Euroopa Ülemkogu järeldused (16.-17.12) (arutelu)
President
Järgmine päevakorrapunkt on Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Komisjoni avaldused 16.17. detsembril kokku tulnud Euroopa Ülemkogu järelduste kohta. Aluslepingu kohaselt esitleb aruannet Euroopa Ülemkogu eesistuja Herman Van Rompuy.
Herman Van Rompuy
Euroopa Ülemkogu eesistuja. - Kõigepealt soovin teile head uut aastat. See lihtne soov on mõeldud teile isiklikult ja samuti meie liidule praegusel raskel ajal. Kuna viimasest Euroopa Ülemkogu kohtumisest on möödas juba kuu, lubage mul teile meelde tuletada, et olen teie esimeeste konverentsile esitanud täieliku aruande Euroopa Ülemkogu kohtumise tulemuste kohta iga kord kõigest mõni tund pärast kohtumist.
Euroopa Ülemkogu detsembrikuise kohtumise esimesel päeval keskendusime majandusküsimustele ja teisel päeval välispoliitikale. Majanduspoliitika küsimustes jõudsime mõningatele olulistele järeldustele. Esiteks võtsime vastu otsuse, mis käsitleb ettepanekut muuta piiratud määral aluslepingut, et luua alaline mehhanism kogu euroala finantsstabiilsuse tagamiseks. Pärast ülemkogu oktoobrikuisel kohtumisel saavutatud kokkulepet, et selline aluslepingu muudatus on vajalik, pidasin Euroopa Ülemkogu liikmetega nõu selle võimaliku sõnastuse ja sisu üle. Ma kindlustasin kokkuleppe kahest lausest koosneva teksti suhtes, mis lisatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklisse 136. Tsiteerin:
"Liikmesriigid, mille rahaühik on euro, võivad luua stabiilsusmehhanismi, mis võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik. Mehhanismi alusel mis tahes vajaliku finantsabi andmine toimub rangetel tingimustel.”
See on tähtis osa meie püüdlustest muuta Euroopa kriisidele vastupidavamaks. See pole oluline mitte üksnes õiguskindluse, vaid ka turu usaldusväärsuse tagamiseks. Kuna selle muudatusega ei suurendata liidule antud pädevust, nõustusid kõik Euroopa Ülemkogu liikmed, et on asjakohane kasutada lihtsustatud läbivaatamismenetlust. Selle kohaselt peab Euroopa Parlament esitama nüüd oma arvamuse. Sama peavad tegema Euroopa Komisjon ja Euroopa Keskpank. Me loodame saada teie heakskiidu. Usun, et ma ei pea teile meelde tuletama, kui tähtis on menetluse võimalikult kiire ja sujuv läbiviimine ajal, mil turu ebakindlus valmistab endiselt muret.
Ma tean, et te olete - ka oma vastutavates komisjonides - küsimust tähelepanelikult jälginud, eelkõige minu juhitava majanduse juhtimise rakkerühma töö kestel. Selle rakkerühma töö tõttu olen kohtunud seitsme kõige rohkem asjassepuutuva parlamendikomisjoni esimehega. Ma soovin tänada president Buzekit tema asjaomase panuse eest Euroopa Ülemkogu kohtumisel ja selle eest, et ta andis meile teada parlamendi valmisolekust seda küsimust kiiresti arutada.
Teie arvamuse toel saab Euroopa Ülemkogu kõnealuse otsuse eelnõu oma märtsi kohtumisel vastu võtta. Seejärel tuleb aluslepingu muudatus igas liikmesriigis heaks kiita. On seatud eesmärgiks, et muudatus jõustuks hiljemalt 1. jaanuaril 2013, et alalise mehhanismi saaks sisse seada 2013. aasta juunis.
Veel uuris Euroopa Ülemkogu, mis võiksid olla tulevase mehhanismi põhielemendid. Juba oktoobris palusime komisjonil ettevalmistusi teha. Selle tulemusena esitati 28. novembril eurorühma rahandusministrite avaldus, mille Euroopa Ülemkogu oma kohtumisel täielikult heaks kiitis. Selles on ette nähtud, et tulevane Euroopa stabiilsusmehhanism luuakse praeguse mehhanismi alusel, et oleks tagatud IMFi osalemine. EL jätkab üldkehtivate IMFi ja rahvusvaheliste tavade ranget järgimist. Erasektori rollist niipalju, et otsused tehakse üksikjuhtumipõhiselt, seega ei ole erasektori osalemine tulevase stabiilsusmehhanismi alusel toetuse saamise eeltingimus.
Euroopa Ülemkogu pidas ka väga hea ja põhjaliku arvamustevahetuse viimasel ajal majanduses toimunu üle ja selle üle, kuidas tulla toime kõigi Euroopa Liidu liikmesriikide majandust kimbutavate lühi- ja ka pikaajaliste probleemidega. Keskpanga president osales samuti kohtumisel ning Euroopa Ülemkogu väljendas heameelt kohalviibinud euroala liikmesriikide riigipeade ja valitsusjuhtide ning ELi institutsioonide avalduse üle. Arutelu käigus leidis kinnitust liikmesriikide ja institutsioonide otsusekindlus ja ühtsus. Kõik kohtumisel osalenud olid ühel nõul. Olen kindel, et kuigi analüüsis keskendutakse eeskätt 17 praegusele euroala riigile, nõustuvad sellega kõik 27 liikmesriiki. Seega on olemas ühine tahe muuta meie riikide majandus kriisidele vastupidavamaks ja parandada Euroopa struktuurset majanduskasvu.
Lubage mul nimetada vastuvõetud avaldust peegeldava ühise mõtteviisi elemente. Kolm punkti on seotud liikmesriikide valitsuste ülesannetega: esiteks eelarvepoliitilise vastutuse säilitamine, teiseks majanduskasvu soodustamine ja kolmandaks see, et kaks riiki, kelle suhtes kohaldatakse toetusprogramme, rakendavad jõuliselt vajalikke meetmeid, ning me kõik tunneme heameelt edusammude üle, mida Kreeka ja Iirimaa valitsused ja rahvas on teinud.
Kaks ülejäänud punkti käsitlevad tööd, mida peavad tegema Euroopa Liidu liikmesriigid ja institutsioonid koos. Esiteks palub Euroopa Ülemkogu teistel institutsioonidel, eriti parlamendil tagada, et minu juhitava rakkerühma töö põhjal oktoobris saavutatud kokkulepped seoses stabiilsuspakti ja makromajandusliku järelevalvega viiakse suveks ellu. See on meie ühine ülesanne. Teiseks leppisime kokku, et pangandussektoris tuleb läbi viia uued stressitestid, millega tagada täielik läbipaistvus ELi iga-aastase hindamise laiemas kontekstis.
Meie siht on selge. Euroala liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid ning ELi institutsioonid "on valmis tegema kõik, mis on vajalik kogu euroala stabiilsuse tagamiseks”. Töö selle üldise seisukoha üksikasjade väljatöötamiseks jätkub.
Kohtumise teisel päeval keskendusime suhetele oma strateegiliste partneritega. Cathy Ashton esitas eduaruanded selle kohta, kuidas on arenenud suhted strateegiliste partneritega, ja mina jagasin kolleegidele teavet kolme hiljutise tippkohtumise headest tulemustest. Need olid tippkohtumine president Obamaga, mille käigus lisasime uusi suundi Atlandi-ülesesse koostöösse majanduskasvu, tööhõive ja julgeoleku küsimustes, näiteks keskkonnahoidlik majanduskasv ja küberjulgeolek; tippkohtumine president Medvedeviga, kus me saavutasime kahepoolse kokkuleppe Venemaa ühinemise kohta WTOga, mis on suur saavutus; ning tippkohtumine India peaministri Singhiga, mis oli tunnistuseks suurtest edusammudest kaugeleulatuva ja tasakaalustatud vabakaubanduslepingu sõlmimisel, mida loodetakse käesoleva aasta esimeses pooles, ning mille tulemusena koostati ka ühisavaldus rahvusvahelise terrorismi kohta.
Kõik need kohtumised näitasid, et meie partnerite jaoks ei ole Euroopa Liit üksnes majandusliit ja kaubandusblokk, vaid ka geopoliitiline partner.
Lisaks otsustas Euroopa Ülemkogu anda Montenegrole kandidaatriigi staatuse. See rõhutab Euroopa Ülemkogu veendumust, et Lääne-Balkani riikidel on õigus kuuluda Euroopa Liitu.
Peale selle saavutasime kooskõlas mõni päev varem välisministrite kohtumisel otsustatuga kokkuleppe Côte d'Ivoire'i käsitleva seisukoha suhtes, andes sellega selgelt märku, et demokraatlike valimiste tulemusi peab austama.
Nagu teate, käsitleb Euroopa Ülemkogu 4. veebruaril peamiselt meie majanduskasvu temaatikat. Innovatsioon ja energeetika - eelkõige energiajulgeolek - on sellega seoses kõige tähtsam. Märtsis anname esimese hinnangu Euroopa poolaasta ettevõtmisele. See ei tohi olla bürokraatlik protsess, vaid sellest peab saama tõeline võimalus arutada süvitsi meie majanduse olukorda ja võetavaid meetmeid.
Kallid kolleegid, me oleme loomulikult teadlikud, et peame tugevdama ja süvendama euroala majanduse koordineerimist ja lähenemist. Me teeme võimalikult palju tööd üldises raamistikus ja ma olen veendunud, et saavutame vajaliku üksmeele.
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Austatud parlamendi president! Eelmisel aastal tabas Euroopa Liitu hulk raskeid katsumusi ja detsembris toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumine näitas, kui tahtejõuliselt oleme valmis tegema ükskõik milliseid otsuseid, mida meil oma saavutuste kaitsmiseks vaja on. Oleme oma täielikku pühendumust euroala ja eurot kasutavate liikmesriikide toetamisele näidanud eelkõige kokkuleppega Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamise ja aluslepingu asjakohase muutmise kohta, mis on kasuks kogu ELile.
Komisjon võtab ametliku arvamuse aluslepingu teksti muutmise kohta vastu enne kevadist Euroopa Ülemkogu kohtumist. Kindlasti selgitame omalt poolt Euroopa kodanikele, miks seda piiratud muudatust tuleks toetada. See kokkulepe võimaldab meil protsessi kiirendada ja komisjon teeb rahandusministritega tihedat koostööd, et panna alalise stabiilsusmehhanismi üksikasjad paika enne kevadist Euroopa Ülemkogu kohtumist. Kuigi sellest saab valitsustevaheline mehhanism - see oli ainus valik, mida liikmesriigid olid valmis kaaluma -, on oluline, et see luuakse täielikus kooskõlas aluslepinguga ja et sellega tugevdatakse meie stabiilsuseeskirju vastavalt eelarvealase järelevalve põhimõtetele ja seda käsitlevatele õigusaktidele.
