Europeiska rådets möte den 21-22 juni 2007 - Tyska ordförandeskapets verksamhetshalvår (fortsättning på debatten)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är fortsatt gemensam debatt om
Europeiska rådets rapport och kommissionens uttalande: Europeiska rådets sammanträde den 21-22 juni 2007, och
rådets uttalande: verksamhetsberättelse för det tyska ordförandeskapet.
Werner Langen
(DE) Herr talman, fru ordförande, mina damer och herrar! Dagens debatt visar just hur mäktig Europatanken är och i hur hög grad den förenar oss i kristider, också över partigränserna, och ger oss styrkan att säga det som behöver sägas. Jag är kristdemokrat, men jag vill framföra mitt fulla stöd för det som min kollega, socialdemokraten Martin Schulz, sa. Jag ställer mig bakom varenda mening. Som tysk minns jag det sista anförande som den franske presidenten François Mitterrand höll här i parlamentet 1995. Han sa: nationalism leder till krig. Detta är EU:s styrka, som vi måste bevara vad som än händer: ett EU som värnar om fred, välstånd och social trygghet.
Framför allt vill jag dock tacka rådets ordförandeskap och er personligen, fru Merkel. Ni hade en monumental uppgift och ni lyckades. Allt vi hoppades på har inte blivit verklighet, men substansen i förslagen har bibehållits både i klimat- och energipolitiken och i fråga om reformfördraget. Ni har lyckats med att utöka parlamentets rättigheter, se till att gemenskapslagstiftningen fortsätter att ha företräde, öka subsidiariteten på många områden, klargöra ansvarsfördelningen och mycket annat. Det har ställts frågor om konkurrensprincipen. Vi måste titta närmare på konsekvenserna.
På det hela taget anser jag att det tyska ordförandeskapet har varit framgångsrikt på de två viktigaste punkterna: det har lyckats förverkliga många initiativ i det pågående programmet, och det har samarbetat med Europaparlamentet på ett exemplariskt sätt. Också för detta vill jag tacka er personligen, fru Merkel, tillsammans med alla ledamöterna i den tyska regeringen och den tyska representationen.
(Applåder)
Enrique Barón Crespo
(DE) Herr talman, fru rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Bra gjort, fru Merkel, hjärtliga gratulationer! Ni har fullgjort ert uppdrag som rådets ordförande. Europaparlamentet hade bett er att sammankalla en regeringskonferens och att återuppta Europeiska unionens resa mot en konstitution, en resa som har gett oss fred och välstånd som nu är en modell för demokrati och solidaritet i en globaliserad värld. Efter en två år lång period av eftertanke ansåg större delen av staterna och medborgarna att vi skulle gå vidare och utforma EU:s framtid. Trots många upphävanden, som jag hoppas inte kommer att störa sammanhållningen i EU, har vi hjälpt dem som hade problem med fördraget.
Nu måste vi ge det här reformfördraget ett mandat, och vi anser att det är av godo. Det innehåller ett klart åtagande för EU:s principer, värden och mål. Enligt min mening bör den bindande naturen hos stadgan om grundläggande rättigheter läggas in i fördraget omedelbart efter ingressen. Den utökade användningen av medbeslutande och omröstningar med kvalificerad majoritet är också positiva aspekter.
Icke desto mindre beklagar jag att tydligheten och öppenheten har minskat. Symbolerna, flaggan och hymnen, vittnar också om den glädje och frihet i Europa som Beethoven och Schiller betonade.
Jag kan försäkra er om att vi kommer att fortsätta att använda dessa symboler och värdera dem högt med genuin stolthet.
Fru ordförande! Med den övertygelsen kommer vi nu under regeringskonferensen att arbeta tillsammans med de nationella parlamenten och civilsamhället för att förstärka Europeiska unionen konstitutionellt.
Vi kommer att fortsätta att kämpa med detta, som Walter Hallstein beskrev som constructio continua, och som Jean Monnet kallade ”steg för steg”. Och som sherpas bestiger vi Himalaya steg för steg.
Talmannen
Tack så hemskt mycket, herr Barón Crespo.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Fru ordförande, herr talman! Mina uppriktiga gratulationer till ert utmärkta arbete, fru kansler. Ni har nått ett mycket gott resultat, ni har infriat förväntningarna. Detta är ingen stor överraskning för de tyska liberalerna, för redan före valet till Bundestag var vi övertygade om att ni skulle bli en bra ledare. Jag säger det bara för Martin Schulz skull, eftersom han sa det i så översvallande ordalag i dag, men bättre sent än aldrig.
Innan det tyska ordförandeskapet började hade de fria demokraterna i Europaparlamentet uppmanat den federala regeringen, som vid den tidpunkten fortfarande var mycket tveksam, till att sätta upp ett ambitiöst mål i fråga om konstitutionsfördraget. Därför är vi glada över att vi när ert ordförandeskap slutar inte bara har en tidtabell, utan att vi också har kommit överens om innehållet. Men det pris vi var tvungna att betala för detta är oerhört högt. Namn har ändrats, tidsperioder har förlängts och undantag har beviljats. I synnerhet i fråga om stadgan om grundläggande rättigheter är detta en verklig katastrof. Det så kallade reformfördraget är mer komplicerat och mindre lättillgängligt. En minoritet har fått sin vilja igenom på majoritetens bekostnad och Europatanken har därigenom fått sig en rejäl törn.
