for ren luft, herunder indendørsluft? Kunne især passiv rygning indgå i undersøgelsen i dette program?
Wallström,
    Det indgår helt bestemt i vores indsats. Der skal være et solidt videnskabeligt grundlag for enhver aktion eller indsats, som vi iværksætter. Vi samarbejder med Verdenssundhedsorganisationen for at sikre, at vi har al den viden, der er nødvendig, og at vi arbejder på et videnskabeligt grundlag.
Jeg vil endvidere gøre opmærksom på, at vores strategi for miljø og sundhed lanceres som Scale-initiativet, og nøgleelementerne er videnskabelig forskning, fokus på børn, øget bevidstgørelse, lovgivning og løbende evaluering. Det betyder, at den foreslåede indsats vil bygge på videnskabelige resultater og fokusere på børn. Vi vil også benytte os af retlige instrumenter osv. Hvor det er nødvendigt, medtager vi nyt epidemiologisk arbejde, og vi forsøger at gøre alt, hvad vi kan for at sikre, at vi har et solidt grundlag og alle de nødvendige fakta for at gøre en indsats på den bedst tænkelige måde. 
Formanden.
Kommissionen overvejer, om elledningen fra Lada til Velilla, som går igennem naturparken og biosfære-reservatet i Redes, skal placeres, som det på nuværende tidspunkt er planlagt. Vil Kommissionen kræve, at der udarbejdes en fuldstændig plan over dette ledningsnet, så den går uden om de naturbeskyttede områder, der er en del af Natura 2000, samt respekterer de områder, hvor der lever bjørne og således også fællesskabslovgivningen?
Har Kommissionen modtaget den undersøgelse af de miljømæssige konsekvenser, som de spanske myndigheder på mødet den 4. december 2003 lovede at fremsende i slutningen af januar? 
I modsat fald, mener Kommissionen så ikke, at det er nødvendigt allerede nu at kontakte Domstolen (den begrundede udtalelse blev bekendtgjort i april 2003) for at sikre, at den spanske regering og regionen Castilla y Leon, som også er blevet stævnet for de spanske domstole i denne forbindelse, indvilliger i at udarbejde en plan for et ledningsnet, der ikke er til skade for miljøet?
Wallström,
    Elledningen fra Lada til Velilla, som det ærede medlem nævner, vil gå igennem beskyttede områder i de selvstændige kommuner Asturien og Castilla y León.
Som følge af en klage indgivet i august 2000 indledte Kommissionen en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 226 i EF-traktaten. Proceduren, der er baseret på betingelser i direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle og direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, resulterede i en begrundet udtalelse - sidste trin inden EU-Domstolen - i april 2003. På nuværende tidspunkt har proceduren til formål at modificere den del af projektet, der ikke er gennemført, i den selvstændige kommune Castilla y León.
De spanske myndigheder lovede i deres svar til ovennævnte begrundede udtalelse fra Kommissionen at undersøge, om der er alternativer til den resterende del af projektet - Puerto de Tarna til Velilla - og bekræftede i februar 2004, at de nødvendige undersøgelser for at opfylde kravene i artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF snart iværksættes. Disse omfatter en miljøundersøgelse for at identificere virkningerne af projektet på bevaringsværdierne i det påvirkede område. Hvis de betragtes som betydelige, skal man undersøge mulighederne for alternativer. Hvis der ikke findes alternativer, som ikke er skadelige for området, kan projektet kun gennemføres, hvis det kan berettiges på grund af vigtigere offentlige interesser, og hvis der træffes tilstrækkelige kompenserende foranstaltninger.
I tilfælde af betydelig virkning på de prioriterede arter i henhold til direktivet, f.eks. den brune bjørn, kan der være behov for en udtalelse fra Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 4, i direktivet.
De spanske myndigheder forklarer, at de nødvendige naturvurderinger ikke vil være klar før om 10 måneder, og at det deraf følgende projekt vil være underlagt fuld procedure vedrørende vurdering af indvirkning i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet. Myndighederne fremlagde for Kommissionen som supplerende oplysninger et komplet sæt dokumenter og undersøgelser vedrørende det oprindelige projekt og den sandsynlige indvirkning på naturressourcerne. Der er iværksat en undersøgelse af detaljerne i de spanske myndigheders svar, der vil gøre det muligt for Kommissionen at beslutte, hvilke foranstaltninger, der skal træffes i denne sag.
Med hensyn til den sidste del af Deres spørgsmål vil Kommissionen bifalde og opfordre til en frugtbar dialog imellem de interesserede parter for at nå frem til en acceptabel løsning, men den kan ikke gribe ind over for de forskellige myndigheders forfatningsmæssige kompetencer. 
Bergaz Conesa (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, fru kommissær, befolkningen er bekymret over den spanske regerings manglende gennemsigtighed og ligeledes over de manglende pålidelige oplysninger fra Kommissionen, der siger én ting og dernæst ændrer holdning og gør noget andet. Jeg vil blot stille tre spørgsmål: Vil Kommissionen fortsætte overtrædelsesproceduren i stedet for at lukke sagen, som de spanske myndigheder stræber efter med løftet om kun at ændre planen for 30 km af de planlagte 90 km med argumentet om, at det drejer sig om et nyt projekt? Vil Kommissionen kontakte EF-Domstolen på det næste overtrædelsesmøde uden yderligere forsinkelser, hvis der ikke er sket noget nyt et år efter bekendtgørelsen af den begrundede udtalelse og efter fire års forberedelse af denne overtrædelsessag? Ville Kommissionen, hvis regionerne Asturien og Castilla y León forelagde et nyt projekt, der respekterede alle naturområderne og var i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, være rede til at medfinansiere et sådant projekt for på den måde at afværge de økonomiske tab, som regionen Asturien måtte lide ved at fjerne de eksisterende master?
Wallström,
   Den pågældende sag vedrører den del af projektet, der ikke bliver gennemført. Den pågældende del af projektet erstattes af et nyt projekt, når hele proceduren vedrørende identifikation af virkninger og undersøgelse af alternativer er gennemført. Det betyder, at det under alle omstændigheder er et nyt projekt, og at den tidligere procedure eventuelt afbrydes. Hvis Kommissionen i et sådant tilfælde vurderer, at det nye projekt ikke overholder bestemmelserne i EU-lovgivningen, vil der blive indledt en ny procedure. De spanske myndigheder forelagde oplysninger om denne udvikling i februar 2004. Overtrædelsesproceduren omhandler kun den del af projektet, der ikke er gennemført. Vi kan ikke føre en retssag, som situationen er på nuværende tidspunkt. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 41.
Har Kommissionen kendskab til, om der er medlemsstater ud over Irland, som har besluttet ikke længere at offentliggøre åbningsskrivelser eller begrundede udtalelser fra Europa-Kommissionen? Vil Kommissionen på baggrund af denne beslutning selv offentliggøre disse dokumenter på forlangende? I benægtende fald, hvorfor ikke? Hvis Kommissionen kun vil offentliggøre dokumenterne under særlige omstændigheder, hvilke måtte der da være tale om? 
Det, der især optager miljøgrupper i Irland, er de mange sager, hvor Kommissionen i sin begrundede udtalelse har fastslået, at direktiver ikke er blevet overholdt, men ikke har truffet nogen efterfølgende retslige foranstaltninger. De nærmere detaljer i overtrædelserne indgår i disse tilfælde ikke længere i en mulig sag ved Domstolen, hvorfor de ikke behøver at blive behandlet fortroligt. Ved at offentliggøre begrundede udtalelser, især når der ikke er truffet efterfølgende retslige foranstaltninger, ville Kommissionen sikre sig, at borgerne vidste, at EU-retten havde været overtrådt, hvilket igen ville hjælpe til med at begrænse overtrædelser i fremtiden. 
Wallström,
    En række medlemsstater nægter åbenbart at offentliggøre åbningsskrivelser eller begrundede udtalelser fra Kommissionen. Myndighederne i Irland havde for ikke så længe siden en politik om at offentliggøre kopier af begrundede udtalelser på anmodning, men Kommissionen har forstået, at de ikke ønsker at offentliggøre disse dokumenter længere.
Jeg vil gerne fremhæve, at Kommissionen så vidt muligt forsøger at hylde princippet om gennemsigtighed med hensyn til overtrædelsesprocedurer. Derfor udsender Kommissionen regelmæssigt pressemeddelelser derom for at stille oplysninger om de vigtigste spørgsmål til rådighed for borgerne.
Når det drejer sig om offentlig adgang til selve teksten i åbningsskrivelser og begrundede udtalelser, er der visse bestemmelser, som Rådet og Parlamentet har vedtaget, der skal overholdes. Disse bestemmelser er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
Ved en af disse bestemmelser er det fastsat, at institutionerne skal afslå at give aktindsigt i et dokument, hvis udbredelse vil være til skade for beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision, medmindre der er en mere tungtvejende offentlig interesse i at offentliggøre dokumentet. Faktisk har Domstolen i Petrie-dommen gjort gældende, at der i undersøgelsen af overtrædelser skal være reelt samarbejde og gensidig tillid mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat for at give begge parter mulighed for en forhandlingsproces som led i forsøget på at afgøre disputten. Sikringen af dette formål kan medføre, at der ikke gives aktindsigt i detaljerede argumenter og fremstillinger. Derfor kan Kommissionen ikke selv offentliggøre åbningsskrivelser og begrundede udtalelser under behandlingen af overtrædelsesproceduren. Men hvis ingen af undtagelserne til forordningen finder anvendelse, kan Kommissionen offentliggøre åbningsskrivelser og begrundede udtalelser, f.eks. efter afgørelse og afslutning af overtrædelsesproceduren, hvor der ikke længere er sandsynlighed for, at en undersøgelse undermineres. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Ud fra kommissærens svar kan jeg forstå, at borgere i Irland, der ønsker at få fremsendt kopier af åbningsskrivelser til den irske regering, rent faktisk kan få adgang til dokumenter, hvis der er udsendt åbningsskrivelser, og der ikke er anlagt sag. Det er min fortolkning af Deres svar, fru kommissær.
I relation til igangværende sagsanlæg kan jeg ikke forstå, hvem Kommissionen forsøger at beskytte. Hvis Kommissionen anlægger sag mod medlemsstater, virker det som om, at Kommissionen prioriterer interesserne for eller beskyttelsen af medlemsstaterne, og at vi grundlæggende risikerer, at alle borgere i EU vil anklage Kommissionen for at være hemmelighedsfuld og beskytte medlemsstaternes interesser. Hvis De har anlagt sag mod en medlemsstat, er det eneste vigtige så ikke de oplysninger, der kan skade sagen mod den pågældende medlemsstat?
Hvad angår aktindsigt, kommer De med en meget restriktiv fortolkning af forordningen. Er det ikke netop de offentlige interesser, man skal prioritere i de fleste af de pågældende sager? Jeg forstår ikke, hvorfor Kommissionen ønsker at fremme hemmelighedskræmmeri, hvor medlemsstater ikke stiller de pågældende oplysninger til rådighed. Det vil medføre en kædereaktion, selv i et land som Sverige, der har tradition for at være meget åbent. 
Wallström,
    Jeg ønsker at gøre det fuldstændig klart, at Kommissionen sammen med Parlamentet og Rådet bør sende et signal til borgerne i hele det udvidede Europa om, at åbenhed og gennemsigtighed er det, vi aktivt kæmper for, og at vi ønsker at gennemføre det på en måde, så borgerne får adgang til alle oplysninger. De pågældende bestemmelser er også fastsat for at give os beslutningsprocesser, hvorigennem vi kan løse problemer, og mulighed for at behandle sager på en værdig måde for alle parter.
Kommissionen kan offentliggøre åbningsskrivelser og nylige begrundede udtalelser, hvis ingen af de førnævnte undtagelser til de nævnte forordninger finder anvendelse - det vil sige, når overtrædelsesproceduren er afsluttet, det vil sige, når der ikke længere er sandsynlighed for, at undersøgelsen kan undermineres. Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler mange oplysninger, men der er frygt for, at disse oplysninger kan misbruges på en måde, der vil underminere hele proceduren, hvis de er offentligt tilgængelige.
Generelt er jeg enig i, at vi bør stræbe efter så meget gennemsigtighed som muligt i disse processer. Det hjælper, når medlemsstaterne og Kommissionen er enige. Kommissionen forsøger endvidere, når den indleder en overtrædelsesprocedure, at offentliggøre eller forklare baggrunden for indledning af sagen over for en medlemsstat. Vi ønsker ikke at offentliggøre alle detaljer i en sag, men at give offentligheden en idé om, hvad det handler om. 
Lucas (Verts/ALE ).
   - Jeg må indrømme, at jeg stadig ikke kan forstå, hvordan offentliggørelse af oplysninger kan underminere disse sager, men mit supplerende spørgsmål drejer sig om, hvilke lande der fortsat offentliggør oplysninger om sådanne åbningsskrivelser, og hvilke der ikke gør. Irland havde tidligere en langt mere åben politik end nu. Vil De venligst klarlægge, fru kommissær, hvad situationen er i øjeblikket for de berørte medlemsstater? 
Wallström,
    Jeg ville ønske, at jeg straks kunne give Dem en fuldstændig liste, men vi mener, at de skandinaviske lande og Nederlandene er villige til at offentliggøre oplysninger, og at de fleste øvrige lande ikke er. Sådan er situationen lige nu, selv om jeg kan have glemt en eller to medlemsstater. 
Formanden.
I en FN-rapport fra 11. december 2003 om klimaændringer og menneskets sundhed hedder det, at klimaændringer påvirker menneskets sundhed, at de i 2000 er skyld i 2,4% af verdens tilfælde af diarrhé, 2% af verdens tilfælde af malaria, og at de på verdensplan har forårsaget 150.000 dødsfald i 2000. FN-undersøgelsen tilføjer, at de påvirker vejrmønstre og luftforurening og er skyld i forgiftning af vand og fødevarer.
Hvordan foreslår Kommissionen, at der skal reageres på de retningslinjer, FN har udsendt som svar på disse alvorlige problemer?
Wallström,
    Det glæder mig, at Verdenssundhedsorganisationen nu skaber opmærksomhed om virkningen af klimaændringer på menneskets sundhed i en fælles indsats med FN's miljøprogram og Den Meteorologiske Verdensorganisation. Kommissionen støtter de generelle henstillinger og konklusioner i Verdenssundhedsorganisationens rapport om klimaændringer og menneskets sundhed, idet den f.eks. fokuserer på forsigtighedsprincippet og princippet om bæredygtig udvikling. I Kommissionen overvejer vi disse forhold nøje i formuleringen af vores politikker.
De største fordele af klimapolitikker for menneskets sundhed forventes opnået gennem mindre koncentrationer af ozon og partikler. Da klimapolitikker generelt har til formål at mindske anvendelsen af fossilt brændstof, mindsker de også den dermed forbundne partikelemission. Yderligere sundhedsfordele kan opnås ved at mindske koncentrationer af NO2 og SO2 i byerne. Således fører strategier om emissionskontrol, der samtidig omfatter luftforurenende stoffer og drivhusgasser, til mere effektiv anvendelse af ressourcerne på alle niveauer samt behandling af problemerne om menneskers sundhed.
Verdenssundhedsorganisationen bekræfter tidligere erklæringer om, at der stadig er meget, vi ikke ved om fremtidige mønstre for udsættelse for klimatiske miljøændringer og sårbarheden og tilpasningsevnen for fysiske, økologiske og sociale systemer, hvad angår sådanne klimaændringer. Vi har derfor brug for flere oplysninger for bedre at kunne identificere forbindelserne mellem de forurenende stoffer og sundhedsvirkningerne med henblik på at forbedre vores klimaændrings- og sundhedspolitikker.
Den handlingsplan, som vi i øjeblikket arbejder med som opfølgning på strategien for miljø og sundhed, er udarbejdet til at integrere disse oplysninger. Hvor der i handlingsplanen fokuseres på en række definerede risici for udsættelse og sygdomme i første fase, behandles bredere spørgsmål, herunder spørgsmål forbundet med sundhedsvirkningerne af klimaændringer, i de senere faser. Den kommende tematiske strategi for bymiljøet, som skal vedtages i juni 2005, og i forbindelse med hvilken en foreløbig meddelelse drøftes i Kommissionen, vil også være en hjælp for de lokale myndigheder og medlemsstater i forbedringen af miljøydelsen i byerne. Det vil igen medvirke til at mindske drivhusgasemissioner og gøre byerne sundere.
Vi overvejer endvidere nogle projekter under det sjette forskningsrammeprogram. Inden for aktiviteterne vedrørende videnskabelig støtte til politikker i det sjette rammeprogram er forskningen også baseret på de fysiske og kemiske processer i luftforurenende stoffer, især på partikulære stoffer i bymæssig og regional målestok, med henblik på deres virkning på menneskets sundhed. Under det sidste forskningsrammeprogram blev cCASHh-projektet - klimaændrings- og tilpasningsstrategier for menneskers sundhed i Europa - oprettet for at vurdere sundhedsvirkningerne af klimaændringer. 