Need otsused on seotud suurema hulga meie võetavate meetmetega, mis kuuluvad meie plaani selle kohta, kuidas tulla toime majanduskriisi ja selle tagajärgedega ning samuti vajadusega suurendada majanduskasvu ja luua töökohti. Euroopa Ülemkogu on seda tunnistanud. Euroala liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid ning eriti ELi institutsioonid on samuti selgelt teatanud, et on valmis tegema kõik mis vaja kogu euroala stabiilsuse tagamiseks. Eelkõige kutsusid riigipead ja valitsusjuhid üles otsustavalt tegutsema, et tagada kuni alalise mehhanismi jõustumiseni piisava rahalise toetuse kättesaadavus Euroopa finantsstabiilsusvahendi raames. Need olid viimase Euroopa Ülemkogu järeldused.
Samuti kutsus Euroopa Ülemkogu üles võtma juuniks kiiresti vastu komisjoni eelmise aasta septembris esitatud ettepanekud majanduse juhtimise kohta. Ülemkogu tunnistas, et Euroopa 2020. aasta strateegia on tähtis ka Euroopa tagasipööramisel jätkusuutliku majanduskasvu teele. Euroopa poolaasta, mille me eelmisel nädalal koos iga-aastase majanduskasvu analüüsiga käima lükkasime, seob kõik need suundumused ühte. Usun, et see on suur uuendus, mis parandab otsustavalt viisi, kuidas me juhime ja kooskõlastame Euroopa Liidus oma üksteisest sõltuvaid majandussüsteeme. Sellega seatakse sisse tõeline Euroopa majanduse juhtimine. Nii toimib meie uus majanduse juhtimine - juhtimine, mis peaks andma kriisile igakülgse vastuse.
Komisjon on seda iga-aastases majanduskasvu analüüsis väga selgelt märkinud. Lubage mul sellele keskenduda, sest leian - tuginedes ka Euroopa Ülemkogu detsembri kohtumise väga tähtsatele järeldustele -, et nüüd on senisest olulisem uurida edasisi samme. Usun, et tekkimas on uus reaalsus. Majanduse juhtimise ja koordineerimise poliitika on muutunud ja see ei ole juhtunud pelgalt seepärast, et niinimetatud föderalistid seda tahtsid. Seda tahavad turud. Seda tahavad meie rahvusvahelised partnerid. See on mõistuspärane valik ning me kasutame seda nüüd ja edaspidi.
Uus Euroopa poolaasta hõlmab karmimaid eelarve-eeskirju ning tugevdab stabiilsuse ja kasvu pakti majanduse tõhusa koordineerimisega. See võimaldab eelnevat koordineerimist, mis tähendab, et me arutame üksteise poliitikat - nii majandus- kui ka eelarvepoliitikat - enne selle vastuvõtmist. Enam ei vaata me tagasi, et teha korrektiive, vaid pöörame pilgu ettepoole, et anda suuniseid.
Kõnealune ennetav lähenemisviis ongi põhiline asi, mis teeb sellest Euroopa Liidu jaoks ajaloolise sammu. Tegelikult lisame riikliku eelarve- ja majanduspoliitika kujundamisse tõelise Euroopa mõõtme. Nüüdsest alates aitame poliitikat juba ette kujundada, mitte ei tegele selle tagantjärele hindamise ja parandamise katsetega.
Lõpliku otsuse riigieelarve kohta teeb loomulikult liikmesriigi parlament. See on õige ja nõuetekohane, kuid uus majanduse juhtimise vorm kujutab endast lihtsalt mõistuspärast reageerimist uuele reaalsusele. Kui me näeme, mil määral on euroala ja kogu Euroopa Liit omavahel seotud, peaks liikmesriik saama otsused vastu võtta teadmisega, mida tema naabrid kavatsevad teha. Selline teabe jagamine annab riikide parlamentidele võimu ja tugevust. See ei kahjusta nende otsustusõigust.
Iga-aastane majanduskasvu analüüs paneb selle protsessi käima ja selle põhisõnumid on selged: taastada stabiilsus, mitte viivitada kauem struktuurireformidega ja kiirendada majanduskasvu soodustavate meetmete võtmist. Kõigepealt on vaja taastada stabiilsus, konsolideerides riigi rahandust. Kui me raamatupidamist korda ei saa, ei taasta me ka usaldust Euroopa riikide majanduse suhtes. Kui me ei taasta usaldust, ohustab meid majandusseisak ja kõik sellest tulenevad negatiivsed sotsiaalsed tagajärjed, eelkõige tööhõive valdkonnas.
Kuid me peame selle käsitlemisel säilitama kaine mõistuse ja tegutsema läbimõeldult. Eelarve konsolideerimine ei tähenda võla vähendamist kulude järsu kärpimise abil. Eelkõige on see seotud teatud valdkondade tähtsustamisega ning uuendustegevus, haridus ja uued energiavormid on sellise eelistuse jaoks head kandidaadid.
Iga-aastase majanduskasvu analüüsi teine põhisõnum on edendada struktuurireforme, et me saaksime luua uusi töövõimalusi. Valik on lihtne: kas me tahame majanduskasvu ilma töökohtadeta või majanduskasvu koos uute töökohtadega? Kui eelistame viimast, tuleb meil üht-teist ära teha. Me peame kutsuma liikmesriike tungivalt üles keskenduma sel aastal tööturu reformimisele, et kõrvaldada takistused tööhõive suurenemise eest. Me peame aitama inimestel tööle tagasi minna või leida uus töökoht, muutes töötamise ahvatlevamaks. Meil tuleb reformida pensionisüsteeme ja veenduda, et töötute olukord ei halveneks pärast seda, kui nad töö leiavad.
Ma tahan kinnitada: struktuurireform ei tähenda sotsiaalkaitse taseme langust. See tähendab, et me toome tagasi need inimesed, kes on praegu tööturult välja jäänud - eelkõige noored. Noorte töötuse tase on mõnes liikmesriigis isegi headel aegadel lubamatult kõrge. Igaüks, kes tõeliselt hoolib sotsiaalsest Euroopast, teab, et see ei saa nii jätkuda. Rahvusvahelise konkurentsi suurenedes saame oma sotsiaalse turumajanduse alles hoida üksnes siis, kui suudame kohaneda.
Iga-aastase majanduskasvu analüüsi kolmas põhisõnum on see, et majanduskasvu soodustavate meetmete võtmist tuleb kiirendada. Sellega seoses on ülioluline meie Euroopa 2020. aasta strateegia. Peame keskenduma meetmetele, mis toovad lühikeses ja keskpikas plaanis selget majanduslikku kasu ning mida on võimalik suhteliselt kiiresti vastu võtta. See tähendab investeerimist majanduskasvu suurendavatesse valdkondadesse, meie ühtse turu potentsiaali täielikku ärakasutamist, suuremat investeerimist energia-, transpordi- ja IT-taristusse - osaliselt uuenduslike rahastamisvahendite, sealhulgas Euroopa Liidu projektivõlakirjade kaudu - ning jätkuvat Doha vooru lõpuleviimise nõudmist, jätkates samas vabakaubanduslepingute sõlmimist meie peamiste partneritega. See kõik peab kajastuma järgmises mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevas ettepanekus. Euroopa järgmine eelarve peab soodustama majanduskasvu.
Lugupeetud parlamendisaadikud! Meie majandus hakkab liikuma õiges suunas. Elavnemine on alanud ja see toimub praegu reaalmajanduses. Sel aastal peaks SKP suurenema ligikaudu 1,5% ja jõudma 2012. aastaks 2% kasvuni. Euroopa tootmissektor on viimastel kuudel märgatavalt kosunud. Me peaksime nägema ka tööhõive väljavaadete pidevat paranemist ja esimesi märke on riigieelarvete puudujäägi vähenemisest, mis on tingitud eeskätt juba võetud konsolideerimismeetmetest ja mida mõnel juhul toetab majanduskasvu taastumine. Euroopa Liidus keskmiselt peaks valitsemissektori eelarve puudujääk prognooside kohaselt vähenema tänavuselt 6,8%lt SKPst 2012. aastaks 4,2%ni SKPst.
Kuid teeksime ränga vea, kui pöörduksime kergendatult ohates tagasi halbade kommete juurde. Maailm on muutunud. Me ei saa vanamoodi tegutsemise juurde naasta. Kui me ei astu vajalikke samme nüüd, mil meid on tabanud Euroopa lõimumise ajaloo suurim kriis, siis millal on liikmesriigid valmis võtma tõelisi majanduspoliitilisi meetmeid, mis on kooskõlas nende endi seatud eesmärkidega? Kes veel peaks liikmesriike innustama neid otsuseid tegema, kui mitte meie siin, Euroopa tasandil? Ainult siis, kui saame selgust oma võlgades ja tasakaalustame rahanduse, võime kriisiohjelt üle minna majanduskasvu edendamisele. Ma ei räägi suvalisest kasvust, vaid loomulikult jätkusuutlikust ja kaasavast majanduskasvust.
See tähendab struktuurireforme, millest paljusid oleme soovitanud juba mitu aastat - reforme, mis mõjutavad kõiki struktuure, kuid mille eesmärk on langetada hindu, suurendada uute töökohtade loomise võimalusi ja võimaldada uuenduslikke toimimisviise. Ma usun tõesti, et meil on oma kodanike ees kohustus valida majanduskasv koos uute töökohtadega. Iga-aastane majanduskasvu analüüs on teeviidaks.
Seega pühendugem nüüd tõsiselt majanduspoliitika põhjalikule koordineerimisele ja tõelisele Euroopa majanduse ühisele juhtimisele kõigi meie kodanike nimel. Tänan tähelepanu eest!
(Aplaus)
Joseph Daul
fraktsiooni PPE nimel. - (FR) Austatud Euroopa Ülemkogu eesistuja, lugupeetud Euroopa Parlamendi president, austatud komisjoni president! Viimane Euroopa Ülemkogu kohtumine näitas selgelt, et euro on Euroopa integratsiooni oluline tugisammas. Selle stabiliseerimiseks ja tugevdamiseks tuleb teha kõik mis võimalik.
Meie riigipead ja valitsusjuhid on pärast seda kohtumist kinnitanud oma suurt usku Euroopa vääringusse ning asjaolu, et Eesti liitus selle aasta alguses euroalaga, on veel üks märk sellest. Ühtlasi on ta väga heaks eeskujuks nendele suurtele riikidele, kes ei suuda kriteeriumidest kinni pidada.
Sellele vaatamata ei alahinda keegi euroala majanduslike ja sotsiaalsete raskuste tõsidust Euroopa jaoks. 2011. aastal tuleb teha kõik mis võimalik, et nendele probleemidele lahendus leida ja turge rahustada. Lahendused ei tohi olla pealiskaudsed, vaid need peavad olema struktuursed. Teisisõnu tuleb luua õiged tingimused pikaajalise majanduskasvu ja tööhõive edendamiseks. Arvan, et oleme selles küsimuses ühte meelt.
Esiteks tähendab see, et riigi rahanduse olukorda tuleb parandada. Toetagem seda eesmärki jõuliselt, ärgem andkem alla! Teiseks tähendab see, et liikmesriigid peavad veelgi enam lähendama oma eelarvepoliitikat, samuti maksu- ja sotsiaalpoliitikat.