Det är nu en öppen fråga om huruvida de beslut som fattades i Bryssel mitt i natten verkligen kommer att genomföras. Det finns inga garantier för detta. Först måste regeringskonferensen sammanträda och sedan kommer det inte att hända någonting förrän ratifikationerna börjar i de 27 länderna. Så allt är fortfarande öppet. Resultatet av det tyska ordförandeskapet ger således en ganska realistisk bild av den aktuella stämningen i EU. Det är inte uruselt, men det är inte heller någonting att fira. Det vi har är ett EU på distans, med sina toppmöten, inte det nära medborgarnas EU. Med tanke på de svårigheter som nästan hade omöjliggjort ett resultat har ordförandeskapet tagit oss ett stort steg framåt. Mer hade inte gått att uppnå.
Fru Merkel! Ni har sagt att ni vill att EU:s medborgare ska komma ihåg år 2007 om 50 år. Jag vill lägga ytterligare en förhoppning till detta: det skulle glädja mig väldigt mycket om alla européer 2057 - och det kan ju hända att jag lever så länge - skulle betrakta den underbara frasen i Berlinförklaringen att ”vi nu lyckligtvis är förenade”, inte som ett beslut som fattades i skymundan utan som någonting som de upplever varje dag. Det skulle vara en fantastisk framgång för ert ordförandeskap. Mitt uppriktiga tack än en gång!
(Applåder)
Brian Crowley
A Uachtaráin, A Uachtaráin in Oifig na Comhairle, A Uachtaráin an Choimisiúin, comhghairdeachas leis an Seansailéir Merkel agus leis na daoine go léir i rialtas na Gearmáine.
Först och främst vill jag säga att när vi talar om resultaten från toppmötet i förra veckan så ägnar vi så mycket tid och möda åt känslostämningar som media rapporterar om eller tolkningen av vad någon har sagt till någon annan, trots att vi borde fira framgången i att alla ledarna för alla medlemsstaterna i Europeiska unionen lyckades följa den tyska kanslerns, den rådsordföranden Angela Merkels ledarskap för att finna och staka ut en väg framåt för Europeiska unionens framtida utveckling.
Många områden är känsliga, om det så är frågan om röster i rådet, de nationella parlamentens rättigheter eller medbeslutande i fråga om rättsliga och inrikespolitiska frågor, så dessa punkter är grundläggande och av nationell vikt för de här länderna, och det vore fel av en regeringschef att inte framföra sin oro för de här sakerna.
Men trots att det blåser om många av dessa toppmöten blev detta framgångsrikt och det berodde på att Europeiska unionens centrala principer - det vill säga kompromiss, konsensus, förståelse och tolerans - sammanfördes under er förträffliga ledning, kansler Merkel.
De andra områden där det tyska ordförandeskapet har lyckats under det senaste halvåret är områden som vi kommer att ha nytta av i framtiden - och när jag säger ”vi” menar jag inte bara vi i parlamentet: vi som medborgare och konsumenter i Europeiska unionen kommer att ha nytta av det arbete som ni har gjort.
(DE) Fru kansler! Ni har klarat av en svår uppgift i en svår tid. Tack.
Jag ber om ursäkt för min tyska!
Rebecca Harms
(DE) Herr talman, fru rådsordförande! På gruppen De gröna/Europeiska fria alliansens vägnar vill jag än en gång understryka det som ordföranden för vår grupp redan har sagt: det var en stor tyngd som lyftes av våra axlar när resultatet av toppmötet blev känt, och vi delade er lättnad och er glädje till hundra procent. Vi blev dock inte heller förvånade över Romano Prodis besvikelse, för under det här toppmötet blev det förstås klart att allting var osäkert och vilken nationell egoism som faktiskt hotar EU.
Under dagarna efter toppmötet - och faktiskt också under själva mötet - slog det mig i rapporter och intervjuer om denna svåra situation att många människor faktiskt började få tillbaka en positiv inställning till EU när denna ytterligare integration, som också var ämnet för toppmötet, gick om intet. I grund och botten är detta någonting mycket enkelt: man inser inte helt vad man har förrän man mister det. Ibland inser man det inte förrän det är för sent, men den här gången hände det i sista sekunden. Jag är oerhört tacksam för er förhandlingsförmåga, för jag tycker att ni mycket skickligt lyckades spela på enkla saker som hur människor fungerar i detta Europa som vi har fått ärva.
Det finns dock också en sak som jag skulle vilja. Ni har lyckats föra människorna närmare EU igen. Jag skulle också vilja se denna öppenhet, toppmötets offentliga natur, i förberedelserna för regeringskonferensen. Vi får inte låta det här avståndet uppstå och stänga människor ute igen. Jag anser att det också skulle hjälpa oss i Polen, där vi har stöd av 80 procent av befolkningen. Jag tackar er och önskar er stora framgångar i framtiden!
Gabriele Zimmer
(DE) Herr talman! I likhet med många i den europeiska vänstern kan jag inte ställa mig bakom någonting som uppmuntrar nationalism och gör det ännu svårare att använda Europeiska unionens resurser för att lösa sociala, ekologiska och globala problem. Således stöder jag en europeisk integration som syftar till ett federalt EU som naturligtvis har en federal konstitution, men en konstitution med andra principer, andra prioriteringar och andra mål.