Fitzsimons (UEN ).
   - Jeg vil gerne takke kommissær Wallström for det omfattende og informative svar og forsikre hende om, at jeg er helt klar over hendes altid seriøse indgangsvinkel til håndtering af dette spørgsmål. I svaret henviste hun netop til handlingsplanen, klimastrategien og det sjette rammeprogram. Jeg vil gerne takke hende for hendes store interesse for dette spørgsmål. Jeg håber, at situationen fortsat overvåges og forbedres. Spørgsmålet er af stor international interesse, men jeg ved, at det ikke kunne være i bedre hænder end kommissærens. 
Formanden.
   - Jeg vil gerne minde de ærede medlemmer om, at vi skal stille spørgsmål som parlamentsmedlemmer. Der er ingen grund til at støtte kommissærernes arbejde i den grad. Dette er spørgetiden.
Så vidt jeg forstår, er titusinder af udryddelsestruede dyr i løbet af de seneste fem år blevet skudt af europæiske jægere og indført i EU. Foreslår Kommissionen lovgivning med henblik på at forbyde import til EU af alle arter, der er opført på CITES' lister?
Wallström,
    I EU reguleres import af jagttrofæer allerede gennem Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed og Kommissionens tilknyttede forordning (EF) nr. 1808/2001, hvori der er fastsat mere detaljerede regler.
Formålet med disse forordninger er at beskytte vilde dyr og planter og garantere bevarelsen deraf ved at kontrollere handelen hermed. I tråd med dette formål indeholder de strenge kriterier for import af jagttrofæer. For det første kræves der importtilladelser for enhver art, der er angivet i bilag A i Rådets forordning, og disse omfatter alle arter, der er angivet i bilag 1 i CITES, f.eks. leoparder, chimpanser og elefanter samt en række andre populære trofæer som f.eks. den brune bjørn, spansk los og ulv.
Inden myndighederne i de relevante medlemsstater udsteder disse tilladelser, skal der foreligge forskningsresultater, som beviser at kontrollen med jagten i det pågældende land er baseret på fornuftige biologiske data, at jagtniveauerne er bæredygtige, og at illegale aktiviteter er under kontrol.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på et yderligere krav. Jagt efter trofæer af disse arter skal medføre betydelige og håndgribelige bevaringsfordele for de pågældende arter og lokalbefolkningen, der deler området eller har problemer med de pågældende arter. Programmer vedrørende trofæjagt, der opfylder dette kriterium, kan spille en vigtig rolle i bevaringen af sjældne dyrearter, især i udviklingslandene, og påvirkningen af lokalområdernes opfattelse af disse arter som en ressource, der skal beskyttes imod andre mere skadelige anvendelser.
Jeg er klar over, at den omhyggelige kontrol med trofæjagt i en række lande, herunder Namibia, Sydafrika, Botswana og Tanzania, udgør et stort bidrag til deres relativt vellykkede bevaringsindsats.
Selv om mange mennesker finder konceptet med trofæjagt usmageligt under alle omstændigheder, mener Kommissionen, at et generelt forbud mod import af arter, der er opført på CITES' lister, ikke vil være den mest hensigtsmæssige løsning på problemet med bevaring af arterne og bæredygtig anvendelse af ressourcerne. I tilfælde, hvor kriterierne for accept af jagttrofæer ikke er opfyldt, har Kommissionen dog altid truffet tilstrækkelige foranstaltninger til ophævelse af sådan handel, og det vil Kommissionen fortsætte med. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Jeg er rystet over kommissærens konklusioner, da det bestemt ikke virker som om, at de eksempler på trofæjagt, som jeg nævnte, udføres med henblik på bevaring. Jeg gik ind på en hjemmeside i eftermiddag, som tilbød rejser til Tanzania. Hjemmesiden henvendte sig til den kvalitetsbevidste sportsmand med forskellige muligheder for at opnå den ultimative jagtoplevelse: store bisonokser, løver, vandbøfler, meget sjældne østafrikanske sitatunga, leoparder, antiloper osv.
Jeg har fået oplyst, at den britiske befolkning inden for de sidste 10 år har været i udlandet og skudt mindst 40 afrikanske elefanter, 32 leoparder, 18 isbjørne, seks flodheste - jeg kunne blive ved. Det drejer sig på verdensplan om over 3.800 afrikanske elefanter, over 2.600 sjældne leoparder og 9.000 bjørne. Disse dyr slagtes ikke med henblik på bevaring eller bevaring af områderne. Det handler om jagt efter trofæer, det vil sige mennesker, der skyder storvildt og kommer stolte hjem med et usmageligt trofæ - hovedet fra et sjældent dyr.
Vil kommissæren overveje situationen endnu en gang og aftale et møde for at gennemgå disse statistikker og noget af bevismaterialet, så der kan fastsættes et forbud mod import til EU af dyr, der er anført på CITES' lister? 
Wallström,
    Hvordan kan jeg afslå et møde med et medlem af Europa-Parlamentet? Jeg vil meget gerne mødes og gennemgå mit svar, Kommissionens holdning og de kriterier, som jeg klarlagde for Dem.
Vi kan ikke acceptere alle former for jagt efter trofæer, og vi kan bestemt ikke acceptere efterfølgende salg af disse "trofæer". Vi har al mulig grund til at mødes og gennemgå den øjeblikkelige situation.
Det er dog også sandt, at kontrolleret jagt kan være en væsentlig del af bevaringen for de pågældende lande. Disse lande kan få udbytte af det, og det betyder, at de bedre vil kunne håndtere disse ressourcer og vilde dyr - vi har også set nogle positive eksempler. Jeg er helt klar over de meldinger, som vi har modtaget, og nogle af de kedelige tendenser, så jeg vil med glæde mødes. Jeg hilser også de pæne ord fra medlemmerne af Parlamentet velkommen! 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Det er ufatteligt, at der i et såkaldt civiliseret samfund stadig foregår jagt efter trofæer. Det er afskyeligt! Det går helt tilbage til kolonitiden, hvor englænderne vendte tilbage fra de koloniserede lande og hængte trofæerne på væggen. Vi burde være nået længere. Det er vanvittigt.
Jeg er enig med hr. Evans vedrørende de arter, der er anført på CITES' lister. Der burde være fastsat et forbud for disse arter. Det er uacceptabelt. Derudover er det tydeligt, at der foregår ulovlig import til EU af trofæer. Der må da være en måde, hvorpå man kan sikre, at det ikke finder sted. EU bruger enorme ressourcer og midler på at holde de såkaldte indvandrere ude, og alligevel kan EU ikke stoppe den ulovlige import af trofæer. Vi må lære at prioritere rigtigt. Lad mennesker få adgang til EU og ikke trofæer. 
Wallström,
    Jeg er helt enig i, at det er vigtigt, hvordan situationen håndteres, og at vi ikke skal tillade noget, der er ulovligt. Vi skal forfølge de personer, der overtræder loven på dette område. Vi skal håndhæve de eksisterende regler.
Som jeg nævnte, kræves der importtilladelser for de arter, der er anført i bilagene til Rådets forordning. De svarer samtidig til de arter, der er anført på CITES' lister. Vi skal sikre, at vi har en retlig procedure, og at vi får sat en stopper for ulovlig import. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Kommissæren er udmærket klar over, at jagt er et meget ømtåleligt emne i Frankrig. Men jeg vil ikke overliste hende. Jeg vil stille et supplerende spørgsmål om jagt, som den i øjeblikket finder sted i de kommende medlemslande fra Øst.
Er De klar over, at jægere fra Vest - fra EU - i stort antal drager til disse lande for at gå på jagt, fordi dyrelivet er mere rigt der, og fordi det stadig er muligt at nedlægge store trofæer som bjørne og ulve? Med henblik på og indførelsen af Natura 2000 mener De så ikke, at der allerede sker en forringelse af det vilde dyreliv af jægere fra Vest på jagt efter trofæer?
Wallström,
    Reglerne er sådan, at de nye medlemslande allerede skal gennemføre naturbeskyttelsesdirektiverne, inden de bliver medlem. Det er altså uhyre vigtigt at følge op og sørge for, at dette sker, så der ikke foregår jagt, som er i strid med de nuværende direktiver om beskyttelse af vilde fugle, dyr og forskellige naturtyper. 
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 45-66 blive besvaret skriftligt(4).
Spørgetiden er afsluttet.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0047/2004) af Kronberger for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om arsen, cadmium, kviksølv, nikkel og polycykliske aromatiske kulbrinter i luften (KOM(2003) 423 - C5-0331/2003 - 2003/0164(COD)).
Wallström,
    Hr. formand, luftforurening er fortsat et alvorligt problem i Europa. Et mundtligt spørgsmål, som blev forelagt på dette delmøde, og som jeg besvarede inden middagspausen, illustrerer dette ved citatet fra Verdenssundhedsorganisationens undersøgelse om antallet af tilfælde af for tidlig død eller alvorlige sygdomme forårsaget af luftforurening.
Selv om vi har gjort betydelige fremskridt i forbindelse med begrænsning af nogle forurenende stoffer, f.eks. svovldioxid eller bly, er andre forurenende stoffer fortsat en trussel. Vi er i færd med at udarbejde et omfattende program med titlen Ren Luft i Europa som forberedelse til den tematiske strategi for luftkvalitet, som skal vedtages næste år. Programmet fokuserer især på nogle af de mest kendte problemer som f.eks. partikelstoffer og ozondannelse ved jordoverfladen.
Vi undersøger endvidere andre former for forurening, der også har store konsekvenser for menneskets sundhed. Blandt disse er de forurenende stoffer, der er emnet for det direktivforslag, som vi drøfter i dag, tungmetallerne arsen, cadmium og nikkel, polycykliske aromatiske kulbrinter og kviksølv. De er de sidste, som nævnes på listen over forurenende stoffer i rammedirektivet om luftkvalitet fra 1996, hvortil der kræves specifik handling. Der er i henhold til det pågældende direktiv vedtaget tre datterdirektiver indtil nu, som dækker alle de øvrige forurenende stoffer på listen. Direktivet, som drøftes i dag, udgør dermed det sidste i en række lovgivningstiltag under rammedirektivet.
Et vigtigt aspekt af direktivforslaget omhandler overvågning. Vi har på nuværende tidspunkt ikke nok oplysninger om omfanget af disse forurenende stoffer, og der er et presserende behov for flere oplysninger. Vi har for tungmetallerne besluttet ikke at foreslå grænse- eller målværdier, da de største problemer opstår i den umiddelbare nærhed af industrianlæg, og de niveauer, der let kan opnås andre steder, ville ikke kunne opnås i disse områder uden at træffe uforholdsmæssigt voldsomme foranstaltninger som f.eks. nedlukning af anlæggene.
Men det betyder ikke, at vi ikke kan og vil gøre noget for at begrænse forureningsniveauerne. Disse anlæg dækkes af IPPC-direktivet, og derfor skal de bedste tilgængelige teknikker anvendes for at begrænse emissionerne med udgangen af 2007. Ved at sikre tilstrækkelig overvågning af koncentrationer i nærheden af disse kilder og offentliggøre resultaterne vil dette direktiv kunne medvirke til at sikre, at anlæggenes operatører træffer de nødvendige foranstaltninger for at holde emissionerne på et så lavt niveau som muligt.
Hvad angår polycykliske aromatiske kulbrinter er problemet ikke begrænset til et så beskedent antal kilder, så vi har foreslået en målværdi, hvorved medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at nå det påkrævede niveau, så længe det ikke medfører alt for store omkostninger.
Jeg er klar over, at der er et ønske om at nå endnu længere i fastsættelsen af grænseværdier for nogle af disse forurenende stoffer, og jeg kan fuldt ud tilslutte mig ønsket om at beskytte menneskets sundhed. Det er dog samtidig meget tvivlsomt, om der vil være nogen reel fordel ved at fastsætte grænseværdier, som ganske enkelt er uopnåelige, og som derfor skal reguleres eller omfattes af undtagelsesbestemmelser i de områder, hvor de største problemer findes.
Ud fra denne synsvinkel bifalder jeg beslutningen om at udsætte afstemningen om dette emne for at give mulighed for udviklingen af alternativer. Ved at sikre et højt niveau af overvågning i de mest problematiske områder og fastsætte en målværdi for polycykliske aromatiske kulbrinter, hvor kilderne er mest udbredte, vil direktivet under alle omstændigheder være et vigtigt bidrag til begrænsningen af denne form for forurening, styrkelse af den offentlige bevidsthed og forbedring af luftkvaliteten i Europa. 
Kronberger (NI ),
   Fru kommissær, hr. formand, mine damer og herrer, vi har her at gøre med det fjerde datterdirektiv vedrørende rammedirektivet om luftkvalitet, som allerede har tre vedtagne særdirektiver, det første om svovldioxid, nitrogenoxider, partikler og bly, det andet om benzen og carbonmonoxid og det tredje om ozon. I de to første blev der tilstræbt grænseværdier, som også er indeholdt i direktiverne. I det såkaldte moderdirektiv, med andre ord det overordnede rammedirektiv, kræves der også grænseværdier for arsen, cadmium, nikkel, kviksølv og de polycykliske aromatiske kulbrinter. Det er den grundlæggende betingelse. For ozons vedkommende fastsætter rammedirektivet kun en målværdi, og det tredje særdirektiv fastsatte et tilsvarende mål.
I den aktuelle debat om dette fjerde særdirektiv er der tre holdninger. Kommissionen har vedtaget en holdning, der går ud på, at overvågning er tilstrækkelig, og den har fastsat en målværdi for de såkaldte BaP. Det strider efter min mening mod rammedirektivet, og jeg kender til tidligere forslag fra Kommissionen, hvori der er fastsat grænseværdier. Kommissionen har altså allerede overvejet det punkt. Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik stemte med et meget spinkelt flertal på 26 stemmer mod 24 for grænseværdier. Disse grænseværdier stammer ikke fra mig, for jeg var temmelig dårlig til kemi i skolen, men fra Kommissionens eksperter, internationale eksperter og en komité bestående af folk med en solid videnskabelig baggrund. Det vil sige, at disse grænseværdier efter Kommissionens opfattelse kan gennemføres, hvilket vi i dette tilfælde har støttet.
Der er også kommet rigtig mange tilkendegivelser fra industrien om, at disse mål- og grænseværdier kan opfyldes. I Miljøudvalget stemte vi også for at undlade det oprindelige krav om en tidsfrist for industriområder, hvor det er vanskeligt at opfylde disse værdier. Vi har med andre ord været meget imødekommende over for industrien ved at sige, at det ikke forventes, at disse værdier bliver opfyldt inden for meget kort tid dér, hvor der tidligere er sket skader på miljøet, hvor der er sket forurening gennem længere tid. Derudover anmodede Miljøudvalget Institute for European Environmental Policy om at gennemføre en undersøgelse, som også bekræfter, at grænseværdier kan gennemføres.
Den tredje holdning er Rådets holdning, som vi allerede har ført indledende forhandlinger om og opretholdt kontakten og dialogen med. For Rådet eller et muligt flertal i Rådet er målværdier også tænkelige. Det punkt vil uden tvivl også være i fokus i de kommende diskussioner.
Vi må dog også være helt klar over disse tungmetallers betydning. Der er tale om genotoksiske kræftfremkaldende stoffer, som selv i meget små doser fremkalder en ændring af DNA - af menneskets arveanlæg. Det må være helt klart, hvad der er på spil her.
Argumentationen i Kommissionens dokument, hvor man foretager en cost-benefit-analyse og en afvejning af udgifterne til filtre eller tekniske foranstaltninger i forhold til potentielle besparelser ved at reducere antallet af personer, der dør af kræft, er efter min mening meget kynisk. Man er slet ikke gået videre til næste trin, nemlig en beregning af de sekundære fordele i form af færre sygdomstilfælde, fordi det er vanskeligt at sætte tal på sådanne fordele. En i den grad kynisk argumentation vil den europæiske befolkning ikke hoppe på.
Vi har udskudt afstemningen i morgen for at prøve at nå til enighed med Rådet før udgangen af indeværende valgperiode. Det glæder mig, at kommissæren er enig med mig i, at vi måske kan udnytte de resterende uger til at opnå et kompromis, som i sidste ende vil gøre, at vi kan se hinanden i øjnene. 
Jackson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i betænkningen illustreres behovet for, at Parlamentet træffer beslutning om en systematisk indsats til vurdering af virkningerne. I dette tilfælde foreslår ordføreren, hr. Kronberger - med beskeden støtte fra udvalget med to stemmer efter egen indrømmelse - at ændre de ikke-bindende målværdier til bindende grænseværdier for arsen, cadmium, nikkel og benzopyren.
Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har uformelt fået foretaget - og det er første gang, at det gennemføres - en cost-benefit-analyse. Der er endnu ingen mekanisme hertil i Parlamentet. Problemet er, at den helt uundgåeligt er ufuldstændig på grund af det tidspres, som vi har været underlagt. I analysen konkluderes det til glæde for hr. Kronberger, at nogle af de foreslåede grænseværdier er opnåelige - med hr. Kronbergers egne ord "mulige". Det er en teknisk vurdering. Når omkostningerne for at nå målet gennemgås i undersøgelsen, som kommissæren nævnte, ser det ikke helt så godt ud. I undersøgelsen udarbejdet til Parlamentet analyseres de grænseværdier, som hr. Kronberger ønsker, ikke systematisk. I undersøgelsen er det fastsat, at nogle anlæg måske kan overholde kravene, hvad angår arsen, men ikke alle, og at der bør foretages en undersøgelse af årsagerne til, at nogle anlæg ikke kan overholde kravene. Ordføreren, der står over for en umulig opgave, foretrækker at ignorere denne dystre dom.
Hvad angår anvendelsen af grænseværdier for cadmium, henleder undersøgelsen endnu en gang opmærksomheden på manglen på detaljerede oplysninger om virkningen af hr. Kronbergers forslag. Hvad angår grænseværdier for nikkel, er det i undersøgelsen fastsat, at anvendelsen af grænseværdier efter hr. Kronbergers forslag vil kræve investeringer til langt mere end tilgængelige teknikker.
Nu mangler hr. Kronberger blot at demonstrere, i hvilket omfang Kommissionens forslag udgør en beviselig fare for menneskers sundhed, hvorfor denne fare er håndteret utilstrækkeligt i bestemmelserne i IPPC-direktivet, samt hvorfor det derfor skulle være bedre at forfølge hans forslag om bindende grænseværdier uanset omkostningerne. Efter min opfattelse er det overhovedet ikke lykkedes ham at overbevise os, og alt, hvad han kan præstere, er observationen i begrundelsen om, at "der ikke kan fastlægges nogen tærskelværdi, hvorunder disse stoffer ikke udgør en risiko for menneskers sundhed". Der er ingen måde, hvorpå han kan gå i retning af Kommissionens forslag.
Hvis medlemmerne af Parlamentet er ufornuftige nok til i et kompromis under en første- eller andenbehandling - som måske ligger langt ude i fremtiden - at tilslutte sig hr. Kronbergers ønsker, har de kun sig selv at takke, hvis Rådet eller eventuelt Kommissionen foretager den reelle, omfattende cost-benefit-analyse, som hr. Kronberger ikke har foretaget. Det er ikke et tegn på en form for obstruktionspolitik at skulle have cost-benefit-analyser på dagsordenen. Det er et tegn på, at Parlamentet langt om længe ikke blot ser sig selv som en pressionsgruppe for miljøet og udvikler sig til en ansvarlig del af lovgivningsprocessen. Men med Kronberger-betænkningen, som den er på nuværende tidspunkt, har vi stadig lang vej at gå.
Hr. Kronberger og kommissæren nævnte muligheden for en aftale under en førstebehandling. Jeg kan ikke se, hvordan i alverden der skulle kunne indgås en aftale om hr. Kronbergers forslag og det, som jeg formoder vil være Rådets synspunkt. Jeg ville ønske, at vi kunne indgå en aftale under en førstebehandling, men nogen må rykke sig, og jeg håber, at det vil være Parlamentet. 
Lange (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, vi ved naturligvis alle, at vi ikke bevæger os i et lufttomt rum, og at et af vores mål er at indtage det stærkeste forhandlingsstandpunkt. Og Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitiks standpunkt er naturligvis også et forhandlingsstandpunkt, hvilket fru Jackson ved af egen politisk erfaring. Vi ønsker en klarere definition af det mål, som vi forsøger at forfølge, og det med rette. For så vidt, fru kommissær, hvor meget jeg end normalt påskønner Deres arbejde, er jeg ikke helt tilfreds med forslaget, fordi det i sidste ende ikke har andet at tilbyde end et system, som vil resultere i nye målinger - og lad mig sige til fru Jackson, som normalt lægger stor vægt på omkostningsfaktoren, at disse målinger vil blive dyre og forårsage øgede udgifter for de kommunale myndigheder, regionerne eller de nationale regeringer, som skal finansiere dette måleudstyr.
Ikke desto mindre er vi klar over, hvor farlige disse tungmetaller er. For så vidt er det ikke den rigtige tilgang blot at sige, at vi har til hensigt at foretage målinger, og det er heller ikke den mest omkostningseffektive. Vi må helt klart sige, hvilken retning vi ønsker at forfølge. Som jeg sagde, er Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitiks standpunkt helt klart også et forhandlingsstandpunkt. Når vi forhandler med Rådet, vil vi naturligvis bevæge os. Det er helt klart, og derfor slog jeg til lyd for en udskydelse af afstemningen, for netop at have tid til at forhandle.
Men målet er at præcisere, hvilken retning vi ønsker at gå med hensyn til vores luftkvalitetspolitik. Her er jeg ikke en dogmatiker, der insisterer på, at vi må fastsætte særlige målværdier, som der ikke kan rokkes ved, men vi må komme med klare udmeldinger om det endelige mål, hvis vi skal forhindre farlige stoffer i at blive ledt ud i miljøet og i den luft, som vi indånder.
Hvis vi ser på de måder, som de fleste af disse farlige stoffer som cadmium, krom eller nikkel når ud i luften på, vil man opdage, at det som regel er tilfældet i områder med en stor befolkningstæthed. Derfor har jeg modtaget breve fra mange kommunale myndigheder, som anmoder os om at fastsætte bindende grænseværdier, så de bedre kan håndtere situationen. Det ser jeg dog ikke som nogen løsning. Vi må udtømme alle de muligheder, som det teknologiske fremskridt åbner op for, for at nedbringe emissionerne. Derfor har vi brug for målværdier, forbundet med klare udsagn om, hvordan og hvornår de kan blive opfyldt. For så vidt er jeg meget optimistisk, fru Jackson, med hensyn til, at vi kan nå til enighed i vores forhandlinger med Rådet under førstebehandlingen, så det fremgår klart, at vi ønsker at undgå udledning af disse tungmetaller i det hele taget, hvor det måtte være muligt. 
Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg kan tilslutte mig det, som den foregående taler sagde. Jeg tror, at vi er uærlige, hvis vi kun debatterer her for debattens skyld, hvis der skal foretages yderligere målinger, blot for at forsinke projektet. Det, vi har brug for - og det er også blevet fuldstændig klart - er bindende værdier. Alt andet vil være i strid med det forsigtighedsprincip, som vi har propageret for igen og igen i alle de andre tilfælde, og vil være i strid med vores gentagne løfter om at beskytte folks sundhed.
Hr. Kronberger gjorde endnu en gang indtrængende opmærksom på, at der er tale om genotoksiske, kræftfremkaldende stoffer, at de påvirker nyrefunktionen, centralnervesystemet, åndedrætsorganerne og også immunsystemet. Det, vi virkelig har brug for her, er tid til at forhandle, men ikke for at forsinke eller sylte sagen eller, hvilket mange i Parlamentet desværre ville søge at gøre, at lade den ligge i skuffen. Det, der er behov for - og det budskab vil man også kunne høre fra politikere under den kommende valgkamp - er klare og bindende mål for de kommunale og regionale myndigheder, mål, som kun er tænkt til at forbedre folks livskvalitet. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, kommissær Wallström, hr. ordfører, kære kolleger, det har i årevis været kendt, at de nævnte tungmetaller og PAH (polycyklisk aromatisk kulbrinte) er mere eller mindre skadelige for miljøet og sundheden. Disse stoffer hører ikke hjemme i luften. Undersøgelser af deres virkninger tilføjer ikke ret meget i mine øjne. Disse undersøgelser koster mange penge og skaber ikke større tydelighed for os politikere. Jeg mener, vi skal gøre alt for så vidt muligt at fjerne disse skadelige stoffer fra vores luft. Kommissionen vælger kun at overvåge forureningen. Jeg synes, at dette er for begrænset, og jeg har fundamentale indvendinger imod denne holdning. Ved blot at kortlægge forureningen øges luftkvaliteten ikke. I de andre datterdirektiver om luftkvalitet er der imidlertid foreslået bindende grænseværdier. Jeg forstår ikke, hvorfor det ikke er gjort her.
På den anden side er jeg også klar over, at vi må være realistiske. Måske var grænseværdierne i de forrige datterdirektiver for strenge. Dette betyder imidlertid ikke, at vi nu skal vælge uforpligtende målværdier. I Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik har jeg støttet ordføreren hr. Kronbergers holdning. Nu er hr. Kronberger ved at forhandle med Rådet om en aftale under førstebehandlingen. Jeg synes, dette er en god stræben. Eftersom resultatet af disse forhandlinger endnu ikke er kendt, kan jeg endnu ikke indtage en holdning hertil. Jeg vil dog sige til hr. Kronberger, at vi naturligvis ikke må fastsætte bindende grænseværdier, som er lavere end baggrundskoncentrationen.
Jeg går dog udtrykkeligt ind for realistiske grænseværdier. Således er det kendt, at emissionerne for en stor del forårsages af diffuse kilder, f.eks. opvarmning af huse og trafik. Disse kilder er det meget vanskeligt at gøre noget ved. I adskillige sektorer i industrien kan der imidlertid godt opnås resultater. Vi tænker her ikke blot på metalindustrien, men også på kraftværker, affaldsforbrændingsanlæg og affaldsgenvindingssektoren. Ved affaldsforbrænding udledes der en betydelig mængde tungmetaller. Hvor mange ved man ikke præcist, fordi forpligtelserne til at måle emissionerne er temmelig minimale. Også for de forskellige industrigrene skal der således indføres bindende grænseværdier og en forpligtelse til at måle emissionerne. Jeg håber, at vi kan nå til overensstemmelse herom med Rådet. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, luftkvalitetsrammedirektivet fra 1996 er grundlaget for den retsakt, vi diskuterer nu, og tre tidligere retsakter. Rammedirektivet indeholder en liste over luftforurenende stoffer, for hvilke der skal fastsættes grænseværdier, målværdier og om nødvendigt tærskelværdier for forureningsvarsling.
Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik accepterede 60 ændringsforslag til Kommissionens forslag, og på den måde blev det, ligesom andre spørgsmål, bragt mere på linje med de tre tidligere direktiver om luftkvalitet.
Denne integrerede pakke om luftkvalitet, som nu bliver vedtaget, vil være et effektivt middel til forebyggelse af luftforurening i EU, bortset fra på et vigtigt område, nemlig små partikler. Det er i dag vanskeligt at måle de allermindste partikler, og derfor er det umuligt i praksis. Det er imidlertid menneskelegemet, der er mest forsvarsløst over for disse mindste partikler. Mens større partikler bliver fanget forskellige steder i vores åndedrætsorganer, går de mindste lige i vores lunger, og der bliver de. Sundhedsfaren er indlysende.
Kommissionens tekniske arbejdsgrupper er efter min opfattelse de rette til at vurdere risikoen ved partikler og muligheden for at måle dem. Eksperter på forskellige områder i disse arbejdsgrupper burde udtale sig om de enkelte forurenende stoffer baseret på almindelig viden og forelægge data, som direktivforslag kan baseres på. Da pakken med fire direktiver om luftkvalitet nu bliver vedtaget, burde arbejdsgrupperne få til opgave at undersøge problemerne med små partikler med det formål at fastlægge fælles metoder og vurderingskriterier i medlemsstaterne. Det ville være en vigtig tilføjelse til listen over EU's mål om at forbedre luftkvaliteten og fremme folkesundheden i medlemsstaterne.
Bowe (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Kronberger kender allerede min mening om betænkningen, som jeg gav kraftigt udtryk for over for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. Men jeg bør måske prøve at moderere mine udtalelser i aften.
Hr. Kronberger har muligvis nogle stærke meninger, men de er rent ud sagt misforståede. Han er måske helt oprigtig i sine konklusioner, men de er rent ud sagt fulde af fejl. Han må nu se i øjnene, at det ikke nytter noget at fastsætte grænseværdier, hvis han ønsker at regulere emissioner af denne type fra de industrianlæg, som vi drøfter. Virkningen af at pålægge sådanne regler på de pågældende anlæg vil være fuldstændig uhensigtsmæssig.
Jeg har dog to pæne ting at sige om hr. Kronbergers betænkning. Som det forholder sig med engelsk sprogbrug, er der dele af betænkningen, der er gode. Hvis man f.eks. ser på kviksølv og arsen, er der muligvis grundlag for at fastsætte emissionsværdier i denne sektor, men bestemt ikke i andre. F.eks. er nikkel et af de vigtigste elementer anvendt i fremstillingen af rustfrit stål. Den mest almindelige type rustfri stål indeholder 18 % nikkel, men kan indeholde op til 30 %. Forslaget er tåbeligt, idet det formodes, at målsætningerne for kontrol af gasformige emissioner af nikkel også kan anvendes på situationer i stålværker, hvor nikkel udsendes som fint støv under fremstillingsprocessen. I realiteten indeholder de enorme mængder støv i fremstillingsområdet kun en lille mængde nikkel, og emissionerne fra stålværker er relativt beskeden. Men det vil alligevel være umuligt at forsøge at nå fastsatte emissionsværdier i disse situationer.
Med hensyn til polycykliske aromatiske kulbrinter vil de foranstaltninger, som hr. Kronberger har foreslået, også uundgåeligt føre til nedlukninger og sætte en stopper for anvendelse af kulfyrede kraftværker og anvendelse af kul til fyring samt resultere i mistede arbejdspladser og endnu større afhængighed af importeret gas og andre forsyninger i hele Europa.
Selv om de er velmente, er forslagene urealistiske, uigennemtænkte og vil underminere Europas ry for at træffe ansvarlige foranstaltninger. Jeg opfordrer ham indtrængende til at overveje sagen endnu en gang. 
De Roo (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance støtter hr. Kronbergers betænkning fuldstændigt. Grænseværdier er nødvendige, f.eks. for arsen. Dette er et reelt problem i Nederlandene. Byen Coevorden tæt ved grænsen til Tyskland har planer om at forbrænde næsten alle gamle jernbanesveller i Europa. Arsenet i disse sveller blæses derved ud i luften. Det er fuldstændigt forkert. Derfor har vi brug for strenge grænseværdier. Hvis disse ikke kan indføres med det samme, fordi der ikke er politisk flertal for det, er det overordentlig trist, men disse tungmetaller er kræftfremkaldende, og brugen af dem skal begrænses. Hvis det på kort sigt skal ske gennem målværdier, går jeg modvilligt med til det. Men på længere sigt må der virkelig indføres grænseværdier på grundlag af et ekstra tilfælde af kræft ud af 1 million tilfælde. Præcist det samme udgangspunkt har vi taget ved drikkevandsdirektivet. Det er accepteret af Kommissionen, som havde foreslået det, af Rådet og af Parlamentet. Hvorfor gør vi ikke det samme for arsen, cadmium, kviksølv og nikkel? Det ville være vejen til et muligt kompromis. 
Myller (PSE ).
   - Hr. formand, jeg synes, at dette direktiv er så vigtigt, at der er al mulig grund til at tale lidenskabeligt om dette emne. Det er, som det allerede er blevet sagt mange gange her, et emne, der vedrører kræftfremkaldende tungmetaller og polycykliske aromatiske kulbrinter (PAH). Ganske små mængder af mange af disse beskadiger cellers genotype. Målet er at forhindre og begrænse luftforurenende stoffers skadelige virkninger på menneskers sundhed og på miljøet. Det er også allerede blevet nævnt her, at dette direktiv adskiller sig fra de tidligere særdirektiver ved, at der ikke i dette foreslås bindende grænseværdier. Dette er blevet begrundet med, at det ikke er muligt på kort sigt at finde omkostningseffektive foranstaltninger.
Man kunne også sige, at hvis der var fastsat grænseværdier, ville de kræve, at der blev fundet omkostningseffektive foranstaltninger. Vi har mange eksempler på situationer, hvor der er blevet fundet tekniske løsninger, når der er blevet fastsat klare mål, og der er tilstrækkeligt incitament til at nå dem. Overvågning og måling er tilsammen et vigtigt element i dette direktiv, og der skal lægges større vægt på sammenlignelighed af måleteknikker og resultater, både nationalt og på fællesskabsplan. Effektiv overvågning vil føre til, at det bliver muligt at fastsætte nye bindende grænseværdier, efterhånden som der opstår nye tekniske anvendelsesmuligheder. Målingerne skal imidlertid udføres omkostningseffektivt og under hensyntagen til forskellige forhold.