Samuti tähendab see, et me peame saavutama kiire kokkuleppe euroala päästefondi suhtes ja et sellel fondil on mõte üksnes siis, kui seda toetatakse eelarvedistsipliini käsitlevate eeskirjade range jõustamisega. Meie kodanikud peavad teadma, et riikidel, kellele nad raskes olukorras appi tulevad, on väga kindel kontroll oma rahanduse üle. Vastasel korral ei ole nad enam nõus raha välja laduma, kui ma võin nii väljenduda.
Lõpetuseks peame, nagu ma ütlesin, looma majanduskasvu ja tööhõivet soodustavad tingimused. See hõlmab ka Euroopa siseturu lõpuleviimist, suuremaid investeeringuid teadusuuringutesse ja innovatsiooni ning elukestvat haridust ja koolitust. Minu fraktsioon soovib, et üleeuroopalist tegevust eelistataks valitsustevahelisele tegevusele kõigis valdkondades, sest see on palju tõhusam ja jätkusuutlikum.
Lugupeetud ülemkogu eesistuja, ma kutsun teid üles hoolitsema selle eest, et aluslepingu reform, mis sai Euroopa Ülemkogu viimasel kohtumisel heakskiidu, viidaks lõpule nii kiiresti ja sujuvalt kui võimalik.
Arutelu eelarve üle on alles algamas. Minu fraktsioon nõuab ka edaspidi Euroopa avaliku sektori rahastamise põhjalikku läbivaatamist eelseisvatel aastatel, et tagada Euroopas taas majanduskasvu ja tööhõivet soodustavad tingimused.
Austatud komisjoni president, uurigem kõike üksikasjalikult, ärgem kartkem ning - nagu ma juba korduvalt olen öelnud - kasutagem kaht või kolme erinevat eelarvemudelit: näiteks kuidas me saame Euroopa tema praegusest seisust välja tuua 1%ga, 2%ga või 5%ga? Ressursside vähendamisega me edu ei saavuta. Kui tahame luua töökohti, on vaja rohkem Euroopa ressursse, ja see ei tähenda, et liikmesriigid peavad rohkem raha kulutama.
Austatud eesistuja Van Rompuy ja president Barroso, me ei tohi karta. Esitage meile need ettepanekud ning meie, riigipead ja valitsusjuhid ning samuti parlament, peame leidma õige lahenduse - kuid andke meile vähemalt mitu valikut.
Stephen Hughes
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud president! Euroopa Ülemkogu detsembri kohtumisel jõuti viimaks poliitilisele kokkuleppele alalise kriisilahendusmehhanismi suhtes, kuid arvestades turgude jõulujärgset reaktsiooni seoses Portugali, Hispaania ja Belgia maksejõulisust puudutavate hirmudega, peame küsima, kas seda pole mitte taas liiga vähe ja liiga hilja. Kavandatav Euroopa stabiilsusmehhanism ise tekitas finantsturgudel uusi küsimusi ja olemasolevat finantsstabiilsusmehhanismi peetakse nüüd ebapiisavaks. Järjekordselt jäeti võimalused kasutamata.
Detsembris edastas parlament nõukogule selge märguande eurovõlakirjade kohta, kuid ei nõukogult ega komisjonilt ole tulnud edasiviivat vastust. Alates 2008. aastast oleme näinud üksnes pidevat viivitamist ja liikmesriikide ja institutsioonide omavahelist vägikaikavedu ning iga kord on tulemuseks piinlikult pikaksvenitatud vastus, mis saabub aga liiga hilja ja sisaldab nõutust vähem.
Probleemi iseloomustab kõige paremini asjaolu, et praeguste majanduslike ja rahaliste katsumustega toimetulemiseks puuduvad meil lihtsalt vajalikud vahendid. Neid kas pole üldse või on need ebasobivad. Meie institutsiooniline otsustusprotsess on keeruline ja ebademokraatlik ning meie majanduspoliitika strateegia on vastuoluline ja vähetõhus.
President Barroso, finantsturud ei avalda meile survet üksnes kõrge võla- ja puudujäägitaseme tõttu. Nad teevad seda ka sellepärast, et tahavad hüvitist riski eest, mis on seotud raha laenamisega projektile, mis ei näi olevat suuteline tagasimaksetähtajani jõudma või oma eesmärki täitma.
Euroala ei hoia praegu koos mitte niivõrd selle asutajate unistus kuivõrd lihtsalt hirm alternatiivi ees, milleks on süsteemi täielik kokkuvarisemine. Kriisi lahendamise armetu läbikukkumine paneb Euroopa projekti poliitilisse ummikseisu. Milline on praegu võimalus, et muudetud aluslepingust kasvavad välja tugevamad ja demokraatlikumad institutsioonid?
Niisugustel arukatel üleskutsetel suurendada poliitilist lõimumist nagu see, mille tegi eelmisel nädalal Saksamaa keskpanga juht, ei ole mingit võimalust läbi lüüa. Austatud president Barroso, seda arvesse võttes olen ma rabatud komisjoni otsesest rünnakust sotsiaalse Euroopa vastu ja sekkumisest liikmesriikide tööturgude toimimisse, nagu tehti Iirimaa puhul. Iga-aastase majanduskasvu analüüsi puhul on tõepoolest tegemist otsese rünnakuga töötajate kaua aega tagasi kätte võideldud ning sotsiaalselt ja majanduslikult tähtsate õiguste vastu ning ka kollektiivläbirääkimiste põhimõtte vastu.
Kui Euroopa Ülemkogu selle heaks kiidab, on minu arvates tegemist halvima võimaliku strateegiaga, mis meil praeguses olukorras olla saab. See ei ole ainult majanduslik hullumeelsus, vaid Euroopa projekti jaoks üdini kahjulik.
Lugupeetud president, suured ideed võivad läbi kukkuda ja ma tunnen Euroopa projekti pärast tõepoolest muret. Ajalugu õpetab, et ebaõnnestumise võimalust eitatakse viimase minutini. Tunnistagem seda võimalust.
Kolleeg Farage noogutab. Tegevusetus, austatud eesistuja Van Rompuy ja president Barroso, mängib kaardid Nigel Farage'i ja tema liitlaste kätte. Jumala pärast, tegutsegem ometi!
Sylvie Goulard
fraktsiooni ALDE nimel. - (FR) Austatud parlamendi president, lugupeetud eesistuja Van Rompuy ja president Barroso! Ma tahaksin esitada kaks märkust eelmise aasta detsembris kokku tulnud Euroopa Ülemkogu järelduste kohta.
Esimese märkusega soovin teile meelde tuletada, et kriis avaldab liidule enneolematut mõju ühel lihtsal põhjusel: me oleme algusest peale olnud õiguslik ühendus ja sellises ühenduses on õigus eriti tähtis. Austatud president, küsimus ei ole õiguskuulekuse kahjustamises, kuid selleks, et tulla toime tõsise kriisiga, mida teie äsja avaldatud iga-aastane majanduskasvu analüüs meile meelde tuletab, vajame tegusid, mitte õigusnormide tähttähelist järgimist.
Te ütlete, et kõnealune aluslepingute muutmine on turgude rahustamiseks väga oluline. Esiteks, kui lubate mul olla pisut häbematu, siis näib mulle, et pärast Euroopa Ülemkogu oktoobrikuist kohtumist ei olnud turud eriti rahunenud. Seega olge ettevaatlikud, kui teie soov on turge rahustada. Mõelge vaid, mis juhtuks, kui see muutmine ebaõnnestuks.
Minu kodumaa on riik, mis koges läbikukkunud rahvahääletuse traumat, ilma et tal oleks olnud varuplaani. Te olite juba siis ametis, president Barroso. Mõnikord peame mõtlema, mis juhtub, kui me ütleme turgudele, et peame muutma aluslepinguid ja kõik peab olema tehtud selleks kuupäevaks, ja siis loodame, et see saab tehtud. On selge, et sellepärast valite te lihtsustatud menetluse, lootuses, et see läheb nii. Kui ei lähe, võite küll rahustada turge, kuid kindlasti mitte inimesi.
See viib mind minu teise mõtte juurde - palju kära eimillestki. Te muudate aluslepinguid õigusesätte pärast. Te ei muuda neid selleks, et anda kodanikele kauaoodatud vastuseid. Meid on siin kuus raportööri, kes me teeme tööd majanduse juhtimise paketiga, mille komisjon koostas ilma vajaduseta aluslepinguid muuta. Me nõustusime töötama vajaduseta aluslepinguid muuta, kuid poole peal öeldi meile: "Me muudame aluslepinguid.” Näib, nagu ütleksime inimestele, et me saame muuta aluslepinguid, et me saame minna kogu selle bürokraatia juures nii kaugele, kuid kui on tõeliselt vaja tegutseda, ei tee me seda ei 2020. aasta strateegia tõsiseltvõetavuse ja majanduskasvu tagamiseks ega ka inimestele töökohtade loomiseks.
Kõigele lisaks palub detsembrikuine Euroopa Ülemkogu meil tööd kiirendada. Hästi, kiirendagem tööd! Ma paluksin nõukogul oma tööd kiirendada, eesistuja Van Rompuy. Parlament on oma raportid juba esitanud. Töö kiirendamiseks on väga lihtne võimalus: te lähendate oma seisukohad meie seisukohtadele ja meie ei mõtle enam kaasotsustamisele kui menetlusele, mille kohaselt nõukogu otsustab ja parlament kohaneb selle otsusega.
Rebecca Harms
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud president ja eesistuja Van Rompuy! Minu peamine mälestus viimasest ülemkogu kohtumisest teie kokkuvõttes kajastamist ei leia ja seepärast tahaksin sellest kohtumisest esitada teistsuguse kokkuvõtte. Tänase päeva vaatenurgast on kõige tähtsam asi, mis mulle meenub, see, et Brüsselis toimunud riigipeade ja valitsusjuhtide tippkohtumise ajal langetas reitinguagentuur Moody's Iirimaa krediidireitingut.
Sel hetkel saime kõik teadlikuks, kui ebaõnnestunud on meie pingutused ohjata kriisi, millega peame endiselt tegelema. Kõik, kes võrdlevad eri riikide võlakriisi peamisi näitajaid, on tõenäoliselt üllatunud, nähes, kui edukas on olnud eurovastane spekuleerimine. Seevastu üks riik, nimelt Ameerika Ühendriigid, kelle probleemid on palju suuremad kui Portugalil või Hispaanial, jääb sõjast, mida spekulandid euro vastu peavad, täiesti puutumata. See on asjade praegune seis.
Uus aasta on alanud ja meil tuleb tegelda uute probleemidega. Me peaksime nüüd ja praegu käsitlema probleemi, mille tekkimist kohtumisel ennustasime - teisisõnu ei ole kohtumisel kokku lepitu piisav. Usutavasti oleme kõik nüüdseks aru saanud, et paljud Euroopa riigid on raskustes. Neil on suur võlakoorem, sealhulgas nii erasektori võlana kui ka valitsemissektori liiga suure võlana. Mitmed Euroopa Liidu liikmesriigid ei suuda oma probleeme ilma abita lahendada.