Jag vill också betyga er min aktning, fru Merkel. Ni har lyckats ge en stor allmänhet intrycket att Brysselkompromissen är ert mästerverk. I många avseenden är dock kompromissen bara en fortsättning i samma gamla hjulspår. Den leder inte till någon stor politisk förändring, bara till en till synes bättre utformning.
Att förslaget till konstitution tillbakavisades i Frankrike och Nederländerna tidigare berodde inte på rädsla för en överordnad stat utan på rädsla för ett EU som inte är ett socialt EU, och ni har förmodligen inte gjort någonting för att dämpa den rädslan i och med kompromissen från Bryssel, halvmesyrerna, de uppskjutna problemen och den maktkamp som vi såg om viktningen av rösterna.
Det är därför vi fortsätter att kräva folkomröstningar i EU:s medlemsstater - också om det här fördraget. Det finns absolut ingen anledning att oroa sig för detta, eftersom de senaste undersökningarna visar att majoriteten av EU:s medborgare är för EU. Om det här fördraget är ett bra fördrag så finns det också en god chans att större delen av befolkningen kommer att stödja det.
Irena Belohorská
- (SK) Fru kansler! Jag vill också ansluta mig till dem som har gratulerat er och som uppskattar den överenskommelse som ni har kommit fram till om EU:s framtid.
Även om konstitutionsfördraget undertecknades med pompa och ståt i Rom av statscheferna så visade den efterföljande perioden att dessa statschefer bara hade gjort en trevlig utflykt i syfte att skriva på ett meningslöst papper. Deras namnteckningar backades inte upp av en folkomröstning, vilket blev uppenbart senare under den sorgliga perioden med ratifikationer och folkomröstningar i olika medlemsstater.
Den perioden avslöjade alla EU:s gemensamma svagheter. Bara av det skälet förtjänar era framgångar i förhandlingarna och er kompromisskicklighet högaktning.
Fru kansler! Det är för er som fanfarerna borde ljuda i dag. Efter undertecknandet tror jag att våra bemödanden som parlamentsledamöter kommer att bottna i en vision om samarbete och inte i en kamp mellan de 15 gamla och de nya medlemsstaterna. Jag är säker på att vi kommer att lyckas få bort varenda liten tvetydig punkt ur fördraget. Slutligen vill jag önska er en mycket trevlig semester - det är ni verkligen värd.
Timothy Kirkhope
(EN) Herr talman, fru kansler, ordförande Barroso! Jag ska inte öva min tyska i dag. Det har andra gjort mycket bättre än jag skulle kunna. Nu när det tyska ordförandeskapet går mot sitt slut ska jag börja med att gratulera kanslern till att hon har varit så framgångsrik med agendan mot klimatförändringar under det senaste halvåret. Europeiska rådets överenskommelse i mars om målet att minska utsläppen av växthusgaser med 30 procent till 2020 jämfört med 1990 var historisk och i synnerhet vi i det brittiska konservativa partiet stöder det här initiativet med stor kraft.
När det gäller Europeiska rådets möte förra helgen har vi hört många olika tolkningar av resultatet av toppmötet. I Förenade kungariket har reaktionerna på resultatet naturligtvis inte varit odelat positiva. Premiärminister Blair, som lämnar 10 Downing Street i dag, hävdar att förslaget till reformfördrag inte har några större likheter med den konstitutionstext som föregick det. Men många av hans regeringschefskolleger har sagt emot honom: den irländska Taoiseach och Finlands Europaminister har till exempel sagt det - den senare har till och med sagt att det inte är någonting i det ursprungliga institutionspaketet som har ändrats. Så när vår premiärminister säger att det inte är lätt att jämföra de båda texterna tror jag att vi får ha förståelse för om det brittiska folket har sina tvivel om vad det är som den brittiska regeringen egentligen har undertecknat. Eftersom Tony Blair lovade det brittiska folket en folkomröstning i sitt senaste valmanifest tycker jag verkligen att det åligger hans efterträdare Gordon Brown att hålla det löftet.
Fru kansler! Jag skulle också vilja ha ett klargörande om de många rapporter som säger att EU:s strävan efter fri och icke snedvriden konkurrens har underminerats i förslaget till mandat för regeringskonferensen. Jag har dock också hört att man nu har lagt till ett protokoll som klargör att unionen verkligen är en total anhängare av konkurrens och fria marknader. Det finns rapporter om att den tyske finansministern själv var orolig för förändringen. Han ska ha sagt ”Jag betraktar detta med en viss skepsis. Om det fortsätter så här ser jag en risk”. För många britter utgör den inre marknaden och en verkligt konkurrenskraftig ekonomi en avgörande grund för deras stöd för Förenade kungarikets medlemskap i unionen, och de skulle med rätta bli oroliga om det gjordes försök att underminera detta. Jag skulle vara mycket tacksam om kanslern kunde lugna mig på den punkten.