Wallström,
    Hr. formand, som jeg allerede har nævnt, kan jeg fuldt ud tilslutte mig ønsket om at sikre fuld beskyttelse af menneskers sundhed som udtrykt i de ændringsforslag, hvori der foreslås fastsættelse af bindende grænseværdier for arsen, kviksølv, nikkel og polycykliske aromatiske kulbrinter. Desværre mener jeg ikke, at ændringsforslagene vil have den tiltænkte virkning. I realiteten skal grænseværdier enten ledsages af undtagelser for visse områder eller bestemmelser, der giver medlemsstaterne mulighed for at ansøge om dispensation i tilfælde, hvor grænseværdierne ikke kan opfyldes. Ændringsforslagene hælder til den sidstnævnte løsning, men vi kan under alle omstændigheder være sikre på, at der vil blive givet dispensation på netop de områder, hvor problemerne ligger. Det er vanskeligt at se, hvordan det skulle kunne resultere i bedre beskyttelse af menneskers sundhed. Der er ligeledes ingen idé i at fastsætte langsigtede målsætninger uden at have en klar idé om, hvordan disse målsætninger opfyldes. Derfor kan Kommissionen ikke på nuværende tidspunkt acceptere nogen af de ændringsforslag, hvori der indføres bindende grænseværdier.
Derimod kan Kommissionen acceptere genindførelsen af øvre og nedre vurderingstærskler i henhold til rammedirektivet, som er emnet for seks af de stillede ændringsforslag. Selv om dette koncept som regel er forbundet med grænseværdier, har konceptet dog nogle fordele, selv uden grænseværdier, idet det medfører en fleksibel ordning, hvor kravene til overvågning afhænger af niveauet af observerede koncentrationer.
Som jeg har sagt tidligere, glæder det mig, at der er truffet beslutning om at udsætte afstemningen for at få tid til at udforske alternative muligheder. Jeg håber meget, at vi som følge heraf hurtigt vil kunne indgå en aftale om dette vigtige emne. 
Formanden.
   - Mange tak, fru kommissær Wallström!
De er klar over, at afstemningen blev udsat til et senere møde.
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om betænkninger for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter:
- A5-0123/2004 af Daul om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (KOM(2003) 698C5-0597/2003 - 2003/0278(CNS)) og
- A5-0106/2004 af Lavarra om forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven og om ændring af forordning (EØF) nr. 827/68 (KOM(2003) 698 - C5-0598/2003 - 2003/0279(CNS)).
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne takke hr. Daul, hr. Lavarra og medordførerne, fru Rodríguez Ramos, hr. Berlato og hr. Mayer, for deres betænkninger samt medlemmerne af Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter for deres bidrag.
I juli i fjor opfordrede Rådet (landbrug) Kommissionen til at forberede reformforslag til yderligere produktkategorier i overensstemmelse med de samme principper, som har ligget til grund for de tidligere reformer. Kommissionen har derfor udarbejdet forslag vedrørende bomuld, tobak, olivenolie og humle, og det er disse forslag, der er til debat i dag.
Målene er fortsat de samme. Vi ønsker at gøre disse sektorer mere konkurrencedygtige og bæredygtige, at forenkle administrationen, at skabe et system, der er bedre foreneligt med WTO's regler, og at fremme udviklingen af landdistrikter. Med hensyn til de budgetmæssige følger besluttede Rådet, at Kommissionen skulle fremlægge et budgetneutralt forslag. Vores forslag opfylder alle disse mål og betingelser.
Som ved de foregående reformer er afkoblingen et centralt element, hvor forbindelsen mellem produktionsmængder og direkte produktionsstøtte kappes, idet Kommissionen for at tage størst muligt hensyn til de miljømæssige og sociale aspekter har foreslået en delvis afkobling i nogle tilfælde. Som ved de foregående reformer er forhåndsbetingelsen for udbetaling af de fulde beløb, at landbrugerne skal opfylde kravene til krydsoverensstemmelse og praksis for godt landmandskab. Forslagene indeholder ligeledes bestemmelser om overførsel af midler til udvikling af landdistrikter. Den grundlæggende omstrukturering af de pågældende sektorer sætter os i stand til at afskaffe nogle af elementerne i de hidtidige markedsordninger, som nu er blevet forældet, f.eks. eksportrefusioner for olivenolie.
Jeg er fuldt ud klar over den socioøkonomiske og miljømæssige betydning, som de afgrøder har, vi debatterer i dag. Med 2,5 millioner producenter indtager olivenolie en prominent position i det mediterrane landbrug. Bomuld spiller en nøglerolle i nogle dele af Grækenland og Spanien. Humle er en særlig afgrøde, som primært har regional betydning, mens tobak, som ganske vist er et vigtigt element i landbrugs- og beskæftigelsesstrukturerne i mange regioner, på den ene side befinder sig i en økonomisk krise og på den anden side bliver forbundet med en usund livsstil.
Jeg tror, at de foreliggende forslag samlet set imødekommer Fællesskabets behov, og jeg er derfor imod de afvigelser fra den oprindelige tekst, som Daul-betænkningen foreslår. Forslaget er for alle fire afgrøders vedkommende resultatet af modne overvejelser og i pagt med reformpakken for den fælles landbrugspolitik, der blev vedtaget i juni i fjor. Det giver landbrugerne frihed og fleksibilitet til at dyrke deres jord således, som de ønsker det, og at udnytte markedsmulighederne og tager samtidig hensyn til de miljømæssige og sociale aspekter.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at det er vigtigt, at vi træffer de nødvendige beslutninger, for hvis der ikke bliver truffet en afgørelse om denne pakke, herunder tobak, løber vi den risiko, at vi slet ikke vil være i stand til at betale støtte til tobaksdyrkerne til næste år, fordi den eksisterende ordning udløber ved udgangen af indeværende år. Jeg tror ikke, at det ville være i nogens interesse. Derfor kan jeg kun opfordre Parlamentet til at træffe de nødvendige beslutninger. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Fischler.
Jeg er glad for, at Deres bemærkninger om associationen til en usund livsstil ikke gjaldt humle. 
Daul (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil som det første sige, at jeg vil begrænse mig til at tale om et overordnet emne, for vi har ordførere for hvert produkt, som hver især vil gøre rede for deres specifikke emne. Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter nåede den 19. februar frem til en kompromisaftale om forslaget om ændringen af den fælles landbrugspolitik for tobak, olivenolie, bomuld og humle.
Vi er klar over, at det drejer sig om vedtagelse af en enkelt af Kommissionens forordninger, hvor vedtagelsen vil ændre princippet med enkeltbetaling. Målet må være en overordnet aftale og ikke uafhængige aftaler for hver sektor. Hele forhandlingsprocessen er indbyrdes afhængig. Kommissionens og Rådets ambitiøse mål går ud på meget hurtigt at komme til en samlet aftale. Som hr. kommissær Fischler sagde, må vi ikke havne i et juridisk tomrum, særligt ikke inden for tobakssektoren.
Udvalget om Landbrug vurderer, at princippet med afkobling af støtten, som Kommissionen har foreslået, kun kan træde i kraft, hvis der også tages hensyn til flere eksterne elementer, i særdeleshed udsvingene og udviklingen i de internationale landbrugspriser, samt til den meget store kontrast mellem de priser, der gælder inden for EU, og priserne uden for EU.
Landbrugspolitikken for middelhavsvarer bør fokusere på bevarelsen af aktiviteter for de små landbrug og familielandbrugene og fastholdelsen af de hundredetusinde arbejdspladser i landbruget. Ethvert ændringsforslag skal indeholde alle tænkelige alternativer til sikring af fremtiden for landmændene og de berørte regioner, og der skal tages hensyn til deres sociale betydning samt til de forskellige produktionsmuligheder i medlemslandene. Medlemmerne af Udvalget om Landbrug har givet udtryk for, at de foretrækker en større overførsel af de landbrugsmidler, der er bestemt til markedet, til foranstaltninger til landbrugsudvikling med henblik på forbedring specielt af miljøet og produktion af kvalitetsprodukter.
Forestillingen om, at mange landmænd vil stoppe deres produktion og i stedet modtage støtte, og den kendsgerning, at tildelingen af landbrugsstøtte er uafhængig af produktionen, bør under ingen omstændigheder forværre de territoriale problemer og skabe en ubalance mellem de forskellige sektorer. Tværtimod bør princippet om delvis afkobling gøre det muligt med en mere ligelig støtte til alle landmænd og til alle former for produktion ved anvendelse af princippet om multifunktionalitet. Hr. kommissær, en delvis afkobling for disse produkter vil skabe en udvikling og ikke et oprør i EU's middelhavsregioner.
Vi skal holde fast i den europæiske landbrugsmodel. Europa har brug for landmændene og bevarelsen af indbyggere på landet. Vi bør forsvare landmændenes interesser over for Verdenshandelsorganisationen. Som de seneste budgetter fra USA viser, vil det amerikanske landbrug opleve en væsentlig stigning. Lad os tage det som eksempel. Og denne væsentlige stigning er planlagt, hr. kommissær.
Vi ved, at Deres arbejde i Kommissionen ikke er nemt. Men vi kender Deres sunde fornuft og pragmatisme, så De må acceptere at følge kompromisforslaget, som er et godt forslag, hvilket vi vil fremlægge for Dem i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter.
Berlato (UEN ),
    Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, jeg var medordfører for tobaksdelen i denne vigtige betænkning om reformen af den fælles markedsordning for visse Middelhavsprodukter. Det er som bekendt Kommissionens erklærede målsætning at afskaffe tobaksproduktionen i Europa. Dette er det første tilfælde af en tvungen nedlæggelse af en produktion, der har historiske rødder på vores kontinent, og som i øvrigt ikke befinder sig i en markedskrise.
Her vil jeg gerne minde om de væsentligste og mest indlysende konsekvenser, som vedtagelsen af Kommissionens forslag ville få. Ingen reduktion af forbruget af tobaksprodukter, ingen positiv indflydelse på den fornuftige bekæmpelse af tobaksmisbrug og ingen positiv indflydelse på afgiftsindtægterne i medlemsstaterne. Disse indtægter beløber sig i EU til mellem 15 og 65 millioner euro om året, hvis man udelukkende tager afgifterne på det endelige forbrug af tobaksprodukter i betragtning. Der ville ske en alvorlig forværring af EU's handelsbalance som følge af den større import og en mindre eksport, og underskuddet ville blive større end 800 millioner euro om året, hvilket er lige så meget som EU's udgifter til støtte til tobaksdyrkerne. Der ville blive 490.000 nye arbejdsløse blandt de ansatte i denne sektor, og det ville gå ud over 110.000 landbrugere, som - når man ser bort fra den midlertidige afkoblede produktionsstøtte - under alle omstændigheder ville miste deres arbejde, eftersom det i høj grad er blevet påvist, at der ikke er nogen økonomisk rentable landbrugsalternativer i de tobaksdyrkende områder. Man ville således få en masse nye arbejdsløse i de europæiske regioner, som allerede i dag har de højeste ledighedsprocenter i EU's nuværende 15 medlemsstater, og det samme ville ske i de tobaksdyrkende regioner i de 10 nye tiltrædende lande, også når man tænker på, at over 50 % af de ansatte i den europæiske forarbejdningsindustri er kvinder. Andre konsekvenser ville være lukningen af hundredvis af europæiske virksomheder, der beskæftiger sig med den primære forarbejdning og specifikke aktiviteter i forbindelse hermed, og hvis eksistens afhænger af den lokale tilgængelighed af landbrugsråstoffer med den heraf følgende betydelige reduktion af de skatter, som virksomhederne og deres ansatte betaler, og et endnu alvorligere underskud for de sociale bidrags vedkommende; ørkendannelse i store landdistrikter i Europas fattigste regioner, eftersom 80 % af den europæiske tobak produceres i mål 1-områder; en generel forarmelse af de lokale systemer, hvor der er en stærk koncentration af tobaksfremstilling og tobaksforarbejdning, der ofte er rygraden i et komplekst økonomisk og socialt system, og som i øjeblikket giver befolkningen en værdig levestandard.
Af de årsager, som jeg kort har gjort rede for indtil nu, er det klart, at vedtagelsen af Kommissionens forslag - når man ser bort fra alle andre betragtninger - er i strid med de målsætninger for den fælles landbrugspolitik, der er foreskrevet i traktatens artikel 33, som med vilje ikke er nævnt som den foreslåede reforms retsgrundlag.
Til sidst vil jeg gerne rette en appel til alle parlamentsmedlemmerne og navnlig til dem fra de nord- og centraleuropæiske regioner, idet der som bekendt kun dyrkes tobak i bestemte sydeuropæiske områder. Hundredtusindvis af familier i EU, hvis fremtid afhænger af ...
Cercas (PSE )
   Hr. formand, hr. kommissær, ærede repræsentanter for Rådet, jeg vil indlede med at bruge en del af min tid på at tale på vegne af fru Rodríguez Ramos, der ikke som planlagt kan forelægge sin betænkning om bomuld. Fru Rodríguez Ramos siger, at der i alle reformer af den fælles landbrugspolitik i Europa, fra McSharry-reformen til Agenda 2000, altid for alle de berørte produktioner har været en periode på over 10 år til gradvist at tilpasse sig til de ændringer, som det medfører at overgå fra en prisstøttepolitik til producentstøtteordninger.
Hr. kommissær, den aktuelle bomuldsreform blev indledt i 2001, og De forsøger nu at gennemføre en anden reform uden nogen form for miljøkonsekvensundersøgelse. Det vil jeg vende tilbage til. De glemmer også, at Deres plan er i modstrid med den politik, der er anført i protokollerne knyttet til akterne vedrørende Grækenlands, Spaniens og Portugals tiltrædelse. Jeg vil gøre opmærksom på, at støtte til bomuldsproduktionen i produktionsområder var et af målene i de protokoller. Det, som De ønsker, er ganske enkelt en total afkobling. Vi mener, at Deres forslag fører til ophør af bomuldsproduktionen. Det ved Kommissionen godt, og desuden skrider man til handling, uden at der er gennemført pålidelige undersøgelser af sektoren.
Kommissionen ved også, at bomuldsproduktionen er samlet i områder, der er langt bagefter, og at det vil få en kolossal potentiel indvirkning på egreneringssektoren og dermed forbundne aktiviteter. Der er ikke noget alternativ, hr. kommissær. Hvad skal disse landbrugere gøre? I forordning (EF) nr. 1783/1999 forbydes de at dyrke frugt og grøntsager, så hvad skal de gøre, hr. kommissær? Plante majs og straffe de øvrige majs- eller roedyrkere på grund af kvotesystemet? Og hvad skal der blive af industrisektoren, hr. kommissær?
Det kompromis, som ordføreren foreslår, er derimod i overensstemmelse med alle disse overvejelser. Det følger retningslinjerne i reformen af den fælles landbrugspolitik og vores aftaler med WTO, og desuden ville det give mulighed for at fjerne al bomuldsstøtten fra vores . Jeg håber derfor, hr. kommissær, at vi med Deres hjælp kan forhindre de katastrofale følger, som den foreslåede reform vil få for beskæftigelsen, og den negative indvirkning, som den ville have i områder af Spanien som f.eks. Andalusien, der - som hr. Berlato også har sagt - er et mål 1-område med alvorlige sociale problemer.
Hvad angår tobakken, hr. kommissær, er jeg helt enig i det, som hr. Berlato har sagt. Jeg vil også opfordre Dem til igen - for at De ikke gentager det, som De har sagt i aften om, at det ikke vil få nogen drastiske følger - at læse Deres egen forordning, hvori der står, at en total afkobling ville kunne føre til, at produktionssektoren helt forsvinder. Det gælder navnlig for tobak. Alligevel har De foreslået os en total afkobling, hr. kommissær. Deres argumentation var upassende og vildledende, og De fremkom med argumenter, som vi alle ved er hykleriske. Det er ikke rigtigt, at Det Europæiske Råd i Göteborg ikke vedtog specifikke beslutninger om tobak. Er det ikke rigtigt, hr. kommissær, at De i miljøkonsekvensundersøgelsen kun har inddraget sundhedssektorens synspunkter, men ikke eksperternes?
Hr. kommissær, Kommissionen undskylder sig med reformen af den fælles landbrugspolitik, når sandheden - til trods for det, De lige har sagt - er, at der i juni var tale om en delvis afkobling, og nu forsøger De at lave en total afkobling netop for tobak og bomuld, selv om De udmærket ved, at det er de afgrøder, der har den største betydning for produktionen og beskæftigelsen i visse mål 1-områder i Europa. Synes De ikke, at det modsætningsfuldt at argumentere på den måde, hvad angår denne meget arbejdskraftkrævende produktion? Tobaksproducenternes overlevelse og tusinder af arbejdspladser står på spil. Hele landsbyers og regioners fremtid er truet.
Hr. kommissær, hvordan kan De foreslå sådan en drastisk foranstaltning? Jeg kan ikke forstå, hvordan De kan foreslå, at produktionen af disse afgrøder skal ophøre uden nogen overgangsperiode i områder af Europa, der er meget følsomme. Hr. kommissær, jeg har meget kort tid til rådighed og mange gode argumenter at fremføre i aften, men jeg vil nøjes med at fremføre et: Alle grupper i Parlamentet har gjort en indsats for at finde en fornuftig, rimelig og retfærdig løsning. Alle har ofret noget, alle har forstået, at der skal gøres en indsats for at opnå en løsning, der er rimelig for alle medlemsstater, og som samtidig giver sektoren mulighed for at tilpasse sig gradvist.