Milline peaks olema meie järgmine samm? Usume, et pelgalt valitsemissektori võla vähendamine, millega paljud riigid on hakanud Euroopa Liidu ja selle ühiste otsuste toel tegelema, ei ole piisav ja et need riigid viiakse taluvuse piirile. Tuleb uuesti kokku leppida, kuidas see saaks toimida tõeliselt vastuvõetaval moel. Usun, et niisugune sündmuste kulg, nagu võib täheldada näiteks Ungaris, on hoiatavaks märguandeks selle kohta, mis võib juhtuda, kui jõukuse jaotumine Euroopa Liidu riikides on liiga ebaõiglane ja lõhe liiga suur. Valitsemissektori võla vähendamise käigus peame pöörama senisest suuremat tähelepanu õiglusele.
Peale selle arvame - ma tahan seda rõhutada -, et pangandussektor tuleb ümber struktureerida. Me ei ole veendunud, et suudame õigustada võlakoorma edasist suurendamist eesmärgiga päästa selle sektori "elavad surnud”. Ma olen täiesti nõus Sylvie Goulardi sõnadega. Meil on vaja meetodit, mis võimaldab meil eurooplased uue rohelise leppe raames tulevikuks ette valmistada ja võtta selles kriisis uus suund. Ma tahan veel kord rõhutada, et Euroopa on elamiseks suurepärane koht ja meil on palju teha, et see nii ka jääks.
Timothy Kirkhope
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud president! Euroopa Ülemkogu langetas tähtsaid otsuseid kriiside tulevase juhtimise kohta, kuid ma nõustun president Barrosoga, et selle põhjustanud probleemid püsivad: need on vajadus taastada eelarvedistsipliin ja mõne liikmesriigi tahtmatus viia läbi tõsiseltvõetavaid majandusreforme.
Meile öeldi, et ühisraha kasutuselevõtmise korral ei saa liikmesriigid enam end probleemidest välja devalveerida ja peaksid selle asemel reformima oma majandust, et muuta see konkurentsivõimelisemaks. See näis küll esmapilgul ahvatlev ettepanek, kuid paljudel meist oli õigus seda mitte uskuma jääda, sest see osutuski petlikuks väljavaateks. Mõni liikmesriik suutis leida oma majanduse kunstlikuks turgutamiseks muu lahenduse, kasutades varade hinnainflatsiooni, mille põhjustas osaliselt ebasobivalt madal intressimäär ja soovimatus võtta muid korrigeerivaid meetmeid, või süstides majandusse liiga suurel hulgal laenatud avaliku sektori vahendeid, mõnel juhul sellest tuleneva eelarvepuudujäägi varjamiseks.
Kuigi me peame selle poliitika otseste tagajärgedega tegelemiseks kahtlemata lahendusi leidma ja eelarvekärped on üliolulised, peame sama palju pühenduma majandusreformi läbiviimisele: suurendama tööturu paindlikkust uute töökohtade loomiseks, avama turud ja kõrvaldama kaubandustõkked ning elavdama erasektori investeeringuid, et saaksime täita avaliku sektori kulutuste vähendamisest tuleneva tühimiku.
Majandus- ja finantskriis muutis valitsuse ulatusliku sekkumise majandusse vältimatuks, kuid me ei tohi leevendavaid meetmeid ajada segamini parandusmeetmetega. Pikaajaline lahendus ei seisne suuremas valitsemissektoris. See seisneb majanduskasvus, mida loovad konkurentsivõimelisel turul tegutsevad edukad ettevõtted ja ettevõtjad, kes suudavad pakkuda väärtust tarbijale ja luua töökohti meie kodanikele.
Sellepärast on näiteks Euroopa 2020. aasta strateegia, ühtse turu akt ja algatus "Innovatiivne liit” nii olulised ning neile tuleks pöörata väärilist tähelepanu. Panused on suured. Sel ajal kui meie oleme tegelnud vahetu kriisiga, on muud maailma riigid - millest mõne poliitilised väärtused näivad meie omadest väga erinevad - edasi rühkinud. Kui me ei välju sellest kriisist reformimeelsetena, ootab meid vältimatu suhteline allakäik, mis toob meie väärtuste edendamise ja ka meie planeedi tuleviku jaoks kaasa kõige tõsisemad tagajärjed.
Joe Higgins
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - Austatud president! Alaline finantsstabiilsusmehhanism ei ole tegelikult midagi muud kui veel üks vahend, mille abil pehmendada suurte Euroopa pankade jaoks nende hoolimatu finantsturgudel spekuleerimise tagajärgi. See on mehhanism, mille abil panna töölisklassi kuuluvad inimesed üle kogu Euroopa maksma purunenud finantssüsteemi kriisi eest ja kriisist laastatud Euroopa kapitalismi eest.
Austatud president Barroso ja eesistuja Van Rompuy, palun öelge mulle täna - sest te ei ole seda siiani teinud -, kui eetiline on panna spekulantide ja pankurite poolt Iirimaa kinnisvaraturul maha mängitud kümnetesse miljarditesse eurodesse ulatuvate erasektori halbade laenude tasumine Iirimaa rahva õlule, kellel pole selles mingit süüd. IMFi ja ELi sekkumine Iirimaal ei ole kaugeltki päästemeede, vaid vahend, millega muuta Iirimaa maksumaksjad Euroopa pankade sõltlasteks. Te hävitate meie teenused ja meie inimeste elatustaseme. Te väidate end olevat demokraadid, kuid muudate Euroopa töörahva turgude, finantsturgude orjadeks, kusjuures need turud veavad teid ninapidi.
Teie finantsstabiilsusmehhanism on turgude poolt peale sunnitud pahatahtlik relv, mis on maskeeritud millekski heaks. Meie, Iirimaa vasakpoolsed, nõuame, et enne selle vastuvõtmist korraldataks Iirimaa rahva seas referendum.
Nigel Farage
fraktsiooni EFD nimel. - Lugupeetud president! Mis sõna kasutatakse seoses euroga kõige sagedamini? Ei, see ei ole "läbikukkumine”, kuigi võiks olla. See on "stabiilsus”, kas pole? Kümme aastat tagasi ütlesid kõik, et euro toob meile stabiilsuse. Nüüd, kümme aastat hiljem, julgen väita, et see tõi kaose, ebakõla ja viletsuse miljonitele inimestele, kuid endiselt kuuleme ka täna hommikul sõna "stabiilsus”. Stabiilsus - seda nimetas president Barroso ja seda kasutas eesistuja Van Rompuy.
Me patsutame iseendale õlale, sest eelmisel nädalal õnnestus võlakirjaoksjon Portugalis, kuid tegelik olukord on selline, et Euroopa Keskpank kasutas maksumaksjate raha oma võla väljaostmiseks. Teie kinnitused, et kõik on hästi, ei ole usutavad.
Keda te enda meelest lollitate, härra Van Rompuy? Võlakirjade tulusus Portugalis suurenes eile ligikaudu 7%. Inimesed terves liidus ei toeta enam ühisraha ja Hispaania pärast ei ole lahing veel isegi alanud. Süsteem ise ebaõnnestub ja te tahate ikkagi päästefondi vahendeid kahekordistada. Te tahate isegi suurendada päästefondi ulatust, et lisaks EKPle saaksite ka teie jätkata oma võlgade väljaostmist veelgi suuremas mahus.
Te kasutate kriisi suure hoovana maksuliidu idee edendamiseks. Kui see teil õnnestub, peaksime nime muutma - Euroopa Liitu tuleks hakata nimetama võlaliiduks. Kui teie tegevus kannab vilja, jäävad lõunapoolsed riigid majandusvanglasse, kus inimeste kannatustest ei räägita, samal ajal kui põhjapoolsed riigid jäävad igavesti maksma seda hiigelarvet ja intresse, mis on nende enda majanduse jaoks liiga suured. Oleme jõudnud punkti, kus on tegelikult ükskõik, mida keegi teist ütleb. Keegi ei usu teid. Rahvas ei toeta teid. Loodan ja palvetan, et turud murravad teid.
Barry Madlener
(NL) Austatud president, lugupeetud kolleegid! President Barroso kaunitest, kuid tühjadest sõnadest suutsin välja lugeda peaasjalikult vaid ühe tõelise mõtte, nimelt selle, et rikkad liikmesriigid peavad maksma vaeste liikmesriikide eest, sest selline on asjade tegelik seis. Näib, et niisugune olukord jätkub veel mõnda aega. Me kuuleme pidevalt, et peame aitama teisi riike, kuid keegi ei ole öelnud, kuidas me seda tegelikult tegema peaksime. Asja tuum on põhimõtteliselt selles, et Hollandi kodanikud peavad oma rahakotid välja otsima ja maksma nõrkade liikmesriikide eest, kellest mõned liitusid euroalaga pettust kasutades.
President Barroso ütleb: "Valige jätkusuutlik majanduskasv.” See on tühi sõnakõlks, sest ta ei ole öelnud, kuidas me peaksime seda tegema. Mis juhtub siis, kui see ei toimi? Miks me ei tööta välja stsenaariumi, mis võimaldaks Kreeka-taolistel riikidel võtta taas kasutusele oma vääring? Näib, et see ei ole võimalik ning et te ei ole valmis sedalaadi stsenaariume välja töötama, kuigi paljud majandusteadlased usuvad, et need võiksid tegelikult väga hästi toimida ja et need võivad olla meie parim valik.
Ma jätkan majanduskasvu ja tööhõive jaoks tingimuste loomise küsimusega. Kuidas me peaksime seda käsitlema? Üldine sõnum, mida ma kuulen, on see, et selleks tuleks vähendada avaliku sektori kulutusi, ja just seda me Hollandis ka teeme. Ja mida teeb Euroopa Liit? Tänab Hollandit oma kulutuste suurendamisega. Kas te mäletate taotlust suurendada ELi eelarvet 6%? Tõenäoliselt pidid selle kinni maksma peamiselt Hollandi kodanikud, mistõttu on teie usutavus ka selles küsimuses väike.
Lühidalt on minu mõte selles, et Hollandi tasu vaeste riikide eest maksmisel on Hollandi enda majanduskasvu vähenemine. Hollandi kodanikke ähvardab 27 miljardi euro suurune risk ja see summa näib ainult kasvavat. Igal aastal maksame ELile 4,5 miljardit eurot ja suurem osa sellest suunatakse edasi nõrkadele liikmesriikidele. ELi kulutused suurenevad, kuid samal ajal peame meie tegema kärpeid ja euro väärtus järjest väheneb, mille tulemusena suurenevad ka Hollandi kodanike kulud. Austatud president, ELi ei saa usaldada.
Olle Schmidt
(Sinise kaardi küsimus Nigel Farage'ile kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.) Austatud president, alati - või vähemalt mõnikord - on Nigel Farage'it huvitav kuulata, sest tal on olemas kõik vastused ja ta esitab ise kõik küsimused.