Harlem Désir
(FR) Herr talman! Det är sant att det är svårt att motstå frestelsen att gratulera kanslern, och jag kan tillägga att jag inte motstår den. Fru Merkel! Jag gratulerar er även om jag kommer att förbli mer tveksam till det framtida fördraget i sig. När allt kommer omkring så hade ju reformeringen av fördragen gått i stå, EU var fast i ett dödläge, dess enhet hade testats och ni gav den en ny chans.
Den överenskommelse som gjordes i Bryssel den 23 juni är en komplicerad kompromiss, en kompromiss som man kom fram till efter omfattande insatser i ett råd som mer kännetecknas av de nationella spänningarna i en del länder än av en gemensam europeisk anda. En kompromiss som nåddes på bekostnad av det löjliga offret av EU:s symboler och de förfärliga undantagen från stadgan om grundläggande rättigheter. Detta är dock åtminstone en överenskommelse som kom i en tid när EU behöver slå fast sin enhet igen och sin önskan att gå framåt för att infria medborgarnas förväntningar och ta itu med de utmaningar som det står inför i världen och i Europa. Den kommande regeringskonferensen måste därför få alla chanser.
När det gäller fördraget i sig så kommer vi inte att kunna ta slutlig ställning till det förrän vi har sett den slutliga text som kommer ut av det. Det finns fortfarande tveksamheter, men mandatet har åtminstone fördelen att ta upp de institutionella innovationer som innefattades i den första delen av förslaget till konstitution och som knappt har ifrågasatts, inte ens i länder där nej-sidan var i majoritet i folkomröstningar. Jag tänker på Europaparlamentets utökade befogenheter, den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, de nya reglerna om majoritetsbeslut och övergången till enhällighet på ett antal områden, och därför hoppas jag, från den synpunkten, att resultatet kommer att göra det möjligt att bekräfta de framsteg som förslaget till konstitution innehåller.
Med detta sagt vill jag framhålla två punkter som är viktiga för vår grupp och som handlar om Europeiska unionens sociala dimension. Å ena sidan fanns det en artikel om den horisontella sociala klausulen och å den andra en artikel som ger en rättslig grund för antagandet av ett direktiv om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. På dessa båda punkter är regeringskonferensens mandat fortfarande vagt. Vi kommer att vara mycket vaksamma när det gäller att se till att de medlemsstater som deltar i regeringskonferensen inte ytterligare underminerar dessa två möjliga framsteg för den sociala dimensionen i EG-fördragen, efter att ha sagt nej till stadgan om grundläggande rättigheter.
Andrew Duff
(EN) Fru rådsordförande! Tack för att ni förde in lite realpolitik i Europeiska rådet. Om tre dagar kommer ni att vara fri från ordförandeskapet och kunna driva tysk politik med stort självförtroende på hela den europeiska scenen. Kan ni försäkra oss om att Tyskland alltid kommer att kämpa mot det slags plocka-russinen-ur-kakan-EU som är det trista arvet efter Tony Blair? Jag anser att det vore vettigt att nu tillämpa de bestämmelser om närmare samarbete som vi ser i fördraget i praktiken.
Ni nämnde det afrikanska ordspråket som säger att man går snabbare om man går ensam, men man går längre om man går tillsammans med andra. Problemet är att om ni håller fast vid den brittiska regeringens linje så kommer vi bara att fortsätta att gå runt i cirklar. Visa vägen framåt, bryt er ur flocken, så kommer era mer timida och konservativa partner att följa efter.
Mirosław Mariusz Piotrowski
- (PL) Herr talman, fru kansler! Jag vill börja med att kommentera Martin Schulz anförande. Han försökte läxa upp och förolämpa den demokratiskt valda regeringen i Polen, vars ståndpunkt i de här förhandlingarna också oppositionen stöder, och därför stöds av den stora majoriteten av det polska folket, som Martin Schulz har bestämt sig för att skymfa. Det är någonting som parlamentet inte kan godkänna.
När det gäller det tyska ordförandeskapet så vill jag säga att dess strävan ända från början klart har varit att få ordning på Europeiska gemenskapens affärer. Tyvärr har det gjort det till en prioriterad fråga att återuppväcka konstitutionsfördraget, som redan har tillbakavisats i folkomröstningar i Frankrike och Nederländerna. Trots det så var dess största framgång att övertyga ledarna för 27 regeringar och stater att underteckna den urvattnade versionen av fördraget.
Det var emellertid förhandlingsstilen som ingav farhågor, eftersom den tog sig uttryck i utpressning mot stater som har andra åsikter. Låt oss hoppas att detta inte kommer att bli regel i förbindelserna mellan EU:s medlemsstater. Jag vill utnyttja det här tillfället att fråga rådsordförande Angela Merkel vilken ställning konstitutionsfördraget har i Tyskland, där presidenten inte undertecknade det, och om det är sant att när rösterna räknas i Bundesrat så använder man en variant av systemet med lika inflytande - samma system som attackerades så hårt under toppmötet.
Jim Allister
(EN) Herr talman! Ni sa att substansen i konstitutionen har bibehållits i det nya fördraget. Kansler Merkel höll med om det i dag. Kommissionsledamot Wallström sa att det i huvudsak var samma förslag som den gamla konstitutionen, och regeringar i hela EU har beskrivit det som identiskt till 99 procent. Herr talman! Ni och de har rätt!