Hr. kommissær, eftersom De ikke har forelagt et forslag af den art for Europa-Parlamentet, anmoder jeg Dem om i det mindste ikke at forhindre, at denne store politiske aftale, der er opnået i Europa-Parlamentet, giver en udvej for titusinder af familier, der ser Dem som en fjende, der truer deres familiers og deres arbejdes fremtid. Sådan bliver De opfattet i min region, Extremadura.
Lavarra (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, i den udtalelse, som et stort flertal i Parlamentets Udvalg om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter vedtog på baggrund af min betænkning, betragter vi Kommissionens forslag om olivenolie som et godt udgangspunkt. Med vores udtalelse forfølger vi således en målsætning om forbedringer, men også om væsentlige ændringer. Vi agter nemlig at fastholde de dygtige olivenproducenters indkomst indtil 2013 og at beskytte olivendyrkningens miljømæssige og socioøkonomiske værdier, men vi går længere end Kommissionens forslag, når det gælder om at styrke faktorer som fødevarekvalitet og -sikkerhed, bekæmpelse af svig, gennemskuelig mærkning og en ny, specifik støtte til de unge, der skal opmuntres til at give sig i kast med olivendyrkning.
Hvad støtteordningen angår, er af vi af den opfattelse, at det på grund af de meget variable socioøkonomiske og miljømæssige betingelser er hensigtsmæssigt at gøre afkoblingssatsen fleksibel, og at den under alle omstændigheder bør starte ved en minimumssats på 60 %. Muligheden for at sætte denne minimumssats op bør efter vores mening udelukkendes overvejes og udnyttes, når der ikke er risiko for, at afgrøderne fjernes eller opgives. Af forenklingsgrunde og for at opnå nogle meget større ressourcer end dem, der er taget højde for i Kommissionens forslag, når det gælder kvalitetsforbedringen, foreslår vi, at olivenplantagestøtte og kvalitetsstøtte samles i én foranstaltning, og at forvaltningen heraf overlades til producentorganisationerne, eftersom olivendyrkerne ikke kan få en tilstrækkelig forbindelse til markedet, hvis de står alene. Vi er ligeledes af den opfattelse, at medlemsstaterne bør have mulighed for - sådan som det er tilfældet med alle andre produkter - at udskyde reformens ikrafttrædelse indtil december 2005 og 2006.
Efter vores mening er det særlig vigtigt, at der er nogle passende regler, som sikrer en tilstrækkelig pris på verdensmarkedet til alle olivendyrkere i Middelhavsområdet, så konkurrencen mellem Middelhavslandene hører op, sådan som man gav udtryk for ønsket om på landbrugsministrenes nylige Euro-Middelhavs-konference i Venedig den 27. november 2004. Det er med andre ord nødvendigt med en klarere og mere gennemsigtig lovgivning, hvilket producenterne, men også og ikke mindst forbrugerne ønsker. Forbrugerne beder nemlig om - og har ret til - en klar mærkning og korrekte informationer, så de bedre kan identificere kvalitetsprodukter og produkter, som er sunde, hvilket det er videnskabeligt bevist, at ekstra jomfruolie er.
Parlamentet anmoder således endnu en gang om en bedre klassificering af olie, et forbud mod at blande olivenolie med andre fedtstoffer, pligt til at angive olivens oprindelse på etiketten - med den konsekvens, at oliens oprindelsessted defineres som træets placering og høststedet og ikke som presnings- og forarbejdningsstedet - samt en større gennemsigtighed i den aktive forædlingsproces for at undgå, at man med denne mekanisme kan sælge og betegne olie, der er importeret fra lande uden for EU, som olie fra EU.
Ud fra dette synspunkt er der således en overordnet sammenhæng i vores forslag. Jeg har analyseret de andre parlamentsmedlemmers ændringsforslag. Jeg vil kort sige, at jeg kan godkende ændringsforslag 91, som hr. Jové Peres har stillet, og som tager sigte på at fastholde forbuddet mod at gå over til andre afgrøder, f.eks. i tilfælde af, at medlemsstaterne vælger en regionalisering af støtten. Jeg er dog modstander af de andre ændringsforslag, som vi allerede har stemt imod i udvalget.
Til sidst vil jeg gerne sige til alle medlemmerne af Europa-Parlamentet, at den tekst, vi skal stemme om, indeholder et ændringsforslag, som fru Redondo Jiménez har stillet i udvalget, nemlig ændringsforslag 87. Ikke kun jeg er af den opfattelse, at dette ændringsforslag følger en logik, som er uforenelig med afstemningen i udvalget - og det er overraskende at se ændringsforslaget i den tekst, vi sidder med - samt at der er uoverensstemmelse mellem dette ændringsforslag og produktionen i de fleste medlemsstater. Jeg regner med, at vi i den endelige afstemning er i stand til at vise en overordnet sammenhæng i denne udtalelse og således skabe klarhed omkring Parlamentets troværdighed i forhandlingerne med Rådet og Kommissionen. 
Mayer, Xaver (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er nu ejendommeligt at diskutere humle midt i gruppen af produkter fra landene omkring Middelhavet, og det er sandsynligvis grunden til, at det oprindeligt skulle have været debatteret på et andet tidspunkt. Det er en lille sektor, men humle er uden tvivl et meget vigtigt produkt for dem, som har med afgrøden at gøre. Humlens betydning er beslægtet med hormonernes i humane eller animalske processer eller katalysatorernes i fysiske eller kemiske reaktioner.
Enhver, som var uvidende om humlens betydning, hr. formand, vil ikke være det mere efter med måde at have nydt det produkt, som den bliver brugt til - øl, som De før kaldte livseliksir. Jeg mener, at øl - drukket med måde naturligvis, som jeg allerede har sagt - også er en sund fødevare. Det ved vi bayrere bedre end de fleste, og De som franker er også bekendt med dens fortræffeligheder. Ligesom vin er øl et særligt produkt, og nogle, herunder hr. Daul, formanden for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, kalder det eller humlete.
Jeg vil nu begrænse mig til humle, hr. formand, men på grund af mine indledende bemærkninger har jeg brug for lidt mere tid. Den fælles markedsordning for humle har eksisteret siden 1971, og igennem årene har den vist sig at være en fleksibel, enkel og alligevel meget effektiv ordning. Kommissionens rapport sidste år understregede også dette særligt.
Den gældende ordnings mål og midler med henblik på at opnå en humleproduktion baseret på kvalitet og markedsefterspørgsel, parret med en komplet oprindelsesangivelse, er i sidste ende primært blevet gjort mulig på grund af stærke producentsammenslutninger. Derfor vil jeg nu, hvor jeg kun har så kort tid, begrænse mig til to punkter, nemlig for det første støtten til producentsammenslutningerne, også i fremtiden. Jeg har derfor foreslået i ændringsforslaget, at der indbygges en mulighed for, at den tilbageholdte del på op til 25 % af de nationale lofter kan udbetales enten til producentsammenslutningerne eller til producenterne selv.
Det andet punkt vedrører inddragelsen af ryddede arealer, som har bidraget til at stabilisere markedet, i ordningen, og det understreger jeg meget kraftigt. 
Fiori (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, min personlige holdning til de betænkninger, som vi skal stemme om i morgen, er i nogle tilfælde afvigende, og det gælder ligeledes min personlige vurdering af midtvejsreformen af den fælles landbrugspolitik. Som god landmand godkendte jeg dog af fornuftsgrunde det kompromis, som hr. Daul har foreslået, da det efter min mening er et meget velafbalanceret kompromis. Det, der var svært for mig at forstå - i betragtning af både hans tekniske og politiske evner - var f.eks. Kommissionens forslag om tobak, for den foreslåede ordning med en fuldstændig afkobling ville uvægerligt - og det er ikke kun mig, men også store europæiske universiteter, der siger dette - føre til et fuldstændigt produktionsstop med de beskæftigelsesmæssige konsekvenser, som ordføreren, hr. Berlato, mindede om for lidt siden.
Desuden forstår jeg ikke, hvorfor tobakssektoren - til forskel fra alle andre produktionssektorer, hvor der stadig gives specifik produktionsstøtte, eller hvor medlemsstaterne har fået lov til at foretage en delvis afkobling - er den eneste sektor, hvor Kommissionen har valgt en fuldstændig afkobling. Man nævnte bl.a. de sundhedsmæssige årsager, men man glemmer, at en nedlæggelse af tobaksproduktionen i Europa ikke på nogen måde er med til at bekæmpe tobaksmisbruget. Den manglende europæiske produktion ville tværtimod straks blive erstattet af en større import fra resten af verden. Derfor har vi i udvalget gjort en yderst fornuftig indsats for at bevare en fælles markedsordning for tobak, der kan sikre sektorens udviklingsmuligheder på lang sigt, og vi har arbejdet for at give producenterne et stabilt budget og for en ligebehandling af alle producentkategorier i en ny fælles markedsordning, der er forenelig med kravene om stabilitet i landbrugssektoren og med tobaksdyrkningens bevarelse i Europa, også af strategiske årsager.
Hvad olivenoliesektoren angår, kan den reform, som Kommissionen foreslår, til gengæld i vid udstrækning godkendes. Selv om jeg som bekendt ikke går ind for afkoblingsordningen, er jeg nemlig af den opfattelse, at dette princip godt kan accepteres, hvis der er tale om en permanent træbaseret dyrkning som olivendyrkning, når blot det tager sigte på en kraftig reduktion af bureaukratiet i forbindelse med støtteordningen og ikke mindst gør det muligt at gennemføre kvalitets-, sporbarheds- og omstillingsforanstaltninger samt fremmende foranstaltninger for at opnå en yderligere kvalitetsforbedring. Også når det gælder ordningen for olivenolie, har vores arbejde været præget af fornuft. Vi har opnået en garanti for finansiel støtte til landbrugerne på lang sigt, vi har arbejdet med retten til samme støtte som tidligere, hvor der tages udgangspunkt i den gennemsnitlige produktionsstøtte til den enkelte producent i referenceperioden, og vi har ikke mindst indført og insisteret på et finansielt indgreb til fordel for kvalitetsprodukter, sporbarhed, markedsovervågning, fremme og styrkelse af producentorganisationerne og specifikke miljøforanstaltninger.
Jeg tror, at det forslag, som Parlamentet og Kommissionen stiller om olivenolie vil være til stor nytte for denne sektor, og jeg håber, hr. kommissær, at De godkender de forslag, som Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har stillet om tobakssektoren. 
Procacci (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil ikke gentage mig selv, hvad tobaksspørgsmålet angår, men jeg kan dårligt forestille mig, at kommissær Fischler er af den opfattelse, at Kommissionens forslag om tobak er dikteret af sundhedshensyn. Det er svært at forestille sig dette og lade være med at tænke på de 500.000 arbejdspladser, der risikerer at blive nedlagt i Europa. Hvis der virkelig var en sammenhæng mellem tobaksmisbrugets udbredelse og en reduktion eller nedlæggelse af tobaksproduktionen, ville jeg være den første her i Parlamentet til at støtte Kommissionens forslag. Men sådan forholder det sig ikke, og en godkendelse af forslaget går kun ud over EU-borgerne og tobaksproducenterne uden reelt at være med til at bekæmpe tobaksmisbruget. Derfor vil jeg gerne opfordre Kommissionen til at tage højde for dette synspunkt, som her i Parlamentet har været fremsat fra flere sider, både fra politiske grupper og enkelte parlamentsmedlemmer. Jeg giver naturligvis udtryk for en personlig holdning, men jeg tror, at denne holdning er særdeles udbredt i Parlamentet, sådan som vi får at se ved afstemningen i morgen.
Hvad angår forslaget om olivenolie, er jeg til gengæld af den opfattelse, at indfaldsvinkelen i Kommissionens forslag er rimeligt acceptabel. Efter min mening tages der i Kommissionens forslag højde for kravet om gennemsigtighed, og der lægges vægt på denne produktions kvalitet, miljøværdier og sociale værdier. Disse aspekter er blevet behandlet yderligere i den udtalelse, som Parlamentets Udvalg om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har afgivet. Beslutningen om at gøre afkoblingssatsen fleksibel og den mulighed, som nationalstaterne forhåbentlig får for selv at fastlægge disse satser, er efter min mening en positiv mellemting mellem Kommissionens strenge bestemmelser og medlemsstaternes valg. Det er en fornuftig beslutning, som giver nationalstaterne mulighed for at træffe de valg, der passer bedst til den nationale situation. Der røres ikke ved den berettigede bekæmpelse af blandinger for at sikre gennemsigtigheden og forbrugerbeskyttelsen, bekæmpelsen af svig, reduktionen af aktiv forædling og indførelsen af en mærkning, som angiver og reelt understreger produktionsstedet og ikke forarbejdningsstedet. På denne måde kan kontrolorganerne fortsat spille en rolle.
Jeg vil blot bede kommissær Fischler om, at de vedtagne forordninger - efter afstemningen i Rådet og under hensyntagen til Parlamentets udtalelse - er i tråd med beslutningerne, hvilket desværre ikke altid har været tilfældet tidligere. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, om lørdagen, dagen før fiaskoen i Cancún, syntes alliancen af afrikanske lande og lavindkomstlande, at det kunne være nok. De følte sig fuldstændig ignoreret, især af USA. USA støtter bomuldsdyrkerne i South Carolina med hele 3,5 milliarder euro. Europa, kære kolleger, støtter sin bomuldssektor med kun 800 millioner euro. De afrikanske bomuldsstater føler sig meget truet af dette. Således skabes der aktivt fattigdom. Med rette protesterer lavindkomstlandene imod dette. Det bekræftes af den resolution, som blev vedtaget i februar på Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU. Ligesom aids-medicin er et symbol på gennembruddet i Doha, er bomuld symbol på fiaskoen i Cancún.
Bomuldsstøtten i Europa udgør en del af en landbrugspolitik, der indebærer omfattende subsidier til korn, kød og mælk. Vi socialdemokrater har tidligere forsøgt at begynde med 50 %'s afkobling af produktionsstøtten og en forskydning til udviklingspolitikken i landdistrikterne, naturforvaltning og dyrevelfærd. Fra kvantitet til kvalitet. Men den konservative lobby i Europa-Parlamentet har forhindret det. Nu kommer Kommissionen med et beskedent forslag om at afkoble 60 % og derefter skyde en stor del af disse subsidier over på landbrugsudviklingen i det pågældende område. Men flertallet i Europa-Parlamentet dækker sig bag USA og bag ukendskab til følgerne og opfordrer derfor til 20 %'s afkobling. Jeg forstår mine spanske kolleger, når de ikke kun vil gøre noget ved bomuld, men også ved korn, kød og mælk, men jeg beklager, at vi ikke optræder mere fast og viser, at vi har taget ved lære af Cancún.
Ved at afsvække Kommissionens forslag giver vi utilstrækkelige signaler til de mennesker i verden, som ønsker fair handel. En række socialdemokrater i Europa-Parlamentet vil derfor stemme imod en udvanding af forslagene. Jeg håber, at vi dermed giver Kommissionen et tydeligt signal. Jeg opfordrer kommissæren til at være standhaftig. 
Jové Peres (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi står over for fortsættelsen af midtvejsreformen af den fælles landbrugspolitik. Jeg vil ikke gentage de argumenter, jeg fremførte i sin tid. Men lad mig minde om min uenighed i nogle foranstaltninger, der vil ændre den fælles landbrugspolitik væsentligt.
Det er indlysende, at afkoblingen af støtten vil reducere produktionen og hele den økonomiske aktivitet i ugunstigt stillede områder eller områder med naturmæssige ulemper. Den vil også skabe et dobbelt marked for jord med ret til støtte og jord uden ret til støtte, hvilket vil føre til spekulation. Desuden vil den gøre det endnu vanskeligere for unge landmænd at etablere sig, for de må skaffe midler til at købe rettigheder til betaling ud over de midler, der er nødvendige for at købe jord.
Alle disse procedurer vil finde sted på et meget vanskeligt tidspunkt, både hvad angår generationsskifte i landbrugsbedrifter, og hvad angår den almindelige økonomiske situation og udsigterne til jobskabelse. Det kunne få alvorlige følger for befolkningerne i disse områder.
Disse følger vil være mere mærkbare for afgrøder placeret i ugunstigt stillede områder eller afgrøder, der kræver større variable omkostninger på grund af deres arbejdskraftbehov. Sådan er det netop med de afgrøder, vi beskæftiger os med i dag. Disse forhold gør sig gældende for bomuld, tobak og olivenolie.