Kuid kolleeg Farage, kas oleks olnud eelistatum 16, 17 või lausa kuni 20 eri vääringuga alternatiiv, nagu meil oli 1990. aastatel, kui naelsterling kokku kukkus? Kas see oleks Euroopa praegust olukorda parandanud? Ükski majandusteadlane ei nõustuks teiega selles küsimuses, härra Farage. Te ei saa öelda, et me elame minevikus. Me tegeleme küsimustega, mille pärast Euroopa praegu südant valutab. Te ei vasta kunagi küsimusele, kuidas praegust olukorda lahendada ja mida tulevikus teha. Te olete populist ja teil on väga lihtne kõigile oma küsimustele vastata.
Nigel Farage
Lugupeetud president, ma ütlesin tõepoolest kümme aastat tagasi, et Kreekat ja Saksamaad ei saa panna koos samasse rahaliitu ning et see ei toimiks. Kui heita pilk ajalukku, siis näete, et kui rahvad on pandud rahaliitu kokku valedel alustel ja kui valitsused arvavad, et nad on turgudest targemad, siis jäävad kaotajaks alati valitsused.
Te küsite, mis on minu lahendus praegusele olukorrale. See on ju päevselge. Kreeka, Portugal ja Iirimaa ei sobi euroala liikmeteks. Tõeliste juhtidena peaksime, s.t eesistuja Van Rompuy peaks võtma kasutusele varuplaani ning võimaldama neil riikidel pöörduda tagasi oma vääringu juurde ja viia läbi konkurentsivõimet suurendav devalveerimine, mis annaks neile riikidele võimaluse, sest oma praeguse poliitikaga me hävitame nad.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Austatud president, täna lehti lugevad inimesed saavad teada kaht asja - et me oleme riigivõla kriisis jõudnud otsustavasse punkti ja et Euroopa reageerib sellele rea eraldiseisvate sätetega, millel puudub sisemine järjepidevus.
Praegugi on meie ees Euroopa poolaastat ehk majanduse juhtimist käsitlev ettepanekute pakett, esialgne ja alaline päästestrateegia, niinimetatud eurovõlakirjad, millega katta osa riskivabaks peetavast riigivõlast, ning lisaks Euroopa Investeerimispangal põhinev tegevuskava ja konkreetsete projektide rahastamiseks mõeldud võlakirjad, mis sisalduvad komisjoni ettepanekus siseturu kohta.
Esiteks püüavad raportöörid kõike seda kombineerida ja luua terviku, lõpliku pildi, mida avalikkusele näidata. Teiseks peab see tervik olema Euroopa mudel, mille alusel ei jagata Euroopat kaheks - ärgem loogem kahel kiirusel liikuvat Euroopat - ning mis edendab võrdväärse sihikindlusega kaht eesmärki: eelarvedistsipliini - vajalikul määral - ja majanduskasvu, mis aitaks meil praegusest kriisist välja tulla.
Mul on üks märkus päästemehhanismi kohta, millele osutas nõukogu eesistuja. Oma esimeses avalduses ütles ta, et päästekavades osaleksid erasektori investorid. See põhjustas šoki ja tõi kaasa Euroopa Keskpanga presidendi protestiavalduse. Siis selgitati, nagu tegi äsja ka eesistuja Van Rompuy, et esiteks oleks see üksikjuhtumipõhine - kuid kes otsustab ja milliste kriteeriumide alusel? - ning teiseks toimuks see Rahvusvahelise Valuutafondi kriteeriumide ja põhimõtete kohaselt. Rahvusvaheline Valuutafond on sedalaadi päästekava kasutanud üksainus kord - 2003. aastal Argentina suhtes. See tekitas Argentinas kaose, millest riik ei ole siiani välja pääsenud, ja erasektori võlakirjaomanikud ei ole senini oma raha saanud.
Eurovõlakirjadega seoses on täna siin esile toodud palju tahke. Ma tahaksin lisada veel kaks. See looks sama likviidse turu nagu Ameerika Ühendriikides ning tugevdaks eurot kui reservvääringut, andes sellega keskpankadele ja riiklikele investeerimisfondidele võimaluse investeerida oma reservid siia.
Minu viimane märkus on, et seda tuleb täiendada Euroopa Investeerimispanga meetmetega ja erivõlakirjadega majanduskasvule reageerimiseks.
Pervenche Berès
(FR) Austatud president! Lugupeetud Euroopa ülemkogu eesistuja, te nõustusite juhtima ekspertide töörühma. See pandi kokku nende riikide rahandusministritest, keda ähvardas riigireitingu alandamine. Kas nemad olid võimelised olema eksperdid? President Trichet', president Barroso ja kantsler Merkeli vahelise arutelu vallutanud lahkarvamused, nagu ka turgude volatiilsus, on märk sellest, et tegemist ei olnud ekspertide töörühmaga.
Teil paluti euro kriisi ohjata. Me peame eurot majandama Euroopa kodanike, mitte spekulantide hüvanguks. Selleks nõustusite muutma aluslepingut mugavusest tingitud põhjusel, kuigi meie esimeeste konverents oli märkinud, et muutmine on tarbetu. Neid sõnu kinnitas eurorühma esimees.
Lugupeetud president, austatud eesistuja Van Rompuy, te riskite meie meelitamisega teele, mis võib pakkuda meile liiga vähe ja liiga hilja. Kord saabub aga päev, mil te vajate Euroopa Parlamendi tarkust, konvendi tarkust, et muuta aluslepingut, nii et see võimaldaks ühtlustada tulevikus maksud, luua Euroopa maksuamet, anda laene võla majandamiseks vastastikkuse põhimõttel ja tööhõive asetamiseks taas meie majanduspoliitika keskmesse.
Kui te ei taha aluslepingut muuta, haarake härjal sarvist ja kehtestage euroala jaoks suurem koostöö, et tegelda sellesse kuuluvate riikide probleemide ja vastutusega, mitte ärge laske turgudel kogu protsessi juhtida.
Martin Callanan
Austatud president! Et tegemist on Euroopa majanduse kui terviku jaoks väga tähtsa küsimusega ja kuigi minu kodumaa ei kuulu (õnneks) euroalasse, kiidan ma heaks vähemalt osa meetmetest, milles euroala ministrid kokku leppisid, eelkõige asjaolu, et euroala riigid ise peaksid oma probleemide lahendamise eest vastutama.
Samuti on mul hea meel, et nõukogu tunnistas - kuigi mõningase hilinemisega - aluslepingu artikli 122 täielikku sobimatust päästemehhanismi toetamiseks. Tegemist ei ole loodusõnnetustega ja asjaomastel liikmesriikidel oli võimalik olukorda kontrollida. Kuid võib-olla juba 2013. aastal jõustuva mehhanismi õigusliku aluse ettevalmistamisel ei tohi me unustada asjaolu, et praegu valitseb meil siiski kriis.
Mitmes liikmesriigis on olukord endiselt kriitiline: Portugali ootavad peaaegu kindlasti ees raskused, sama ähvardab tõenäoliselt ka Hispaaniat ja Belgiat. Kuid mulle valmistab eriti muret, millist mõju avaldab see loomulikule demokraatiale nendes riikides. Need riigid on tegelikkuses muutumas majanduslikeks protektoraatideks, mida juhivad Barroso, Van Rompuy ja teised. Otsustel, mida teevad nende riikide valijad esmatähtsate kulude ja praegu kohaldatava majanduspoliitika kohta, on väga väike mõju. Nad on Brüsseli ja rahvusvaheliste finantseerimisasutuste kontrolli all.
Kui me kriisist ükskord pääseme, peame kindlasti tegelema demokraatia taastamisega nendes riikides ja taastama ka nende riikide valijate tahte olla oma riikliku majanduspoliitika peremees.
Miguel Portas
(PT) Austatud president! Poliitikas on olemas mõistlikud, ekslikud ja kohatud meetmed. On mõistlik, et Euroopa annaks välja Euroopa avaliku sektori võlakirju, kuigi kantsler Merkel seda heaks ei kiida. On mõistlik, et meil oleks Euroopas võimalik kanda ühiselt osa riikide võlakohustustest, kuigi kantsler Merkel seda ei poolda. Aga kohatu on avalikuks saanud uudis, et Euroopa stabiilsusmehhanism ja Rahvusvaheline Valuutafond võivad osa kommertspankade kätte kogunenud riigivõlakirjadest jätta Portugali puhul liikmesriikidele ühiselt kanda 6% või 7% intressimääraga, samas kui needsamad pangad on rahastanud end Euroopa Keskpanga kaudu 1% intressimääraga.
Eesistuja Van Rompuy, minu küsimus kõlab järgmiselt: kui kaua peab Euroopa olema finantssektori imetegija? Kui kaua veel jätkub erasektori võla muutmine avaliku sektori võlaks? Kui kaua me sunnime Euroopa maksumaksjaid, töölisi ja pensionäre maksma kinni võlgu, mille on tekitanud meid praegu ründav erapankade sektor?
See on tegelik küsimus, mis praegu kaalul on.
Mario Borghezio
(IT) Austatud president, kallid kolleegid! Ameerika Ühendriikides võeti vastu seadus, mille kohaselt peab keskpank üksikasjalikult ütlema, milline osa 3300 miljardi USA dollari suurusest päästepaketist millistele pankadele on läinud.
Mind huvitab, kas oleks ennekuulmatu paluda teil vastu võtta samasugune läbipaistvuskriteerium, kui finants- ja pangandussektori lobitöö seda ei takista. Mõelgem selle peale, milline tulevik ootab seda vabade riikide sundliitu, mille aluseks on põhimõte, et tugevamad riigid maksavad nõrgemate riikide võlad kinni.
Kas me oleme reaalselt valmis tunnistama, et euro on vääringuna pankroti äärel? Kuidas me saame sundida nõrga majandusega riike seda kasutama? Kas tsentraliseeritud rahapoliitika on vastuvõetav riikidele, kus kasutatakse nii järsult erinevaid intressimäärasid?
President Trichet, kes on eitanud Euroopa Keskpanga maksejõuetuks muutumise ohtu, tunnistab siiski, et keskpanga kapitali suurendamise üks põhjus on krediidiriski maandamine ehk teisisõnu ostetud võlakirjade kindlustamine maksejõuetuse vastu. Samuti on aeg viia suurimate pankade puhul läbi uued stressitestid ja võtta rohkem arvesse pankade suurema riskisusega võlgu, nagu nõudis majandusminister.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Ioannis Kasoulides
Austatud president! Ülemkogu viimase kohtumise otsuste spekulantidele, meediale ja turgudele suunatud poliitiline sõnum on, et ELi liikmesriigid teevad euroala ja euro kaitsmiseks kõik mis võimalik. Olenemata sellest, mida omavahel arutatakse, mõtlevad kõik liikmesriigid sellele, kas finantsstabiilsusvahend peab kahekordistama oma kapitali ja õigust osta võlakirju või kas pärast 2013. aastat kehtiv finantsstabiilsusmehhanism hõlmab kärpimist või kohustatakse seda eurovõlakirju müüma. Küsimus on ainult ajastamises - kas, millal ja kuidas on seda vaja. Meedia ja analüütikud ei tohi tühje lootusi hellitada. EL võtab kasutusele kõik vajaliku siis, kui seda vaja on.