Ändå finns det en ledare - förlåt, förutvarande ledare, Tony Blair - som låtsas att det är något helt annat. Varför? Så att han kan lura folket i Förenade kungariket på den folkomröstning som han lovade dem, eftersom han vet att han inte kan vinna den. Den skamlösa upplösningen av den brittiska regeringen kommer dock inte att lura det brittiska folket, för vi vet att när ett fördrag ser ut som en konstitution, när det låter som en konstitution och när det som en konstitution skulle föra oss till ett starkare strypgrepp från Bryssels sida, då är det en konstitution, hur man än bedrägligt beskriver det. Det är därför som folket i Förenade kungariket fortfarande kräver en folkomröstning, och allt annat skulle vara lurendrejeri.
József Szájer
Herr talman! Jag tog med mig en kub som visar Europeiska unionens flagga - de 12 stjärnorna. Den tillverkades i Tyskland, uppfanns av en ungrare och består av 27 delar. Jag tog med mig den bara för att påminna om hur svårt det är att sätta samman det här fördraget. Precis som kuben borde det innehålla symbolerna, ha ett budskap och vara en hörnpelare och en grund för vårt gemensamma europeiska bygge, men samtidigt består det av 27 bitar. Så det här är mitt sätt att gratulera det tyska ordförandeskapet till att ha satt ihop dessa 27 bitar igen, för det finns små och stora bitar - alla är inte lika. Den här kuben är inte alltid så vacker, för man kan se skiljelinjerna. Men från och med nu kan vi behålla den som en bra grundsten.
Jag vill tillägga att ordet ”ömtåligt” borde stå på förpackningen. Alla vi i Europaparlamentet och rådet måste verkligen bemöda oss om att den här kuben inte ska gå sönder. Det gläder mig mycket att EU äntligen försöker svälja det unionen under många år inte kunde svälja. I den meningen blir EU starkare, för vi behöver alla någonting som kan bli en grundsten. Vi behöver en gemensam utrikespolitik och gemensamma åtgärder för att bekämpa klimatförändringar och för att trygga mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter utan att ha olika måttstockar. Med den utgångspunkten uppskattar jag verkligen att en hänvisning till minoriteter inte togs bort ur reformfördraget. Jag beklagar dock också det som saknas, särskilt den hänvisning som en del ville lämna utanför fördraget - Europeiska unionens symboler, stjärnorna, flaggorna - och alla hänvisningar till kristenheten. Det bör inte göras.
Låt oss hålla ihop den här kuben, och låt oss vara försiktiga, för den är ömtålig.
(Applåder)
Talmannen
Tack, József Szájer! När vi träffades första gången så gav ni mig en bit taggtråd med den ungerska flaggan som ett tecken på att uppdelningen av Europa var över. Det var en mycket vacker symbol, och jag har aldrig glömt den.
Jo Leinen
(DE) Herr talman! Jag vill ta upp det som den föregående talaren sa. Vi kanske borde visa flaggan oftare nu och spela hymnen oftare för att visa att dessa saker inte kan försvinna, för de finns.
Vi har kämpat för att behålla substansen. Den finns kvar och jag tycker att det är ett tecken på framgång. Det är emellertid mer än bara namnet och symbolerna som har gått förlorat. Det står ändå klart att reformfördraget är någonting annat än konstitutionsfördraget, eftersom visionen om en politisk union, inte bara ett staternas EU utan ett medborgarnas EU, nu är ännu mer utom räckhåll och att det kommer att dröja länge innan vi kan göra ett nytt försök med en europeisk konstitution. På den punkten har EU:s motståndare vunnit och de europeiska federalisterna förlorat. Det måste vi ha helt klart för oss.
Jag tycker också att det förenklade fördraget tyvärr fortfarande är ett komplicerat fördrag. Vi har förlorat i öppenhet. Medborgarna kommer inte att kunna identifiera sig lika lätt med den nya produkten som de gjorde med konstitutionsfördraget. För det tredje bekymrar det mig att misstron mellan medlemsstaterna och en del medlemsstaters misstro mot EU och dess institutioner har ökat. De vill alla gå med, men alla vill inte vara med. Vi kommer att iaktta det hela mycket noggrant för att se om det inte bara finns olika hastigheter utan också olika klasser. En del vill uppenbarligen höra till den andra klassen. Om det är det de vill, så låt dem göra det. De bör inte få blockera de andra. Detta var ett viktigt steg som för oss framåt. Men det är inte slutet för reformprocessen, och det nya fördraget kommer för första gången att göra det möjligt för parlamentet att lägga egna förslag om nya reformer. Jag tvivlar inte på att vi under nästa valperiod kommer att gå tillbaka till allt det som inte tagits med den här gången och att vi kommer att sträva efter att vidareutveckla Europeiska unionen från denna kammare för EU:s medborgare.
Gerardo Galeote
(ES) Herr talman! Vi måste utan tvivel gratulera kansler Merkel och i synnerhet ordföranden för Europeiska kommissionen, som nu när budgetplanen har antagits upplever sin andra stora framgång, för vi har avvärjt en viss risk för kris.
Många ledamöter hade kanske hoppats på mer, men vi måste tillstå att den här överenskommelsen är helt i linje med gemenskapsmetoden. Jag är övertygad om att vi kommer att fortsätta att fungera utmärkt väl fram till 2014 eller, i exceptionella fall, i ytterligare tre år, med det beslutsförfarande som antogs i Nice och som när allt kommer omkring antogs just för att hantera utvidgningen - det vill jag framhålla.