Jeg er klar over Ministerrådets mandat, selv om jeg ikke går ind for det. Jeg går ikke ind for det, fordi det vil få drastiske følger for store, meget følsomme områder. Den politik går hovedsageligt ud på at anvende nogle begrænsede økonomiske ressourcer for at nå nogle mål. Hidtil har de ressourcer, der er blevet afsat til disse produktioner, haft klare mål. Jeg spørger mig selv, hvad målet med dette forslag er. De risici, som det indebærer, er imidlertid indlysende, og Kommissionen har selv erkendt dem.
Dette forslag er et brud med en politik, der har givet resultater. Den eksisterende fælles markedsordning for olivenolie har ført til væsentlige forbedringer af kvaliteten og forbrugersikkerheden. Den har stimuleret økonomiske aktivitet i tilbagestående områder. Hvorfor give afkald på det?
For andre markafgrødeproduktioner bibeholder man muligheden for at bevare en del af støtten koblet til produktionen. Disse afgrøders forhold er meget forskellige fra olivenolies. Hvorfor overvejes den mulighed ikke for olivenolie?
Jeg vil også nævne Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikters holdning. Bevarelsen af en del af støtten koblet til produktionen er den eneste måde, hvorpå det kan garanteres, at det, der når ud til forbrugerne, faktisk er olivenolie, og det er foruroligende, at det falder sammen med forslaget om at afskaffe finansieringen af kontrolkontorerne. Selv om kontrolkontorerne opretholdes, hvilke instrumenter har de til at garantere oliens kvalitet? I alle aktiviteter er der anstændige virksomheder og andre, som føler sig fristet til at begå svig. Det er kun de svigagtige, der drager fordel af dette forslag fra Kommissionen.
Som følge heraf har jeg stillet en række ændringsforslag om at bibeholde 25 % af støtten koblet til produktionen, og jeg håber, at Parlamentet vil støtte dem.
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, diskussionen om afkobling kører igen for fuld kraft, denne gang i forbindelse med disse produkter fra Sydeuropa, og den vækker det indtryk, at landbrugerne skal have frataget deres penge. Ved en enkelt lejlighed i udvalget blev jeg aldeles rasende og gjorde det klart, at afkobling er et middel til at sikre, at pengene forbliver hos landbrugerne, navnlig med hensyn til tobak. Vi må naturligvis være klar over, at der i betragtning af den kendsgerning, at bomuldspriserne kun dækker en tredjedel af produktionsomkostningerne, og at tobakspriserne kun dækker omkring halvdelen af produktionsomkostningerne, naturligvis er stor fare for, at der vil blive dyrket andre afgrøder i stedet for, hvis man ikke er tvunget til at dyrke disse produkter for at være berettiget til præmien. Hovedkendetegnet, som adskiller disse produkter fra landbrugsprodukterne i Nordeuropa, kan meget vel være, at produktionen og forarbejdningen af disse mediterrane afgrøder kræver flere sæsonarbejdere, som så muligvis mister deres job, hvis der lægges om til andre afgrøder. Det er altså bydende nødvendigt at fremme udviklingen af landdistrikter og satse på andre produkter med en positiv effekt på beskæftigelsen.
Man må overbevise industrien om behovet for endelig at begynde at betale rimelige priser for de landbrugsprodukter, der i nogle tilfælde kun udgør en mindre andel af slutprodukterne.
Afkoblingen er starten på en større debat om producentpriserne - det gælder for mælk lige såvel som for tobak og bomuld. Det er ved at blive et brændende spørgsmål. Jeg må derfor sige, at jeg principielt støtter Kommissionens forslag og vil stemme derefter. 
Queiró (UEN ).
   - Hr. formand, i overensstemmelse med de grundlæggende principper for reformen af den fælles landbrugspolitik, der blev vedtaget i juni sidste år, er der fastsat regler for ordninger med direkte støtte til landmænd. Forslaget til forordning omfatter følgelig disse principper for olivenolie-, tobaks- og bomuldssektoren, og det er blevet gennemgået af vores kollega, Joseph Daul, som jeg vil lykønske med hans arbejde.
Jeg vil imidlertid koncentrere mig om virkningen af dette forslag for Portugal. Hvad angår olivenolie, synes Kommissionen ikke at være bekendt med, at der er plantet 30.000 ha nye olivenlunde med ret til en produktionsstøtte, som Rådet gav tilladelse til i 1998. Portugal har faktisk udarbejdet et program for beplantning af disse 30.000 ha fra 2000 til 2006, og gennemførelsen vil finde sted som fastsat i programmet.
Kommissionens forslag til revision har imidlertid ødelagt dette program og ligeledes de forventninger, der var skabt for producenterne. Hvad angår tobak, vil Kommissionens forslag om fuldstændig afkobling af støtten få landmændene til hurtigt at gå bort fra denne afgrøde. Dette vil få yderst skadelige virkninger ikke kun for beskæftigelsen i landbruget, men også for bearbejdningsindustrien. Hvad angår bomuldssektoren, som er vokset betydeligt i de seneste år, straffer Kommissionens forslag produktionen med omkring 30 %, hvilket sammen med den utilstrækkelige produktionsrelaterede støtte gør denne afgrøde lidet tiltrækkende og ikke giver mange muligheder for at omstille den.
Hr. formand, vi står endnu en gang med et forslag fra Kommissionen, der ikke tager højde for de særlige karakteristika ved portugisisk landbrug, og heller ikke for andre regionale former for landbrug eller for risikoen for, at landmænd går fuldstændig bort fra landbruget, eller for de beskæftigelsesrelaterede sociale problemer, der går hånd i hånd med denne proces. Det er endnu en gang en uretfærdig straf for vores landmænds indtægt, og vi kan ikke ...
Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, afkobling af støtte til produktionen ville give det europæiske landbrug et forspring ved forhandlingerne i Verdenshandelsorganisationen. Det har kommissær Fischler hele tiden gjort opmærksom på. I mellemtiden er den europæiske landbrugspolitik tilpasset, men inden for Verdenshandelsorganisationen kan der stadig ikke mærkes nogen følger. Tværtimod agter andre handelsblokke tilsyneladende ikke at bringe deres handelsforstyrrende støtte til ophør.
Jeg er derfor på vagt, når Kommissionen motiverer afkobling af bomuldspræmierne med det argument, at der kraftigt opfordres til det i Verdenshandelsorganisationen. Af erfaring ved vi, at dette argument ikke holder stik. Fra EU kommer der jo mindre end 3 % af verdensproduktionen af bomuld, mens EU importerer 48 % af sit behov for bomuld afgiftsfri. Den påstand, at europæisk offentlig støtte forstyrrer verdensmarkedet for bomuld, er faktisk meget uforskammet.
Reformen af bomuldssektoren er derfor ikke så meget nødvendig set fra Verdenshandelsorganisationens synspunkt, men med henblik på vitale landdistrikter. Denne reform skal fokusere på en forbedring af kvaliteten, og hvor det er muligt også på bibeholdelsen af beskæftigelsen i denne sektor. Landbrugssubsidier må imidlertid ikke anvendes som en slags strukturfond. Det er vigtigt at følge den finansielle virkning af reformen nøje for om nødvendigt at kunne gribe ind i tide.
Støtten til tobakssektoren er af en helt anden størrelsesorden end støtten til bomuldsproduktionen. Med rette har topmødet i Göteborg besluttet at nedsætte støtten til tobaksproduktionen. I modsætning til bomuld er tobak ikke bare et landbrugsprodukt. Brugen af tobak er kræftfremkaldende og fører hos mange til hjerte- og karsygdomme. Når vi i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik drøfter sundhedsrisiciene ved minimale rester af pesticider i vores fødevarer, er det absurd på den anden side at bruge 1 milliard euro om året på tobaksproduktion. Afkobling, alternative afgrøder og modulering til gavn for landbrugsudvikling kan efter min opfattelse ikke indføres hurtigt nok i denne sektor. 
Souchet (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionens forslag om ændring af den fælles markedsordning for tobak hviler på forkerte forudsætninger. Kommissionen vil gøre en total fjernelse af offentlig støtte til europæiske tobaksproducenter til en central del af kampen mod tobaksrygning. Denne forbindelse fortjente måske nærmere undersøgelse, hvis Europa fuldstændig dominerede markedet og producerede 95 % af tobak i verden. Men det er ingenlunde tilfældet, for Europa fremstiller kun 5 % af al tobak i verden, og produktionen dækker mindre end 30 % af efterspørgslen.
Som FAO, der er eksperter på området, understreger, bør en offentlig politik, der sigter mod at nedsætte et overdrevent forbrug af tobak, centrere sig om holdninger snarere end om produktet og om efterspørgslen snarere end om udbuddet. Den bør bevidst informere og udstede forbud. Men hvis det fortsat skal være lovligt at ryge, producere og sælge resultaterne af tobaksdyrkning, vil det eneste udbytte af Kommissionens forslag være, at tobaksindustrien vil benytte leverandører uden for EU. Ved at fjerne produktionen i Europa, som Kommissionen ønsker, selv om det europæiske konsummarked er et meget vigtigt marked og et marked i vækst, er det samme som at servere hele dette marked på et sølvfad til konkurrenterne, nemlig tobaksproducenterne uden for Europa. Brasilien, hvis produktion vil eksplodere, venter kun på dette.
Tobaksindustrien understreger den vigtige rolle, som de forskellige former for tobak, der dyrkes i Europa, spiller for deres sammensætninger. De europæiske producenter sigter først og fremmest mod varianter, der er aromaneutrale, men med et meget lavt indhold af alkaloider. Jeg tænker f.eks. på tobakssorten Virgina de Vendée fra Poitou-Charentes i Loire Atlantique-regionen. Det er tobakssorter, der dyrkes i Europa, og som gør det muligt for de europæiske producenter af cigaretter at overholde de mere og mere stramme sundhedsbestemmelser med hensyn til nikotin og tjære, som vi pålægger dem. Hvis vi fjerner denne perfekt afprøvet kilde, hvor vil industrivirksomhederne så få deres leverancer fra? Fra Sydøstasien? Men hvad vil fordelene være for den offentlige sundhed? Vi skal være på vagt for, at fjernelsen af produktionen ikke, og det gælder denne sektor som så mange andre, fører til en flytning af forarbejdningsvirksomhederne. Altadis har allerede lukket sine produktionsenheder i Frankrig og er flyttet til Marokko. Er det denne udvikling, Kommissionen ønsker at systematisere?
Kommissionen har ikke taget hensyn til den sociale og økonomiske betydning og til konsekvenserne for egnsplanlægningen i de forslag, som den har stillet. Det drejer sig dog om en meget lokalpræget afgrøde i regioner, der ofte er meget sårbare, og hvor dyrkning af andre afgrøder ofte ikke er mulig. Det er en aktivitet, der skaber mange arbejdspladser både faste stillinger og sæsonarbejde. Men ændringen, sådan som den er foreslået, vil blot medføre en fuldstændig fjernelse af tobaksdyrkningen i alle produktionsområderne og vil dermed føre til arbejdsløshed.
Vi bør afvise denne ændring og afvise logikken bag, som er en fuldstændig diskriminerende fjernelse af en produktion, nemlig europæisk tobaksdyrkning, og vi bør afvise ændringens moralistiske og forenklende idégrundlag. Modforslaget fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter er uden tvivl bedre. Det indeholder nogle tanker om afkobling, som Kommissionen har ønsket, men det forsøger at begrænse omfanget og de negative følger mest muligt. En kobling af støtten med 70 % af de nuværende støtteordninger kan ikke forhindre en produktionsnedgang, men omfanget kan begrænses. Det står landmændene frit for at vælge at fortsætte produktionen - hvilket ikke er muligt i Kommissionens forslag - eller at planlægge en omlægning uden at sætte hele driften på spil. Planteavlerne bliver synlige, og forslaget fra Udvalget om Landbrug indgår i den fælles budgetramme for den fælles landbrugsordning, som den er vedtaget indtil 2013. Den fejlagtige henvisning til den anden søjle, som Kommissionen foreslog, er heldigvis meget klart blevet afvist. Systemet med opdeling pr. produktion, der skabte forskelsbehandling mellem producenterne og gjorde systemet endnu mere kompliceret, er heldigvis blevet fjernet.
Hr. formand, maksimal kobling og høj grad af subsidiaritet, der giver medlemsstaterne mulighed for at anvende bestemmelsen i henhold til den reelle situation i deres område og i henhold til rådgivning fra producenterne, er et reelt alternativ, som Udvalget om Landbrug foreslår for at bevare afgrøden i Europa, så længe der findes et marked til det. Det er en god retning, som vi vil støtte.
Redondo Jiménez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, olivenolie er en af de sundeste fødevarer, der produceres. Det er et produkt med et ekspanderende marked, netop fordi forbrugerne bliver mere og mere opmærksomme på deres helbred. Denne sektor har ikke problemer med overskud, og den er for øjeblikket drivkraften bag fremskridtene i store regioner i Middelhavslandene, i områder, hvor det er vanskeligt at erstatte oliven med andre afgrøder. Derfor er alt dette også helt i overensstemmelse med de mål om økonomisk dynamik, som EU har sat sig på forskellige topmøder mellem stats- og regeringschefer. Der er altså ingen objektiv grund til at begrænse denne sektors udvikling.
Det forslag til reform, som Rådet (landbrug) skal behandle, indeholder imidlertid kun en flygtig henvisning til sektorens situation. Den ringe opmærksomhed, der fæstes ved de problemer, som flere lande har rejst, er særligt kritisabel. Det gælder f.eks. Spanien, selv om det er EU's og verdens største producent.
I sit svar på en række spørgsmål fra Parlamentet og i dag har Europa-Kommissionen erkendt, at 23 % af de spanske oliventræer ikke længere ville modtage fællesskabsstøtte. Ifølge hr. Fischlers oplysninger vil 66 millioner af de 288 millioner oliventræer plantet inden maj 1988 ikke blive taget i produktion i referenceperioden anvendt til beregning af den afkoblede støtte, nemlig 2000-2002. Kommissionen mener, at dette underskud kan afhjælpes med den nationale reserve af støtterettigheder, som bliver oprettet som følge af reformen af den fælles landbrugspolitik vedtaget i september 2003. Denne reserve - som vil bestå af 3 % af de afkoblede rettigheder - skal imidlertid ikke blot dække dette underskud, men også alle andre underskud, der måtte opstå i enhver reformeret sektor, og derfor mener jeg, at det er en meget lille lagkage til det store antal gæster, som kunne finde på at komme til festen.
Europa-Kommissionen tager heller ikke højde for den utilstrækkelige kvote, som Spanien fik tildelt i 1998. Det bekræftede hr. Fischler over for Parlamentet i dag. Til trods for den reform, der blev vedtaget det år, indgik man en politisk aftale, som fremgik klart af betragtningerne i forordningen om den fælles markedsordning, og som gik ud på at revidere de nationale kvoter, når medlemsstaterne rådede over pålidelige oplysninger om sektorens situation. Disse oplysninger har vi nu. De har eksisteret i et stykke tid takket være Kommissionens egne undersøgelser, og det ses tydeligt, at den kvote, som Spanien har fået tildelt, er langt under dets faktiske produktion.
Reformen af olivenoliesektoren burde derfor ikke straffe producenterne, som i de senere år har gjort sig store bestræbelser på at forbedre deres markedsføring. Vi må heller ikke glemme olivenplantagerne i EU's marginale regioner, som spiller en vigtig socioøkonomisk og miljømæssig rolle, eller olivenplantagerne fra 1998, som ikke er taget i produktion i referenceperioden. Reformen af sektoren bør være så fleksibel, at producentlandene kan håndtere deres særlige problemer.
Samtidig må olivenoliesektoren - ligesom andre middelhavssektorer, der debatteres i Parlamentet i dag - have samme positive særbehandling som de øvrige reformerede landbrugssektorer, således at producentlandene får mulighed for at indføre en overgangsperiode forud for iværksættelsen af de nye reformer.
Det fremgår alt sammen af forslaget fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter. Det er et enstemmigt forslag, som har givet os alle mulighed for at gøre fremskridt. Jeg vil takke hr. Daul, hr. Mayer, hr. Lavarra og hr. Berlato. Der er ingen grund til bekymringer, ændringsforslag 87 blev vedtaget og skulle fremgå af den konsoliderede tekst. Jeg anmoder også hr. Cercas om at viderebringe til ...
Izquierdo Rojo (PSE ).
   - Hr. formand, det kompromis, som Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter har opnået, har krævet en stor indsats og har ført til forsoning af divergerende holdninger. Jeg mener, at det har en stor værdi som et nyttigt referencepunkt, der giver mulighed for fuldt ud at gennemføre reformen af den fælles landbrugspolitik, og som samtidig mindsker risikoen for ophør af landbrugsaktiviteten i ugunstigt stillede områder. Derfor vil jeg stemme for dette kompromis, og jeg mener, at Kommissionen bør acceptere det.