Finantsstabiilsusmehhanismi asjus nähakse ülemkogu otsusega ette, et mehhanism "võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik”. Väikesest liikmesriigist pärit parlamendiliikmena tahaksin paluda kinnitust, et mehhanismiga hõlmatakse ka sellised riigid nagu Malta, Küpros, Eesti või Sloveenia, sest kui mõni neist riikidest satub raskustesse, ei pruugi nende päästmine olla kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik.
Anni Podimata
(EL) Austatud president! Me peame tunnistama, et kuigi Euroopa oli nii institutsiooniliselt kui ka poliitiliselt täiesti ette valmistamata, tegi ta kriisi lahendamiseks algusest peale tõsiseid jõupingutusi. On tehtud suuri edusamme alates toetuspaketi kohaldamisest Kreeka suhtes peaaegu aasta tagasi kuni Euroopa Ülemkogu viimasel kohtumisel vastu võetud otsusteni luua alaline stabiilsusmehhanism. Kuid turgude jätkuv ja üha suurem surve, mida ei avaldata enam üksnes euroala kõige haavatavama majandusega riikidele, on tõestus sellest, et meie otsused on ühtseks reageerimiseks kiisile liiga killustatud ja ebapiisavad.
Seepärast peab Euroopa reageerima kriisile ühtselt, võtmata üle või jätmata tähelepanuta liikmesriikide ülesannet pidada oma sõna ja struktureerida oma rahandus ümber, kuid kaitstes nende riikide majandust turgude rünnakute eest ja aidates saavutada nende jõupingutustega edu.
Austatud president! Mõni päev tagasi võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni, milles kutsutakse Euroopa Komisjoni üles korraldama viivitamata eurovõlakirjade emiteerimise teostatavusuuringu.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Ilda Figueiredo
(PT) Lugupeetud president! Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa aasta on lõpule jõudnud. Kas nõukogu on saavutustest kokkuvõtte teinud? Ei ole.
Kui nõukogu oleks seda teinud, oleks ta jõudnud järeldusele, et vaesus ei ole kunagi varem nii järsult suurenenud ja et vaesuses elavate inimeste arv meie jõukas Euroopas on ületanud saja miljoni piiri. Seega suurendavad nõukogu otsused töötust, ebavõrdsust ja sotsiaalset tõrjutust edasi. Seevastu majandus- ja finantskontsernide kasumid aina kasvavad, samuti suureneb riigi võlakohustustega spekuleerimisest saadav kasu, mida toetavad Euroopa Keskpanga suunised ja nii nõukogu kui ka komisjoni poliitika.
Kas see ongi euroala eesmärk?
Haavatavama majandusega riigid kannatavad jätkuvalt surve ja väljapressimise all ning tööliste protestiavalduste ja kannatustega silmitsi seisvad valitsused otsustavad kasutada repressioone ja vägivalda ametiühingute ja tööliste vastu, nagu juhtus eile Portugalis.
Meie protesti ja viha põhjus ning meie kindel seisukoht on, et me tahame teistsugust, sotsiaalsel arengul põhinevat Euroopat, kus austatakse tööd tegevaid inimesi ja võideldakse nende õiguste eest. Uskuge mind, me seisame tööliste võitluses teie poliitika vastu nendega õlg õla kõrval.
Tunne Kelam
Austatud president, mul on hea meel öelda, et täna täitub 19. päev Eesti liitumisest euroalaga, kuid Eesti oli valmistunud selleks juba ELiga ühinemisest alates. Isegi Eesti euromündi kujunduse kiitis rahvas hääletusel heaks juba kuus aastat tagasi. Kuid euroalaga liitumine ei ole lihtsalt riigi valiku küsimus. See on rohkem seotud solidaarsuse, ühise vastutuse võtmise ja aktiivse osalemisega kogu maailmajao stabiilsuse tagamises.
Majanduskriisi ajal on muutunud tähtsamaks moraalsed ja eetilised väärtused. Näeme, et majanduslik potentsiaal ei ole piisav. Oluline on see, kas võime uskuda, et riik on nõus ja suuteline täitma õigel ajal oma kohustusi ja viima läbi tõsiseid struktuurireforme.
Mulle tegi heameelt, et ülemkogu jõudis Euroopa stabiilsusmehhanismis kokkuleppele, kuid majanduskasvu ja stabiilsuse saavutamiseks oleks kõigepealt mõttekas viia lõplikult ellu ühtne turg, eelkõige Euroopa digitaalne ühtne turg. See tuleks lisada Euroopa ühtse turu tegevuskavasse, samuti Euroopa digitaalsesse tegevuskavasse.
See võib olla tõeline võimalus suurendada Euroopa üleilmset konkurentsivõimet. Euroopa kodanikud ootavad meilt ärivõimaluste lihtsustamist digitaalvaldkonnas, kus sellised toimingud nagu elektroonilised maksed ja e-identifitseerimine peaksid olema sidusad ja mõistetavad. Digitaalne ühtne turg nõuab ka sihikindlat tegutsemist teenuste turu arendamise nimel.
Jean-Pierre Audy
(FR) Austatud parlamendi president, lugupeetud Euroopa Ülemkogu eesistuja ja komisjoni president! Ma tahan esitada kaks mõtet.
Esimene käsitleb alalise kriisiohjemehhanismi ulatust. Riigid, kes ei kuulu euroalasse, on tegelikult jaotatud kahte rühma: Ühendkuningriik ja Rootsi, kes ei ole kohustatud eurot kasutusele võtma, ja ülejäänud riigid, keda koos euroala riikidega on 25. Minu ettepanek on, et eurot kasutavatele riikidele peaks mehhanismi raames saama osaks erikohtlemine. Praegu ei ole see nii sätestatud.
Teiseks tahan juhtida teie tähelepanu riikide parlamentidele. Riikide parlamendid ei ole lihtsustatud menetlusega hõlmatud, kui tegemist ei ole ratifitseerimismenetlusega. Teen ettepaneku kaasata riikide parlamendid konsultatsiooniprotsessi vabatahtlikkuse alusel, sest tekib küsimus, kes teostab poliitilist kontrolli tulevase mehhanismi üle. Kas see on Euroopa Parlament või riikide parlamendid? Et aga euroalal puudub parlamentaarne mõõde, ei ole teada, kuidas toimub poliitiline kontroll kõnealuse mehhanismi üle. See on minu küsimus teile.
Roberto Gualtieri
(IT) Austatud president, lugupeetud Euroopa Ülemkogu eesistuja, kallid kolleegid! Ma näen artikli 136 kavandatava muutmise juures kaht suurt probleemi. Esimene on institutsiooniline, teine poliitiline.
Institutsiooniline probleem on see, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 kohaselt on nende liikmesriikide rahapoliitika, mille rahaühik on euro, liidu ainupädevuses, kuid artiklis 2 on sätestatud, et liikmesriigid võivad teostada ainupädevust liidu volitusel. On raske aru saada, miks on aluslepingus selgelt sätestatud õigusnormi kohaldamiseks vaja aluslepingut reformida.
Poliitiline probleem seisneb selles, et valides artikli 2 või artiklite 352 ja 136 kasutamise asemel aluslepingu reformimise, paneme Euroopa stabiilsusmehhanismi ja sellest tulenevalt ka euro tuleviku sõltuma 27 ratifitseerimisprotsessist.
Kas saadakse aru, et kui kõigest üks neist 27 ratifitseerimisprotsessist läbi kukub, oleks raske leida euro jaoks varuplaani? Kas Euroopa Ülemkogu mõistab, et seda teed minnes seame euro tuleviku suurde ohtu?
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Austatud president, eesistuja Van Rompuy, president Barroso! Euro stabiilsus ja kriisiohjemehhanismi loomine on meie kõige tähtsamad ülesanded, mille abil soodustada majanduskasvu, mis loob uusi töökohti ja vähendab samal ajal liikmesriikide riigivõlga. Sellega nõustuvad kõik liikmesriigid. Nende ülesannete lõpuleviimine ei tohiks meid siiski panna selliste strateegiliste küsimuste nagu uuendustegevuse arutamist edasi lükkama, nagu detsembris juba juhtus. Veebruaris toimuval järgmisel tippkohtumisel on sobiv teha strateegilised otsused oluliste küsimuste, näiteks energeetika kohta. Eesistujariik Ungari on alustanud energeetikaalase tippkohtumise ettevalmistamist. Kõige tähtsamad eeskirjad pandi paika juba eelmisel aastal. Jõustus maagaasi tarnekindlust käsitlev määrus. Austatud president, palun andke mulle meelerahu selles, et euroala stabiilsusega seotud mureküsimused ei jäta varju energeetikaalase tippkohtumise teemat.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Austatud president! Nagu teate, on USA valitsus teist korda praeguse laenukriisi ajal sunnitud järsult sekkuma, et toetada kaht suurt kokkuvarisenud panka ja kindlustusettevõtet ING. Seega on ta finantsabina süstinud oma pangandussüsteemi 700 miljardit USA dollarit. Nendest meetmetest olenemata vajas USA majandus veel abi ja hiljuti andis valitsus kokkuhoiule mõtlemata täiendavad 600 miljardit dollarit majanduse langusest väljatoomiseks. On selge, et Ameerika Ühendriigid trükivad raha juurde.
Erinevalt USA majandusest on euroala jäänud kindlaks eelarvedistsipliini põhimõttele ja rangelt kontrollitud rahapoliitikale, jättes seega erinevatele spekuleerimisega tegelejatele ruumi spekuleerida survele altimate riikide arvel. Lugupeetud president, teen ettepaneku kaaluda euroala suhtes kvantitatiivset leevendamist. See võib osutuda Kolumbuse munaks.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Austatud president! Võib julgelt väita, et Euroopa kohal ripub kaheteraline Damoklese mõõk ehk majanduskriis ja jõudu koguv natsionalism ning need on üksteisega seotud.
Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni esindav Stephen Hughes küsis, kas Euroopat hoiavad praegu koos asutajate unistused või hirm liidu kokkukukkumise ees. Kahjuks on hirm kokkuvarisemise ees praegu ülekaalus. Seepärast loodan, et komisjon näitab üles suuremat otsustavust sotsiaalse Euroopaga seonduvates küsimustes. On väga imelik, et ta neis küsimustes järele annab. Enam pole asi selles, kas poliitikat juhivad turud või poliitikud, vaid et poliitika on suundumas tänavatele. Ees terendavad meeleavaldused ning poliitika liigub mitmesuguste äärmuslike rühmituste ja äärmusparempoolsete kätte. Seepärast peaks komisjon seadma sotsiaalset Euroopat puudutavad küsimused esikohale, kuid kahjuks ei toimu mitte midagi.