Dessutom hoppas jag, för att runda av det institutionella paketet, att de tjugo platser som återstår i Europaparlamentet kommer att fyllas vid valen 2009, på ett naturligt sätt och med strikt tillämpning av proportionalitetskriteriet, det vill säga att det görs på ett fullt demokratiskt sätt.
I linje med de framsteg som har gjorts i fråga om rättsliga och inrikes frågor undrar jag om man borde ta tillfället i akt under regeringskonferensen att förse den europeiska samordnaren för kampen mot terrorism med innehåll och uppgifter. Jag anser att den befattningen motsvarar ett faktiskt behov och en stor lyhördhet hos EU-medborgarna, som den senaste Eurobarometern visar.
För övrigt är jag säker på att Europeiska kommissionens tjänstemän kommer att se till att terrorgruppen ETA kallas vid sitt rätta namn.
Det gläder mig också att fredsprocessen i Nordirland nämns i den sista punkten i slutsatserna, men det förvånar mig att se att det inte finns minsta hänvisning till hotet mot EU-medborgarna, och särskilt mot de spanska medborgarna, i och med att ETA bröt vapenvilan. Alla tillfällen att uttrycka EU-institutionernas solidaritet med människor vilkas frihet och liv är i fara varje dag är bra.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Herr talman, fru kansler! Som ledare för den polska vänsterns delegation i socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet är jag nöjd med kompromissen om mandatet för och öppnandet av regeringskonferensen som uppnåddes vid Europeiska rådets toppmöte. Det antagna mandatet gör att vi i det nya fördraget kan behålla de viktigaste institutionella aspekterna av konstitutionsfördraget: stadgan om grundläggande rättigheter, Europaparlamentets utökade befogenheter, utseendet av en europeisk diplomatisk ledare och noten om den europeiska energipolitiken.
Det gläder mig att den polska regeringen äntligen har övergett sitt system med ”lika inflytande”, som de övriga EU-länderna vände sig emot, och accepterade en kompromiss. Det var ett klokt beslut. Den polska regeringens förhandlingsmetoder, med argument som anspelar på andra världskriget, smutsar dock ner bilden av Polen och har hotat förbindelserna mellan Polen och Tyskland, som hittills har varit goda.
Det polska samhällets syn på samarbetet i EU skiljer sig från den polska regeringens. Åttio procent av polackerna stöder den europeiska integrationen, och jag tvivlar inte på att det var denna uppfattning om den allmänna opinionen i Polen som ledde till kompromissen vid toppmötet.
I dag sa kanslern vid ett möte med den socialdemokratiska gruppen att hon ansåg att förbindelserna med Polen är lika viktiga som förbindelserna med Frankrike, och att missförstånden ligger bakom oss. Jag är tacksam för de orden. Jag uppmanar den polska regeringen att aktivt samarbeta med de andra medlemsstaterna för att förbereda den slutliga versionen av fördraget på ett sådant sätt att det kan genomföras före valet till Europaparlamentet 2009.
(Applåder)
Gunnar Hökmark
Jag vill tacka och gratulera det tyska ordförandeskapet för vad de tillsammans med kommissionen har uppnått. Genom sitt arbete har de lagt grunden till ett nytt fördrag. Jag tackar och gratulerar utifrån det som har uppnåtts, men också utifrån det som blir möjligt att uppnå i framtiden.
Ett nytt fördrag är inget självändamål. Behovet av det har vuxit fram ur de framgångar som det europeiska samarbetet har haft: utvidgningen som har gett fler medlemsstater och en starkare en union, men också fler olika viljor att hantera, den inre marknaden som har gett Europa en starkare ekonomisk roll i världen, samt den politiska integrationen och utrikespolitiken som har gett EU ett större ansvar i världen. Allt detta har ställt och ställer krav på ett nytt fördrag.
Men det som nu blir möjligt understryker också att det inte är fördragen som är självändamålet utan den handling som kan komma ut ur dem. Nu blir det möjligt att hantera tre frågor som inte minst mot den historiska bakgrund vi har är viktigare än andra. Den första frågan gäller klimatet och behovet av en energipolitik som gör att EU:s medlemsstater kan stå tillsammans och värna integritet och säkerhet. Den andra handlar om EU:s framtida utvidgning. Utvidgningsfrågan blir nu åter tydlig och aktuell och måste drivas vidare av medlemsstaternas regeringar och kommissionen. Det är utvidgningarna som har stärkt unionen, gett EU nya uppgifter och oss en unik möjlighet till fred och välstånd.
Här har även den inre marknaden spelat en avgörande roll. Därför vill jag påminna om att varje ifrågasättande av den fria och öppna konkurrensen inte enbart handlar om ekonomi, utan även om ett ifrågasättande av medlemsstaternas, människornas och företagens lika möjligheter i hela Europeiska unionen. Den som ifrågasätter detta ifrågasätter allra ytterst Europeiska unionens förmåga att förena människor och folk. Därför vill jag rikta en tydlig uppmaning till kommissionen, det tyska ordförandeskapet och kommande ordförandeskap: undanröj varje tvekan om att det skall råda säker, fri och öppen konkurrens för alla i Europa. Konkurrens ger välstånd och frihet och nya framgångar.