Hvad angår Kommissionen, mener jeg, at det er nødvendigt at træffe foranstaltninger, så den spanske finansieringsoversigt ikke lider under, at den faktiske produktion ikke var repræsenteret korrekt. Det har fru Redondo helt ret i.
For det andet, hr. kommissær, bør det undgås, at tobaksdyrkningen ophører i Granada, så længe der ikke er nogen alternativer til de berørte arbejdspladser inden for landbruget.
Hr. kommissær, Folkepartiet i Spanien lukkede den offentlige og rentable tobaksvirksomhed CETARSA som følge af finansiel spekulation. Nu må De ikke med Deres forslag runde denne ugerning af med at jage de 2.000 familier, der lever af tobaksproduktion i Granada, bort fra landet.
Vallvé (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, vi behandler midtvejsreformen af den fælles landbrugspolitik i tre vigtige sektorer, der er meget fremtrædende i Middelhavsområdet. Jeg vil tale om olivenolie.
Hvad angår olivenolie, fremgår det af forslaget, at det er nødvendigt at opretholde landbrugernes livskvalitet og levestandard, bekæmpe svig og sikre produktionens kvalitet.
Jeg vil understrege, at produktionen af olivenolie varierer meget, alt efter hvor dyrkningen finder sted. Produktionen svinger mellem 200 og 400 kg pr. ha i nogle regioner og over 800 kg pr. ha i andre. Derfor kan denne støtte ikke udelukkende begrænses til produktionsstøtte.
Hr. kommissær, vi har mange gange talt om landbrugets mange funktioner. Olivenolieproduktionen er ingen undtagelse. Olivenolieproduktionerne i ugunstigt stillede områder kan sikre landbrugernes levestandard og fastholde befolkningen i disse områder, som ellers ville få affolkningsproblemer. Det vil i endnu højere grad ske, hvis der bliver mulighed for afkobling.
Derfor mener jeg, at medlemsstaterne skal kunne give alle olivenolieproducenter en garanti og en sikkerhed ud fra de ha, der dyrkes, uanset mængden af produceret olie.
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, de fleste landmænd i Portugal er bekymrede over Kommissionens forslag om at reformere den fælles organisering af markederne for middelhavsprodukter såsom olie, tobak og bomuld. Disse forslag er dårlige, både fordi de opretholder en forskelsbehandling af særlige Middelhavsprodukter, som altid er blevet dårligt behandlet inden for den fælles landbrugspolitik, men også fordi de tilskynder landmændene til at gå bort fra produktionen ved at afkoble støtten og ved at undlade at øge de bevillinger og mekanismer, der skal regulere markedet. Det ville gøre det muligt at finde en løsning på potentielle uretfærdigheder i fordelingen af støtte blandt landene, produktionsformer og producenter.
Det erklærede mål i reformen af den fælles landbrugspolitik fra juli sidste år er faktisk, at der skal ske budgetbesparelser, nærmere bestemt på 113 millioner euro i årlige besparelser inden 2013, men også at sikre liberalisering af landbruget i WTO-forhandlingerne. Det er en uacceptabel holdning.
Størstedelen af Middelhavsproduktionen er placeret i samhørighedslandene og i de mindst begunstigede områder, og den er stærkt arbejdskraftforbrugende. Jeg tænker her f.eks. på oliven- og tobaksdyrkning, som ofte er hovedindtægtskilden i disse områder. De fortjener derfor, at Kommissionen behandler dem retfærdigt.
Det er uacceptabelt, at der ikke tages hensyn til de samfundsmæssige og miljømæssige konsekvenser, særlig i bjergregioner og i andre mindst begunstigede områder, som det er tilfældet i Portugal, hvor der ikke er ret mange alternativer til at dyrke olivenolie, tobak og bomuld, og hvor der er store vanskeligheder med produktionen af frugt, grøntsager og vin. Det er uacceptabelt, at Kommissionen ikke tager højde for de særlige karakteristika for Portugals situation, eller endog beslutningen i 1998, hvor man vedtog beplantning af 30.000 nye hektar olivenlunde med ret til støtte til modernisering af sektoren. Det er uacceptabelt, at refusioner for olivenolie, der anvendes i konserves, bliver afskaffet, og at nationale forvaltningsorganer lukkes. Det er det samme som at indføre en politik, der underminerer oliens kvalitet, ved ikke at forbyde at blande olivenolie med andre vegetabliske olier og ved at tillade vildledende mærkning af produkter, som ikke er ægte olie. Kommissionens forslag for tobakssektoren er ligeledes alvorligt. Denne sektor mister en del af den nuværende støtte på betingelser, der sætter kontinuiteten i produktionen og industrien på spil, hvilket medfører arbejdsløshed og øget eksport fra lande uden for EU. Situationen for bomuld er også uacceptabel, da den jord, der kan få støtte, er fastsat til latterlige 360 ha. 
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i Spanien har vi, set ud fra vores gruppes synspunkt, et særligt problem med den måde, hvorpå spørgsmålet om olivenolie behandles i forslaget fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, fordi der er store forskelle på de beløb, de enkelte olieproduktionsområder modtager pr. ha. I Spanien er der f.eks. områder, som modtager 720 euro pr. ha, mens andre provinser modtager 156 euro - en forskel på næsten 500 %. Hvordan kan vi forvente, at de konkurrerer med hinanden? Desuden er der et andet paradoks: De mest produktive og rentable områder tilhører industrielle ejere, store multinationale selskaber, store jordejere og store producenter. Det er utroligt! Hvis vi sammenligner det med handelen, ville det svare til, at vi hjalp varehuse som El Corte Inglés og Carrefour mod den lille handelende. Det er da helt hen i vejret. Men det er det, der sker i det virkelige liv.
Vi mener, at den situation skal ændres, for det er nødvendigt at hjælpe de små producenter, småbrugene, så de bliver der, hvor de altid har levet, for hvis de tog bort, ville vi få affolkningsproblemer. Mine damer og herrer, hvis vi ikke kan få de mennesker til at blive boende, vil vi komme til at bøde for det.
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, jeg tror, at betænkningens vedtagelse i morgen kan være et klart og positivt signal, når det gælder den delvise afkoblingsmetode. Med denne løsning undgår vi, at man på meget kort tid afvikler tobaksdyrkningen i Europa, og vi bevarer dermed 500.000 arbejdspladser, heraf 135.000 arbejdspladser alene i Italien. Vedtagelsen af denne tekst vil ligeledes gøre det muligt at indlede en ny forhandlingsfase i Rådet og for Kommissionens vedkommende, så der til fulde tages højde for de krav, som sektorens erhvervsdrivende stiller.
Det ville ikke mindst være ønskeligt, at man igen drøftede betingelserne for at modtage afkoblet støtte, så den ikke blot beregnes ud fra gennemsnittet i de sidste tre år, men også ud fra de ekstra kvoter, som producenten har erhvervet efter 1. januar 2001. De kommende forhandlinger skal ligeledes muliggøre en nøjagtig identifikation af modtagerne af omstrukturerings- og omstillingsstøtte. For det første bør støtten klart være rettet mod de tobaksproducerende virksomheder, og for det andet bør støtten administreres af producentorganisationerne og først herefter komme regionerne til gode.
Til sidst vil jeg opfordre kommissionsformand Prodi til, at han efter Parlamentets udtalelse - som forhåbentlig bliver positiv i morgen - styrer Kommissionens kommende mandat i denne retning. 
Ayuso González (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil tale om bomuld og tobak, og jeg er nødt til at indlede med at sige, at man ud fra disse forslag fra Kommissionen først og fremmest får det indtryk, at Kommissionen har det mål at afskaffe begge afgrøder. Det virker, som om denne sektor og de tusinder af berørte landbrugere, som lever i ugunstigt stillede områder i Sydeuropa, ingenting betyder. Desuden ses der bort fra, at medlemsstaterne i akterne vedrørende Spaniens og Grækenlands tiltrædelse forpligtede sig til at beskytte bomuldsproduktionen i de to lande.
Bomuldsreformen i 2001 har i Spanien allerede ført til en reduktion på ca. 20 % af det areal, der anvendes til denne afgrøde, som følge af den sanktionsordning, der blev fastsat. Desuden er det meningsløst, at bomuld i WTO-forhandlingerne med tredjelande bruges som forhandlingsobjekt, hvilket Kommissionen ønsker, for EU står kun for 2,5 % af verdens produktion, og eksporten på verdensmarkedet er desuden domineret af USA, mens EU kun står for 1,5 %. Derfor kan man ikke bruge det som argument for at nedsætte bomuldsstøtten.
Nu forsøger man at give den en tand til med et nyt reformforslag, der bringer afgrødens overlevelse i fare. Disse forslag, både det om tobak og det om bomuld, vil desuden medføre frygtelige og store skader på den socioøkonomiske struktur baseret på disse afgrøder. Jeg kan give Dem nogle eksempler fra Spanien: Jeg kan nævne egreneringsindustrien for bomuld, som 2.000 arbejdspladser afhænger af, den million direkte forbundne arbejdspladser og de 600 motoriserede høstmaskiner, som udelukkende kan anvendes til bomuldshøst, og som må hugges op. Hr. kommissær, situationen er endnu værre i tobakssektoren, som kræver op til 2.200 arbejdstimer pr. ha. I byen Talayuela i Extremadura, som er den førende tobaksproducent i Spanien, arbejder 5.000 af de 10.000 indbyggere i tobaksproduktionen. I Extremadura alene lever godt 20.000 mennesker af denne afgrøde.
I den betænkning, som Landbrugsudvalget har vedtaget, reduceres det niveau for afkobling af støtten, som Europa-Kommissionen argumenterer for, imidlertid væsentligt, hvorved truslen om dyrkningens ophør til en vis grad mindskes. Det er overordentligt vigtigt, at vi støtter denne betænkning, så Ministerrådet er klar over, at Parlamentet går ind for bevarelsen af disse sektorer, som mange arbejdspladser i ugunstigt stillede områder afhænger af.
Adam (PSE ).
   - Hr. formand, trods modstand fra regeringer og landbrugsorganisationer og en lunken modtagelse fra Parlamentet blev der indgået aftale om en grundlæggende reform af den fælles landbrugspolitik. Det vil efterhånden fuldstændig adskille støtten til landmænd fra produktionen.
Vi drøfter nu bomuld, tobak, humle og olivenolie, som alle er produkter, der er meget vigtige for regionerne. Kommissionens forslag er noget af et tilbageskridt fra sidste års reformer, undtagen for humle. I Daul- og Lavarra-betænkningerne gøres der forsøg på at modstå en meningsfuld reform inden for bomuld og tobak og i et vist omfang olivenolie. Det er kun i de ændringsforslag, hvori der er fastsat mindst 60 % afkobling for olivenolie, at udvalget nærmer sig sidste års reformpakke.
Jeg forstår fuldt ud vanskelighederne i disse sektorer og respekterer det arbejde, som ordførerne har udført, men på lang sigt hjælpes de landbrugsøkonomier, der påvirkes af afkobling, bedst af udviklingsforanstaltninger, der kan målrettes mere direkte og effektivt. Det er den fremgangsmåde, der anvendes for forskellige produkter i min egen region.
Jeg ville ønske, at Kommissionen havde været mere modig i sine oprindelige forslag, men jeg er parat til at støtte dem. Af førnævnte årsager kan jeg dog ikke støtte de to betænkninger i deres nuværende form, og min endelige stemme vil afhænge af de ændringsforslag, der vedtages. 
Sbarbati (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil ikke gentage det, som min kollega, hr. Lavarra, sagde - jeg er nemlig helt enig i hans betænkning om olivenolie - men sige nogle ting om tobaksspørgsmålet. Jeg vil gerne understrege over for kommissæren, at der ikke alene er et problem, når det gælder de ugunstigt stillede områder ved Middelhavet, og når det gælder en monokultur, hvor en genvinding og omstilling er vanskelig, men også og ikke et mindst et problem, når det gælder den sociale samhørighed, og når det gælder de tilknyttede aktiviteter, nemlig et tab af tusindvis af arbejdspladser, hvilket netop bringer den sociale stabilitet i fare. Hvis landbrugsspørgsmålet - og navnlig den fælles landbrugspolitik - således også skal ses ud fra en politisk synsvinkel, sådan som EU efter vores mening bør gøre med alle spørgsmål, der er afgørende for dets udvikling, skal det siges, at det er nødvendigt at gøre en ekstra indsats for Middelhavsafgrøderne, hr. kommissær, eftersom der efter min mening er gjort for meget for kontinentets landbrug og for Frankrig og Tyskland. Det er et problem. Det er der ingen, der siger - og måske ingen, der tør sige - men nogen skal jo gøre det, og derfor vil jeg gerne forsvare Middelhavsafgrøderne. Jeg må sige, at det sundhedshensyn, som man gør gældende her, ikke er andet end hykleri. Hvis vi ikke længere bruger kentucky, som er et sundt blad, kommer vi til at importere tobakken fra Tyrkiet, hvor bladene ikke er sunde, fordi de er fyldt med pesticider. Det vil således gå ud over borgernes sundhed, og medlemsstaterne vil ikke forbyde rygning, men blive ved med at opkræve punktafgifter. 
Patakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den ordre, Europa-Kommissionen giver med forslaget til forordning om middelhavsprodukterne er - selv om man har forsøgt at pynte på situationen og fremstille den i et pænere lys - kategorisk og brutal: Tobaksdyrkningen skal nedlægges, bomuldsdyrkningen skal nedskæres, og olivendyrkningen skal opgives.
Selv om Europa-Parlamentets betænkning kommer med nogle forbedringer på papiret, er den udarbejdet i helt den samme ånd som Kommissionens forslag, som ikke engang burde danne grundlag for forhandling i Europa-Parlamentet. Det burde og bør forkastes i sin helhed, fordi det gør den nuværende situation langt værre. Den gradvise afkobling af støtten fra landbrugsproduktionen, så den bliver til bistandsydelser og almisser, underlægger fuldstændig de små og mellemstore landmænd storkapitalens og den multinationale fødevareindustris interesser, som også vil udnytte WTO-aftalerne til at købe landbrugsprodukterne til usle priser.
Det står helt klart, at de små og mellemstore landmænd vil få langt mindre i kompensation for afskaffelsen af grundlæggende afgrøder som tobak, bomuld og olivenolie. En væsentlig andel af støtten vil blive overført til den anden søjle, hvor den hovedsagelig vil gå til den store virksomhedskapital, hvor de små og mellemstore landmænd så kan gå i tjeneste som daglejere.
Alt dette vedrører produkter, som EU for de flestes vedkommende har stort underskud af og importerer store mængder af. Alt dette sker uden noget socialt, udviklingsmæssigt eller miljømæssigt kriterium og uden hensyn til de smertefulde konsekvenser, det vil få ikke kun for landbrugsøkonomien, men også den del af økonomien, som er forbundet hermed, i områder med voldsomme sociale og økonomiske problemer.
Vi mener ikke, det er muligt at ændre eller pynte på forslagene. Vi kræver, at de forkastes og trækkes tilbage. For os drejer det sig ikke om delvis, mere delvis eller total afkobling, om stor eller større grad af udryddelse af små og mellemstore landbrug i Sydeuropa. Derfor, vil de, hvis de ikke trækkes tilbage, møde kamp ...
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig den omfattende kritik, som andre parlamentsmedlemmer allerede har givet udtryk for med hensyn til Kommissionens forslag om tobak, og jeg vil også forsøge at forklare årsagerne til, at jeg er uenig i begrundelserne for dette forslag. En af begrundelserne var sågar økonomien i EU's landbrugsbudget, men det er lige det modsatte, der er tilfældet, eftersom de europæiske fabrikanter bliver nødt til at købe tobak i tredjelandene med det resultat, at omkostningerne stiger, beskæftigelsen falder, og underskuddet på EU's handelsbalance bliver større. Forslaget om en omstilling - som mange parlamentsmedlemmer allerede har sagt nej til, og som heller ikke jeg er enig i - er måske en acceptabel løsning for andre afgrøder, men bestemt ikke for tobak. Der er ikke nogen fornuftige og hensigtsmæssige alternativer, eftersom tobak dyrkes på små jordlodder. De eneste mulige afgrøder er Middelhavsafgrøderne, som allerede er underlagt EU's produktionskvoter og forbud. Til tobakkens fordel taler til gengæld de meget økonomiske produktionsomkostninger. En times arbejde med tobaksproduktion koster 5,7 euro på fællesskabsbudgettet. Til sammenligning koster hård hvede 21,4 euro og majs 12,8 euro.
Desuden er bekæmpelsen af kræft en begrundelse, der slet ikke har hold i virkeligheden. En eventuel nedlæggelse af den europæiske tobaksproduktion har nemlig overhovedet ingen indflydelse på bekæmpelsen af kræft. Som det er i dag - og det er allerede blevet sagt - importerer vi i øvrigt i forvejen 80 % af den tobak, der ryges i Europa.