Seán Kelly
Austatud president! Erinevalt paljudest kaaskõnelejatest tahan mina tänada eesistuja Van Rompuyd ja president Barrosot vähemalt selle eest, et nad on tegutsenud praeguses kriisis ennetavalt ja kehtestanud meetmeid, mis on tulevikus loodetavasti edukad. Praegu ei saa me nende meetmete edus kindlad olla. Kui need osutuvad edukateks, nähakse meestes kangelasi. Kui ei, tembeldatakse nad kurikaelteks, kuid tunnustagem neid, kui nad seda väärivad. Loodetavasti tagab järelevalvestruktuur, et praeguse olukorra tinginud vigu tulevikus ei korrata.
Oma kodumaa kohta pean ütlema, et kahjuks pidime kasutama päästemehhanismi ning et see olukord oli põhjustatud suuresti meie pankade vastutustundetust käitumisest ja halvast juhtimisest. Mõne kuu pärast on meil uus valitsus ja loodetavasti tagab see poliitilise stabiilsuse. Ma tahan siiski pöörduda eesistuja Van Rompuy ja president Barroso poole üleskutsega, et nad püüaksid vähendada päästekava praegust intressimäära, sest see on liiga kõrge ja võib riigi halvata.
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Austatud parlamendi president! Esiteks tahan märkida, et tänane arutelu näitas nii kriisi tõsidust kui ka vastuste leidmise keerukust. Tahan teile öelda - kusjuures Euroopa ideaalide ja vajadusega leida kogu Euroopat hõlmav lahendus nõustub ilmselgelt suur enamus -, et me ei peaks laskma mõnel vähetähtsal erinevusel end lõhestada.
Nagu mõni teie hulgast märkis, on Euroopa lõimumine praegu tõesti proovile pandud, mõnikord ka ohtu seatud. Tänane arutelu näitas, et see oht on olemas. Ma kuulsin mõningaid kommentaare, natsionalistlikke ja eelarvamusterohkeid märkusi, mida ma ei ole ausalt öeldes harjunud Euroopa Parlamendis kuulma.
Need olid küll vähemuses, kuid need märkused tehti, püüdes süvendada niinimetatud rikaste ja vaeste eurooplaste vahelist eraldusjoont. Ja neilt, kes esitasid need Euroopa solidaarsuse vastased märkused, mis mulle hämmastust tõid ja millega püüti suurendada lõhet rikaste ja vaeste vahel, tahan ma küsida: kus te olite siis, kui Euroopa rahastas pärast sõda teie põllumajandustootjaid, et toita teie rahvast? Kus te olite, kui Euroopa rahastas teie infrastruktuuri teie kodumaa arengu ja konkurentsivõime huvides? Kus te olite siis, kui Euroopa lõi siseturu teie teenuste ja toodete müümiseks? Kus te olite siis, kui Euroopa oli pärast sõda teie kodumaa jõukuse ja majanduskasvu hälliks?
Sellised Euroopa ühtsuse vastased avaldused saavad tekkida ainult isekatest, lühinägelikest ja kitsarinnalistest vaadetest. Arvan, et see on tõsine probleem. Mitmed teist on seda rõhutanud. Pöördun üleskutsega kõigi nende poole, kes jagavad Euroopa ideaali: me peaksime püüdma ühiselt leida igakülgse lahenduse küsimusele, mis - nagu me tõsiseks jäädes peame tunnistama - nõuab üksmeele saavutamist. Mõnikord ei ole see meie 27liikmelises Euroopa Liidus lihtne, võttes arvesse nüüdseks juba 17liikmelist euroala - ning mul on väga hea meel tervitada uut liiget Eestit - ja otsustusprotsessi, mis ei ole alati kõige lihtsam, osaliselt sellepärast, et liit põhineb demokraatia põhimõttel. Meil on lisaks Euroopa institutsioonidele ka 27 demokraatlikku riiki.
Meie ees seisab ülimalt raske ülesanne. Seepärast tahan pöörduda kõigi nende poole, kes jagavad Euroopa ideaali: ärgem laskem endi tähelepanu kõrvale juhtida mõnel poliitilisest suunitlusest tingitud erinevusel.
Lugupeetud Stephen Hughes, ma austan väga teie muret sotsiaalse Euroopa pärast, kuid olgem täiesti ausad. Milline on parim viis toetada selliseid valitsusi nagu Kreeka, Hispaania ja Portugali valitsus, mida juhivad meie poliitikute pere väga auväärsed liikmed? Kas tuleks toetada reforme, mida nad julgelt läbi viivad, või lihtsalt öelda, et need reformid on Euroopa väärtustega vastuolus?
Euroopa vajab struktuurireforme, sealhulgas tööhõivesektoris. Selline on tegelik olukord. Kui te küsite peaminister Papandreoult, peaminister Zapaterolt ja peaminister Sócrateselt, siis just seda nad teevadki, või on neil kavas minna reformidega isegi kaugemale. Usun, et parim viis toetada kartmatuid jõupingutusi, mida me kõik püüame Euroopa eri paigus teha, on rääkida tõtt.
Praeguses konkureerivas maailmas, kus avaldavad survet mõned rohkem areneva turumajandusega riigid, peame valima: kas kohaneme või seame oma sotsiaalse turumajanduse ohtu. Meil on seda vaja. Usun, et teeme seda töötajate õigusi kahtluse alla seadmata. Ma tahan veel kord - vastan teile hetke pärast, ma ei ole teie küsimust unustanud - öelda, et minu arvates on väga oluline austada sotsiaaldialoogi põhimõtteid. Ma ütlesin seda eile ja kordan seda täna. Kuid kui jätta eelarve konsolideerimata ja sotsiaalvaldkonna reformid läbi viimata, ei ole meil kindlustunnet ja ilma kindlustundeta ei ole meil majanduskasvu. Ilma majanduskasvuta ei saa me oma kodanike tööhõivet tagada.
Iirimaalt pärit auväärsele Euroopa Parlamendi liikmele, kelle küsimus hõlmas vihjet, et Iirimaa probleemid põhjustas Euroopa, lubage mul öelda järgmist: Iirimaa probleemid põhjustas mõne Iiri institutsiooni vastutustundetu finantskäitumine ja turujärelevalve puudumine Iirimaal. Euroopast on nüüd saanud lahenduse osa, ta püüab Iirimaad toetada. Euroopa ei tinginud seda vastutustundetut eelarveolukorda ja sellist vastutustundetut finantskäitumist.
Euroopa püüab Iirimaad toetada, sest on oluline teada, kellel lasub vastutus. Meile, kes me usume Euroopa ideaalidesse - ja me oleme selges enamuses -, on seepärast tähtis, et suudaksime leida võimalikult suurel määral ühise lahenduse.
Mõned teie hulgast soovisid teise asjana teada, millised on ambitsioonid. Lubage mul komisjoni seisukohta veel kord selgitada. Meie kõige sügavam soov on leida terviklik lahendus. Sellepärast on komisjon valmis mõningaid teie pakutud meetmeid toetama. Olukord on aga hetkel selline, et meie arvates on praeguse kriisi ja turu ebastabiilsuse tingimustes ääretult oluline toetada liikmesriikide üksmeele saavutamist. Kriisiga toimetuleku teel ilmnesidki siin mõningad erimeelsused.
Te teate, milline oli komisjoni seisukoht aluslepingu muutmise küsimuses. Me ütlesime algusest peale, et meie arvates on võimalik luua alaline mehhanism aluslepingut muutmata. Kuid vähemalt üks Euroopa Liidu liikmesriik väitis kindlalt, et aluslepingut on vaja muuta. Neis küsimustes on vaja ühehäälsust. Et me usume alalise stabiilsusmehhanismi vajalikkusesse, toetas komisjon konstruktiivselt aluslepingu kõnealust piiratud määral muutmist. Seepärast leian, et oleks väga vale nüüd selles küsimuses eriarvamusele jääda, sest meie eesmärk on stabiilsust suurendada. Minu arvates on oluline, et jõuaksime aluslepingu piiratud määral muutmises kokkuleppele.
Mõni meist sooviks edasi liikuda. Mina isiklikult tahaksin ühenduse lähenemisviisi veelgi struktureerida ja süvendada. Kuid praegusel erilisel ajal peame olema vastutustundlikud ja püüdma leida kõige võimalusterohkema suurima ühise nimetaja, mitte kõige väiksema ühise nimetaja. Seepärast tahan veel kord märkida, et mõni esitatud ettepanek on tõesti iseenesest väga huvipakkuv, kuid nende suhtes ei ole praegu võimalik vajalikku üksmeelt saavutada, ja komisjon peab väga hoolikalt mõtlema, kuidas ta sellise üksmeele saavutamist toetab.
Peale selle arvan, et oma osa peavad andma kõik. Mulle ei meeldi rikaste ja vaeste, uute ja vanade või keskuse ja äärealade eristamine. Euroopas on kõigil riikidel täpselt ühesugune väärikus ja mõningate liikmesriikide diskrimineerimise idee on Euroopa projekti jaoks tegelikult väga ohtlik. Niisiis, kuidas me peaksime seda tegema? Me peaksime paluma kõigil haavatavamas olukorras olevatel liikmesriikidel teha kõik mis nende võimuses, et taastada usaldus oma majanduse vastu asjakohase makromajandusliku stabiilsuse, eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide kaudu. See on praegu eluliselt tähtis. Me ei aita neid, kui soovitame neil seda teed vältida - sellest neile tulu ei tõuse.
Samal ajal peaksid ka paremas olukorras olevad riigid näitama üles solidaarsust abi vajavate riikidega. Minu arvates on väga tähtis, et me reageeriksime euroala stabiilsuse tagamiseks otsustavalt, et oleksime künkast üle, mitte selle taga, kus me mõnikord varem oleme olnud, et me leiaksime üldise lahenduse, mille abil taastada usaldus euroala sihikindluse ja Euroopa Liidu kui terviku vastu. Selleks ei piisa avaldustest, tuleb tegutseda. See on tähtis, see on usaldusväärsuse küsimus. Avaldused on olulised, kuid nendest ei piisa. Tähtis on tegutseda ning me kõik koos peame pühenduma euroala ja Euroopa Liidu tugevamale juhtimisele. Seda paluvad meilt tõepoolest ka turud.
Küsimus on mõistmises, kuidas me saame otsuseid vastu võtta ja neid ellu viia. Seega on meil euroalal vaja tugevamat juhtimist, meil on vaja majanduspoliitika suuremat koordineerimist terves Euroopa Liidus ning me kõik peaksime jääma truuks solidaarsuse ja vastutustundliku käitumise põhimõtetele. See ei ole kõigest vastutuse küsimus, see on solidaarsuse küsimus. See ei ole kõigest solidaarsuse küsimus, see on ka vastutuse küsimus. Ainult nii saavutame stabiilsuse ja stabiilsus on meie tulevase jõukuse alus.
Herman Van Rompuy
Euroopa Ülemkogu eesistuja. - (FR) Austatud president, lugupeetud parlamendisaadikud! Ma tahan alustada mõne positiivse tõigaga. Ma vabandan, et paistan aeg-ajalt positiivne.