Edite Estrela
(PT) Herr talman, kansler Merkel! Jag gratulerar er också, inte bara till det sätt på vilket ni skötte ordförandeskapet för unionen, utan också till de goda resultaten från det senaste mötet med rådet. Jag kommer från Portugal och talar tyvärr inte tyska, men jag vet hur man säger ...
(DE) Tack, fru kansler Angela Merkel.
(PT) Europeiska rådet har gått så långt det kan och har uppnått en realistisk kompromiss, med Jacques Delors ord. Det har inte varit lätt. De heterogena problemen och de många skilda intressena uppmuntrar till nationell egoism. En överenskommelse kom till stånd tack vare att det fanns beslutsamhet, förhandlingsskicklighet och ansvarskänsla hos en del europeiska ledare, om än inte alla, som vi vet. Det är dock fortfarande en lång och svår väg kvar till mållinjen. I de här komplicerade processerna med kollektiv redigering är det lätt att snubbla över ett komma eller ett ord.
Som min premiärminister José Sócrates säger har vi ett mandat, men inget fördrag. För att vi ska få ett fördrag måste alla samarbeta - rådet, kommissionen och Europaparlamentet. Det avgörande är att det blir en gemensam insats. Med tanke på det komplicerade internationella sammanhanget och arvet efter det tyska ordförandeskapet är jag säker på att det portugisiska ordförandeskapet kommer att göra sitt yttersta för att hantera det mandat som det har anförtrotts på bästa sätt.
Margie Sudre
(FR) Herr talman, fru Merkel, herr Barroso, mina damer och herrar! Europeiska rådet har beslutat att avsluta perioden av eftertanke, vilket således innebär att Europeiska unionen äntligen har funnit ett botemedel mot den förlamning som den har lidit av i två år. Utan en överenskommelse mellan de 27 länderna skulle unionen inte bara ha stannat kvar i ett dödläge, den skulle förmodligen ha hamnat i en riktig kris som hade förebådat en process som skulle bryta ned vårt kollektiva projekt bit för bit.
Det mandat som regeringskonferensen, som ska sammanställa förslaget till fördrag, har fått är kanske inte idealiskt, men det är frukten av en svår kompromiss som samlade medlemsstater vilkas inbördes skillnader man fruktade var oöverkomliga.
Jag vill gratulera det tyska ordförandeskapet, och särskilt er fru Merkel, till er skicklighet och klarsynthet under förhandlingarna.
Jag är också stolt över den roll som Frankrike och dess president Nicolas Sarkozy spelade, genom att ta initiativ till ett förenklat fördrag för att ta EU ur ett långvarigt dödläge och visa prov på en avgörande politisk vilja.
Visst kan vi beklaga att alla våra partner inte har omfattats av gemenskapsandan, men med tålamod och med tiden kommer vi utan tvivel att kunna fullborda vårt arbete. Jag ser nu fram emot det här Lissabonfördraget. Undertecknandet av det i oktober kommer att bli en perfekt symbol för slutet på ett särskilt desillusionerande skede i den europeiska integrationen.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! Det som EU behöver är ett klokt och balanserat ledarskap, men det som det behöver mer är gemensamma åtgärder på viktiga områden på grundval av de uttalade värden som har blivit unionens grundbultar. Om unionen behandlas som en gemensam marknad så skulle vinsten sättas högre än unionens huvudsakliga strävanden, och då skulle den inte längre vara någon union utan en marknadsplats. Om Europeiska unionen i någon utsträckning ska vara ett kulturellt och politiskt organ så är det bara ”mer Europa”, som José Manuel Barroso ofta säger, som kommer att bidra till alla medlemsstaternas allmänna nytta.
En sak vill jag dock framhålla: jag anser inte att det system med ”lika inflytande” som Polen föreslog, som landet hade rätt till, skulle ha varit till men för verklig demokrati och gemenskap, eller för jämställdhet mellan medborgarna. Systemet med dubbla majoriteter kan tolkas som en signal om att Europeiska unionen inte kommer att utvidgas under de närmaste decennierna.
(DE) Slutligen vill jag framföra en önskan till oss alla och särskilt till den tjänstgörande ordföranden som visade förståelse för båda EU:s delar: må ni vara ett gott exempel för er efterträdare på den förhandlingseffektivitet som bara kan uppnås när alla europeiska nationers välmåga och rättigheter, verklig gemenskap och jämställda medborgare är högsta prioritet.
Angela Merkel
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Herr talman! Det är en intressant situation i Europaparlamentet när alla ledarna fortfarande är här. Så jag tackar er för debatten.
Jag vill bara kort ta upp två saker. För det första frågan om den inre marknaden och konkurrensen, som har varit ett stort orosmoment här. I rådet diskuterade vi om konkurrens är ett av våra mål. Jag anser inte att konkurrens är ett mål utan ett medel. Det var därför vi tog bort den från avsnittet om mål, men vi har gjort det fullständigt klart i det protokoll om den inre marknaden och konkurrens som vi kommer att lägga in att detta medel förblir intakt och att dess betydelse är oförminskad, och det har kommissionen också verkligen sett till. Så ingenting har förändrats. Sysselsättning och välstånd är våra mål, men konkurrensen är inget mål i sig, utan ett medel.