For olivenoliens vedkommende har Kommissionen til gengæld været fornuftigere. Kommissionens forslag på dette område er så afgjort acceptabelt, ikke mindst hvis det forbedres således, at man holder fast ved løftet om, at medlemsstaterne i høj grad selv får lov at bestemme afkoblingens omfang. Den er dog allerede acceptabel i det forhold, som udvalget har fastlagt, nemlig 60/40. Desuden skal medlemsstaterne have andre muligheder for at gribe ind med hensyn til kvaliteten.
McNally (PSE ).
   - Hr. formand, fru Stihler er ikke rask og kan ikke deltage. Jeg håber, at De vil bære over med, at jeg tager 30 sekunder af hendes tid.
Hr. Fischler nævnte i sin præsentation, at disse reformer var baseret på de samme principper som tidligere reformer. Det er korrekt, men de er langt mindre ambitiøse i deres fremgangsmåde, selv i Kommissionens forslag. Han nævnte endvidere, at målsætningerne var identiske, idet en af målsætningerne var bæredygtighed. Han mener formentlig økonomisk, miljømæssig og social bæredygtighed, konkurrenceevne og kompatibilitet med Verdenshandelsorganisationen, da vi ikke behandler landbrugsspørgsmål separat. Det er blot en af EU's politkkker, og der er andre - som vedrører verdenshandelen - som skal påvirke vores måde at tænke på, ligesom udvidelsen og virkningerne heraf.
Vi taler om de fattigste regioner - i nogle tilfælde i de fattigere lande i EU. Det er helt tydeligt og formentlig årsagen til de mindre ambitiøse forslag. Budgettet skal være neutralt, men der er forskellige konsekvenser for landbrugsarbejdere og landbrugsejere, og det er et af de problemer, som PSE-Gruppen står over for med disse forslag. Vi er generelt stærke tilhængere af reform. Vi er helt bevidste om, at den gamle ordning ikke holder meget længere, og at vi ikke kan undgå afkobling, og vi er helt bevidste om WTO-forpligtelserne. Vi er imidlertid også bevidste om de sociale konsekvenser og er bange for, at Kommissionen ikke har taget tilstrækkelig højde for disse konsekvenser. Der skal tages mere hensyn til konsekvenserne for de arbejdere, der er ansat i landbrugsindustrien.
Der er ingen tvivl om, at Parlamentets forslag ikke vil være positivt for Doha-udviklingsrunden. De vil - fejlagtigt, men helt sikkert - ikke blive betragtet som reformer, men som et tilbageskridt fra det, der forventes af de fattigste lande i verden. Det er helt klart, og som medlem af Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi er det noget, som jeg må understrege, selv om jeg generelt støtter PSE-Gruppens holdning. 
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, de betænkninger, vi behandler, drejer sig om, at oliven-, bomulds- og tobaksproduktion skal omfattes af landbrugsreformen. Det vigtigste spørgsmål er det samme som ved de andre reformer, nemlig afkobling af støtte og produktion. Afkobling af støtte og produktion vil nok især tiltale modstandere af tobaksdyrkning. I henhold til enkeltbetalingsordningen ville der blive udbetalt over 6.000 euro pr. ha. Støtten ville blive modtaget, selv om der overhovedet ikke blev produceret tobak. På denne måde ville EU være kraftigt medvirkende til dyrkningens ophør og overgang til andre former for produktion eller udtagningsforanstaltninger. Det er en del af landbrugsreformen, som er den største i EU's historie.
Da reformen skal indledes til næste år, er det vigtigt, at dens gennemførelse ikke bringer de private landbrugeres indkomstniveau i fare. Reformen bliver meget vanskelig at gennemføre i praksis, da landbrugene og deres forvaltningsvilkår varierer i forskellige dele af EU. Hvis 2000-2002 skal betragtes som referenceperioden, vil der i løbet af fem år ske ændringer, hvad angår ejerskab, landbrugenes størrelse, produktionslinjer og investeringer. Derfor er der fare for drastiske og uretfærdige ændringer i støtten til landbrug. Kommissær Fischler, det var ikke uden grund, at De påpegede dette i Deres breve til landbrugsministrene.
Det andet problem er samfundets accept. Landbrugsstøtte er længe blevet opfattet som en kompensation til landbrugere, hvis udbytte af produktionen ikke dækker produktionsomkostningerne. Vil skatteyderne acceptere, at der udbetales støtte, selv om der ikke produceres noget?
Fischler,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har lyttet opmærksomt til debatindlæggene, og jeg vil gerne takke for en meget levende, og på nogle punkter meget kritisk, diskussion.
Lad mig i lyset af debatten komme ind på de stillede ændringsforslag, og lad mig starte med de horisontale ændringsforslag og afkoblingen. Jeg kan i princippet støtte den fleksibilitet, der foreslås i ændringsforslag 17 og 57, hvorefter medlemsstaternes regeringer kan fastsætte den sats, de måtte ønske, ud over 60 % i afkoblet støtte til olivenolie.
I ændringsforslag 1, 5, 10, 11, 45, 81 og 83 kræves der en forhøjelse af støtten til bomuldsdyrkere knyttet til produktionen til 80 %, og i forslag 44 knyttes støtten til en forpligtelse vedrørende bomuldshøsten. Jeg beklager at måtte forkaste alle disse ændringsforslag, fordi de ikke er forenelige med målet om at løsne væsentligt op for forbindelsen mellem produktionsmængder og støtte.
I ændringsforslag 26, 63, 67, 68 og 85, som vedrører tobak, kræves der, at 70 % af støtten til tobaksproducenter fortsat skal være knyttet til produktionen. Det står i grel modsætning til den debat, som regeringscheferne førte på topmødet i Göteborg. Derfor holder jeg fast ved Kommissionens oprindelige forslag, hvorefter al tobaksstøtte skal integreres i enkeltbetalingsordningen.
I nogle ændringsforslag kræves der også en mulighed for at udsætte reformen vedrørende olivenolie, bomuld og tobak - det er ændringsforslag 7, 8, 24, 43, 74, 76, 77, 79 og 80. Kommissionen ønsker dog at fremskynde reformen af disse sektorer så hurtigt som muligt, hvorfor den ikke kan tiltræde disse ændringsforslag.
Jeg vil nu gå over til de enkelte sektorer, og lad mig starte med olivenolien. De er kommet med en lang række interessante forslag her, som jeg bestemt mener er værd at undersøge, men jeg har svært ved at godkende dem i den foreslåede form. Et eksempel er forslaget i ændringsforslag 58, hvorefter medlemsstaterne kan vælge at regionalisere deres nationale lofter, som man bestemt kan overveje. Man må dog da sikre, at en sådan mulighed ikke fører til alt for store afvigelser fra de gennemsnitlige støttebetalinger, som en region modtager i referenceperioden.
Jeg finder også forslagene i ændringsforslag 84 interessante. Ændringsforslaget søger at forlænge referenceperioden for enkelte bedrifter for at kunne konstatere enkeltbetalingens størrelse og støtteberettigelsen i tilfælde, hvor olivenplantager ikke havde startet produktionen i referenceperioden. Det må dog ikke føre til en stigning i det samlede støttebeløb, der betales til olivendyrkerne af hver medlemsstat.
Jeg kan godt godkende forslaget i dette ændringsforslag om at forhøje loftet for afkoblet støtte til 0,5 ha for olivenplantager efter GIS-systemet. Vi vil dog af hensyn til en større fleksibilitet også øge antallet af træer, som skal bevares i de plantager, der betales supplerende støtte til.
Endvidere er jeg også parat til at undersøge muligheden for en tilpasning til Rådets bilag IV for at sikre, at olivenplantagerne dyrkes i overensstemmelse med praksis for godt landmandskab og god økologi. Jeg går også ind for kvalitetsforbedringer og støtte til unge olivendyrkere, men tvivler dog stærkt på forslagene i ændringsforslag 16, 21, 22, 52, 56, 60 og 61. De aspekter, der nævnes i disse ændringsforslag, mener jeg allerede er reguleret på behørig vis andetsteds.
Endelig kan jeg også godkende ændringsforslag 20 og dele af ændringsforslag 17, 54, 55, 58 og 84 i Daul-betænkningen. Jeg beklager at måtte sige, at jeg må forkaste alle de resterende ændringsforslag i Daul-betænkningen.
Nu et par bemærkninger til Lavarra-betænkningen. Hr. Lavarra, De har bl.a. gjort opmærksom på, at De ikke mener, at det skulle være tilladt at producere blandinger af olivenolie og andre planteolier. Jeg må sige til Dem, at det ville medføre, at der bliver forhandlet mindre olivenolie i Europa. Det væsentlige er efter min mening, at disse blandede olier skal være mærket på behørig vis, så forbrugerne ikke bliver vildledt.
I forbindelse med nogle af de forslag, der blev stillet i Lavarra-betænkningen, vil jeg gerne understrege, at Kommissionen har visse instrumenter, som sætter den i stand til at gribe ind, hvis markedssituationen kræver det, navnlig med hensyn til import. Nogle af ændringsforslagene i denne betænkning vedrører automatisk aktivering af ordningen med støtte til privat oplagring. Men en sådan mekanisme ville være i modstrid med formålet med ordningen, som er at sætte os i stand til at tackle krisesituationer, og derfor kan jeg ikke støtte denne form for ændringsforslag.
Jeg er dog enig i, at vi bør fremme kvaliteten af olivenolie. På den anden side kan jeg ikke se nogen idé i at ændre de harmoniserede regler, som først for nylig blev vedtaget som en del af den aftalte kvalitetsstrategi. Desuden kan EU-støtte til kvalitetsprogrammer finansieres under støtteprogrammerne for landdistrikter.
Hvad kontrollen angår, vil jeg gerne gøre opmærksom på, at det ikke er producentorganisationernes opgave at stå for overvågningen, men medlemsstatens og dens ansvarlige myndigheders.
Og nu videre til bomulden. Jeg er enig i, at den nuværende støtteordning for bomuld er en helt særlig ordning, og at den delvist beror på tiltrædelsesakter. Jeg kan derfor godkende ændringsforslag 6, men vil samtidig gerne nævne, at Kommissionens forslag på tilstrækkelig vis opfylder målet med at støtte bomuldsproduktion i de EU-regioner, hvor bomuldsdyrkning er en vigtig del af landbrugsstrukturen. De fleste af ændringsforslagene ville have resulteret i en stigning i bomuldsproduktionen og dermed en stigning i det almindelige budget på hen ved 50 millioner euro, hvilket ville være i strid med beslutningen truffet af Det Europæiske Råd i Luxembourg i juni 2003, som foreskriver, at reformer ikke må medføre en budgetstigning. Jeg kan derfor ikke tiltræde disse ændringsforslag.
Ændringsforslag 9, 37 og 70 vender sig mod overførslen af midler til udvikling af landdistrikter. Men denne overførsel er nødvendig, hvis økonomierne i de bomuldsproducerende regioner skal omstruktureres, og der skal foretages de nødvendige tilpasninger. Jeg kan derfor heller ikke tiltræde disse ændringsforslag.
Hvad brancheorganisationerne angår, mener jeg, at udelukkelsen af forarbejdningsindustrien med dens egne særlige interesser bestemt ikke er den bedste måde at udvikle en kvalitetspolitik for bomuld på. Jeg kan derfor ikke godkende de pågældende ændringsforslag, men er villig til at tildele producentorganisationerne en tilstrækkelig aktiv rolle i udformningen af fremtiden for bomuldssektoren. Jeg beklager at måtte forkaste alle de resterende ændringsforslag i Daul-betænkningen, som vedrører bomuld.
Størstedelen af de stillede ændringsforslag inden for tobakssektoren går ud på at bevare status quo, mens Kommissionen tilstræber grundlæggende ændringer. Jeg vil gerne minde Parlamentet om, at selv forlængelsen af præmieordningen for årene 2002-2004 kun var mulig, fordi Kommissionen forpligtede sig til at reformere sektoren. Hvis vi ikke reformerer tobakssektoren, vil der, som jeg har sagt, overhovedet ingen præmier være efter 2004 - og det i en situation, hvor markedsprisen gennemsnitligt kun dækker 20 % af omkostningerne til tobaksproduktion.
Som hr. Graefe zu Baringdorf gjorde opmærksom på, indeholder forslaget en budgetneutral løsning. Forskellen er ikke, at landbrugerne ikke længere modtager støtte, men at de ikke længere er tvunget til at dyrke tobak. Det er det, det handler om. Jeg vil gerne minde om, at der på topmødet i Göteborg under diskussionerne om en bæredygtig udvikling blev sagt, at kun sunde produkter skal modtage støtte inden for rammerne af EU's politikker.
Ændringsforslag 66 foreslår et udløsningsprogram. Jeg kan ikke støtte dette ændringsforslag, fordi Kommissionen er overbevist om, at der ikke er noget behov for et sådant program. Producenter, som vælger at vende ryggen til landbruget, kan overføre deres støttekrav i medfør af artikel 46 i forordningen om enkeltbetalinger.
Jeg kan heller ikke tiltræde ændringsforslag 69, som tager sigte på at afskaffe bidraget til Fællesskabsfonden for tobak før tiden. Disse bidrag finansierer foranstaltninger til at øge offentlighedens bevidsthed om de skadelige virkninger af tobakskonsum og bør bibeholdes, så længe tobaksdyrkere fortsat kan modtage produktionsrelateret støtte.
Med henblik på finansieringen af omstruktureringsprocessen er det absolut nødvendigt at overføre budgetmidler fra udgiftsområde 1a til 1b. Det vil gøre det muligt for medlemsstaterne at træffe egnede foranstaltninger til at lette omstillingen i de tobaksproducerende regioner under programmerne til udvikling af landdistrikter.
Ændringsforslag 27 og 38 foreslår, at midler, der frigives som følge af ændringerne, skal benyttes til at finansiere særlige foranstaltninger truffet af medlemsstater i områder, hvor tobaksproduktionen udgør mindst 20 % af den kommercielle bruttoproduktion. Kommissionen er overbevist om, at der ikke er noget behov for sådanne særlige foranstaltninger, fordi midlerne, der frigives som følge af ændringerne, vil stå til rådighed for alle sektorer i form af supplerende støtte til foranstaltninger til udvikling af landdistrikter.
Kommissionen kan godkende ændringsforslag 62, men må forkaste alle de andre ændringsforslag vedrørende tobak.
Lad mig nu afslutningsvis komme til humlen. Her er Daul-betænkningen i overensstemmelse med hovedprincipperne i forslaget. Ifølge første del af ændringsforslag 42 og ændringsforslag 82 og 86 vil landbrugere, som har indstillet humleproduktionen og modtaget rydningsstøtte i referenceperioden, fortsat være berettiget til direkte støtte. Disse landbrugere kunne i den periode, hvori de har modtaget støtte, have dyrket andre afgrøder bortset fra sådanne, som de har modtaget støtte for. Der tages derfor ikke hensyn til rydningsstøtten ved beregningen af referencebeløbet. Kommissionen kan derfor ikke tiltræde disse ændringsforslag.
Ændringsforslag 35, 36 og anden del af 42 vedrører støtte til producentsammenslutningernes aktiviteter. Det vil naturligvis være muligt at danne producentsammenslutninger i fremtiden, og Kommissionen er derfor af den opfattelse, at der må findes en hensigtsmæssig måde, hvorpå disse producentsammenslutninger kan få adgang til midler. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær Fischler.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.(1)


Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag fuldt ud eller delvist og under iagttagelse af omformulering: 1, 2, 3, 5, 8, 9, 10, 11, 15, 20, 21 (første del), 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 35, 38, 40, 42, 43, 44, 45, 46, 48, 49, 50, 51 (første del), 52, 55, 56, 57, 58, 60, 62 (første og tredje del), 63, 65, 66, 68 (anden del), 70 (første del), 71, 75 og 79.
Med hensyn til ændringsforslag 76 mener Kommissionen, at anvendelsen af strafferetlige sanktioner vil være et vigtigt led i styrkelsen af kontrollen med fødevare- og foderstofvirksomheder. Kommissionen anfægter Parlamentets og Rådets holdning om, at artikel 55, stk. 2 og 3, omhandler den tredje søjle. Samtidig noterer Kommissionen sig, at spørgsmålet allerede er forelagt Domstolen til afgørelse (i en anden sag). Under disse omstændigheder og under hensyntagen til procedurens generelle politiske kontekst er Kommissionen villig til at tilbagetrække artikel 55, stk. 2 og 3, i det nuværende forslag, der afventer Domstolens afgørelse af spørgsmålet, og forbeholder sig ret til at foreslå yderligere foranstaltninger vedrørende strafferetlige sanktioner på dette område.
Kommissionen kan ikke acceptere følgende ændringsforslag: 4, 6, 7, 12, 13, 14, 17, 18, 21 (anden del), 22, 30, 34, 37, 39, 41, 47, 51 (anden del), 53, 54, 59, 61, 62 (anden del), 64, 67, 68 (første del), 69, 70 (anden del), 72, 73, 74, 77 eller 78. 