Esiteks on majanduskasv praegu palju kiirem, kui me mõni nädal või kuu tagasi arvasime. Mõnes riigis väheneb tööpuudus. Kes oleks seda 2008. või 2009. aastal arvanud? Euroopa Liidus üldiselt suureneb tööhõive viimase 70 aasta suurima kriisi järel alates aastatest 2010-2011 taas. Ma ütlen veel kord, et mõni kuu tagasi ei osanud me seda oodata, kuid see juhtub siiski.
Teiseks on kriis muidugi olemas, kuid meie ühisraha - 27 riigi ühine vääring - on stabiilne, sest selle vahetuskurss USA dollari suhtes on praegu 1,30. Kunagi oli see 0,85. Siis ei öelnud keegi, et euro on ohus. Teiste maailmajagude ja muude tähtsamate vääringutega võrreldes on meil stabiilne maksebilanss ning teiste suurte riikidega võrreldes on meie eelarvepuudujääk ligikaudu poole väiksem. See selgitab, miks püsib euro kõigist meie probleemidest olenemata stabiilne. Ma tahtsin seda enne järgmiste punktide juurde asumist rõhutada.
On selge, et me oleme täiesti teadlikud vajadusest edasi pingutada, kuid peame meeles pidama - nagu ma märkisin ka eelmise siinviibimise ajal -, et euroala sisenes kriisi, mis on tegelikult rohkem euroala kui euro kriis, ilma sobivate vahenditeta. Me pidime need käigu pealt välja töötama. See on ühine ülesanne, kuid samas selgitab, miks me ei edenenud nii kiiresti, kui oleks esialgu võinud eeldada, või nii kiiresti, kui asjaolud nõudsid.
Meil ei olnud aga midagi. Oli olemas stabiilsuse ja kasvu pakt, mida ei järgitud. Puudus makromajanduslik järelevalve. Puudus kriisiohjemehhanism, olgu ajutine või alaline, ja polnud tugevaid institutsioone, kes oleksid teostanud finantsjärelevalvet. Me pidime kõik jooksvalt ja kriisi keerises välja mõtlema. See on ühine ülesanne. Keegi teist ütles, et seda on liiga vähe ja liiga hilja. Asjaolu, et meil oli väga vähe vahendeid või puudusid need üldse, selgitab, miks me ei ole olukorras, kus meetmeid on liiga vähe ja need võeti liiga hilja, vaid olukorras, kus me edeneme samm-sammult. See on vääriline selgitus.
Teise punktina tahan märkida, et mõni teist ütles: jah, aga turgudel toimuvat hinnates võib väita, et kriisi ei ole suudetud ohjata. Samal ajal ütlevad teised - mõnikord ka samad inimesed - järgmise asjana, et me ei või lasta turgudel endale tegevust ette kirjutada. Olgu tegemist ühe või teise argumendiga, kuid need ei ole alati väga hästi kooskõlas.
Võetavate meetmete kohta võib loomulikult öelda, et mitte ainult raskustesse sattunud liikmesriikides, vaid kõigis tuleb läbi viia reforme, mille tulemusena saaks vabastada tööhõive- ja majanduskasvu potentsiaali. Kahtlemata on reformid sageli valulikud. Kahtlemata seisab ees väga suur töö, et see, mida inimestelt nõutakse, jaguneks õiglaselt.
Tuletan teile siiski meelde, et nii mõnigi suur riik, kes praegu majanduskriisist kiiremini välja tuleb, võttis meetmeid neli, viis, isegi kuus aastat tagasi. Need olid karmid riigisisesed meetmed, millele oli siis väga suur ühiskondlik vastuseis. Kuid need meetmed aitasid suurendada majanduskasvu ja tööhõivet. Meil tuleb rasked ajad üle elada, kuid peame tegema rohkem tööd koormuse ühtlasema jaotamise nimel. Meie liidul on sisukaid näiteid sellest, et see on õige mõtteviis.
Reformid on vajalikud liikmesriikide tasandil ja reformid on kahtlemata vajalikud liidu tasandil, eelkõige euroalal. Just seepärast on väga oluline võtta võimalikult kiiresti kasutusele rakkerühmas kokku lepitud majanduse juhtimine, mida arutati komisjoni poolt Euroopa Parlamendile esitatud kuue ettepaneku alusel, ja saavutada kokkulepe kõigi kaasotsustamismenetluse osaliste vahel. See on väga kiireloomuline ülesanne.
Seda tuleb teha, kui tahame majanduskasvu ühtlustamisega ja majanduspoliitikaga euroala raames veel kaugemale minna. Kui meil on võimalik saavutada see euroala riikide vaheliste kokkulepetega, ei pea me mitte üksnes sellele mõtlema, vaid töötama selle nimel, et saavutada tulemus järgmiste nädalate ja kuude jooksul. Võib-olla peame minema euroalal siiski kaugemale sellest, mis rakkerühmas komisjoni ettepaneku põhjal kokku lepiti, sest ühisraha puhul on tegelikult suurem vajadus ühise majanduspoliitika ja kõigi euroala liikmete samaaegse majandusarengu järele.
Kas struktuurne majanduskasv on unustatud? Ei. Seepärast jõudsime märtsis, kriisi südames, kokkuleppele Euroopa 2020. aasta strateegia suhtes. Seepärast arutame mõne päeva pärast, veebruaris toimuval ülemkogu kohtumisel innovatsiooni ja energiapoliitikat. Kõikide kriisi pealesunnitud probleemidega tegeldes ei tohi me unustada majanduskasvu ja tööhõive pikaajalisi ja struktuurilisi väljavaateid. Peale selle teeme väga lühikese aja jooksul ettevalmistusi 2010. aastal kriisist pääsemiseks vastu võetud vahendite täiustamiseks.
On olemas tegevuskava - kindel tegevuskava. Kas me saaksime tegutseda kiiremini? Saaksime küll. Nagu ma ütlesin, oli meie ees kaks takistust. Esimene tulenes asjaolust, et pidime kõik käigu pealt välja töötama, ja teine on seotud vajadusega saavutada üksmeel 27 liikmesriigi, meie 27 demokraatliku riigi vahel, sest me elame demokraatlikus ühiskonnas.
Lugupeetud kuulajad, Euroopa projekti toetajad on parlamendis suures ülekaalus. Püüdkem üksteist mitte hakata üle trumpama selles, kes on kõige Euroopa-meelsem. Usun, et lõhe Euroopa Liidu toetajate ja vastaste vahel suureneb, kuid kõigist meie probleemidest olenemata on oluline hoida õiget kurssi, säilitada eesmärk ja tegutseda sihikindlalt. See on palju tähtsam kui iga eraldi tehtud edusamm. Nagu Euroopa Ülemkogu detsembri kohtumisel mitu korda rõhutati, on peamine ühine tahe edendada Euroopa projekti ühes ja samas suunas.
Me saavutame eesmärgi järk-järgult edasi liikudes. Olen veendunud, et meie suund on õige. Olen veendunud, et on olemas ühine tahe. Olen veendunud, et meid saadab lõpuks edu.
(Aplaus)
President
Lugupeetud eesistuja, tänan teid aruande eest. Euroopa Ülemkogu järgmine kohtumine toimub 4. veebruaril, misjärel, samuti veebruaris, esitab eesistuja Van Rompuy järgmise aruande.
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Bastiaan Belder
kirjalikult. - (NL) Euroopa Ülemkogul on kavas luua euroala jaoks alaline hädaabifond. See võib osutuda vajalikuks, kui tahame taastada finantsturgude usalduse euroala nõrkade riikide emiteeritud võlakirjade vastu. See tõstatab siiski ka küsimusi meie majandus- ja rahaliidu aluste kohta. Need, kellele tehti ülesandeks kõnealune fond luua, ei näi olevat kindlad, et liikmesriikide eelarved on koostatud usaldusväärselt või et liikmesriigid järgivad stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirju. Oleksin soovinud, et Euroopa Ülemkogu oleks käsitlenud rohkem euroala riikide suuri erinevusi, sealhulgas liikmesriikide erinevat konkurentsiolukorda.
Kas rahaliidus on erinevused nii suured, et ühtse intressimäära kehtestamine ei ole võimalik? Või kas on olemas asjakohased lahendused liikmesriikide erineva konkurentsiolukorra ning eelarve- ja sotsiaal-majandusliku struktuuri jaoks?
Nii peaks kõigi ajutise hädaabifondi jaoks esitatud lisatagatistega kaasnema euroala nõrkade riikide võetud konkreetsed kohustused ning edukad eelarvekärped ja struktuurireformid. Soovin nõukogus kokku tulevatele liikmesriikidele tarkust selle küsimusega tegelemisel. Meie eesmärk peaks olema kokkulepete järgimine ja hoolitsemine selle eest, et me ei laseks asjadel jälle nii kaugele areneda. Seepärast lasub liikmesriikidel ja Euroopa Komisjonil suur vastutus.
João Ferreira
kirjalikult. - (PT) Euroopa kapitalistliku lõimumise laad ja eesmärgid saavad selgemaks sedamööda, kuidas kapitalismi kriisi jäljed ELis suurenevad. See halvendab mitme liikmesriigi majanduslikku ja sotsiaalset olukorda ja suurendab tasakaalustamatust. Euroopa Ülemkogu viimane kohtumine näitas seda taas selgelt. Ühegi sõnaga ei mainitud ELi sotsiaalset olukorda, töötust, vaesust ja sotsiaalset tõrjutust, mis vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa aastaks nimetatud 2010. aastal suurenesid. Ühegi sõnaga ei mainitud selle kõige põhjusi. Ühtegi sõna ei räägitud finantstehingute maksustamisest või maksuparadiiside kaotamisest. Nüüd tehakse ettepanekuid muuta aluslepingut, mis pidi terve põlvkonna vastu pidama, lihtsustatud menetluse korras, nagu seda nõudsid ELi jõud, et luua mehhanism, mis tagab nende arvates "täieliku kooskõla IMFi põhimõtetega”. Tulevikus tahavad nad veelgi pingutada ahelaid selliste riikide ümber nagu Portugal, muutes nad ELi innukal kaasabil finantskapitaliga seotud alandava surve, väljapressimise ja ähvarduste sihtmärgiks. Kõik see toimub kõrvuti niinimetatud majanduse juhtimise ja nõutavate struktuurireformidega seotud antisotsiaalsete ja demokraatiavastaste meetmete laiendamisega.
Niki Tzavela
kirjalikult. - (EL) Oma hiljuti avaldatud raamatus ütleb Ühendkuningriigi endine peaminister Gordon Brown, et Kreeka majanduskriisi käsitlevate otsuste vastuvõtmisel ELi põhjustatud viivituste tulemusena suurenes Kreeka laenuvajadus 90 miljardini. Saksamaa venitamistaktika seoses laenufondi suurendamise ja ümberstruktureerimise menetluse kiirendamisega avaldab Kreekale ja Iirimaale edasikanduvat majanduslikku mõju. Ma küsin komisjonilt: millega hüvitatakse ELi liikmetele nõukogu viimaste otsustega põhjustatud kahju? Kas komisjon aitab Kreekal välja selgitada, miks on tema võlg pärast Kreeka kriisi väljakuulutamist suurenenud?
(Istung katkestati mõneks hetkeks.)