För det andra har det talats mycket om omröstningssystemet. För tydlighetens skull vill jag säga det en gång till här: alla möjliga viktningssystem, inklusive kvadratrotssystem, är tänkbara om man ser dem som den enda formen av omröstning. Om vi hade börjat från början så hade vi diskuterat dem alla. Men det finns emellertid en dubbel majoritet, och denna dubbla majoritet innebär en viktning mellan befolkning och principen ”ett land, en röst”. Det är bara denna dubblering som gör omröstningssystemet acceptabelt, och nu har vi förmodligen funnit ett sätt som leder oss tillbaka till reella internationella världsproblem och samtidigt har en hög grad av rättvisa.
Jag vill avsluta med ett uppriktigt tack. Jag kan rapportera från vår regering att vi hade ett regeringssammanträde i dag där vi gjorde en avstämning, och att alla ledamöterna i regeringen var stolta över att ha skött det här ordförandeskapet med entusiasm och stort engagemang, och att de socialdemokratiska regeringsledamöterna hade bidragit i precis lika stor utsträckning som de kristdemokratiska.
(Applåder)
För det andra vill jag rikta ett uppriktigt tack till kommissionen, till José Manuel Barroso och till alla kommissionsledamöterna. Vi har arbetat intensivt och väl tillsammans och vi har haft vänskapliga, tuffa samtal, som ofta har varat till långt in på natten, men vi kom fram till en överenskommelse och jag anser att kommissionen och rådet har gått stärkta ur det här ordförandeskapet. Det var trevligt att arbeta tillsammans med er, José Manuel, och det var trevligt att arbeta med hela kommissionen och all dess personal. Tack så hemskt mycket!
Jag måste också tacka Europaparlamentet. Det är trevligt att diskutera här i parlamentet, att känna Europaandan och utföra många svåra uppgifter med vinden i ryggen - och med en gnutta idealism som man kanske finner mer av här än på andra håll. För en sak är säker: där det inte finns någon idealism längre finns det bara nationalism och fasthållande vid egna särintressen. Det leder oss ingenstans, och därför framför jag mitt uppriktiga tack till hela Europaparlamentet och i synnerhet till dem som hela tiden hjälpte oss att gå vidare. Jag kommer nästan att sakna samarbetet, men man kan ju alltid komma hit på besök igen. Tack så hemskt mycket!
(Applåder)
José Manuel Barroso
Herr talman, fru kansler, ledamöter! Jag har ingenting att tillägga till det som kansler Merkel redan har sagt om konkurrensen. Jag vill bara göra det klart att diskussionerna ledde till att en viss formulering ströks ur konstitutionsfördraget men inte på något sätt förändrar principerna om konkurrens i hela gemenskapens regelverk, det vill säga tanken att konkurrens är ett viktigt redskap för den inre marknaden och ett viktigt redskap som gagnar medborgarnas välmåga. Den punkten har klargjorts och jag tycker att vi från den synpunkten kan vara mycket nöjda med resultaten från det här mötet med Europeiska rådet.
Jag vill bara mycket snabbt understryka ytterligare en sak. Resultaten från det här mötet med Europeiska rådet, som faktiskt var oerhört positiva, betyder nu att vi har ett ännu större ansvar. Låt oss för ett ögonblick tänka efter var vi hade befunnit oss i dag om vi inte hade haft denna framgång. Före Europeiska rådets möte försökte jag ständigt fästa uppmärksamheten på vårt stora ansvar när det gäller trovärdigheten. Hur kan vi européer säga till världen att vi menar allvar när vi talar om energisäkerhet och kampen mot klimatförändringar och verkar för högre sysselsättning om vi inte kan lösa den institutionella frågan?
Det här resultatet har uppnåtts, men som redan har betonats har vi ett utmärkt mandat men fortfarande inget fördrag. Det är därför vi nu alla måste visa prov på samma ansvarskänsla, så att vi under det portugisiska ordförandeskapet, om möjligt vid rådets extraordinära sammanträde i oktober, kan uppnå ett fördrag som löser den institutionella fråga som är så viktig för unionen, så att vi kan gå vidare med vår agenda till medborgarnas fromma, främja ökad sysselsättning och öka investeringarna i nyskapande. Jag vill påminna er om att nyskapande bör vara en prioriterad fråga, inte bara i teorin utan också i praktiken, och det bör verkligen alla de andra målen i den förnyade Lissabonstrategin också vara.
Således finns det en enorm potential för att nå resultat till fromma för EU och dess medborgare. Och det är just därför vi måste förse Europeiska unionen med institutioner som ger oss förmåga att agera. Jag är fullkomligt övertygad om att vi i dag har större möjligheter att nå dessa mål än för en tid sedan. Av det skälet vill jag än en gång gratulera det tyska ordförandeskapet och alla dem som bidrog till det här resultatet.
Jag tror inte att det är en överdrift att ytterligare betona det utmärkta institutionella samarbetet mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen, liksom det faktum att det här är första gången som 27 medlemsstater har gjort en överenskommelse från början till slut, de äldsta medlemmarna tillsammans med de yngsta. Förhandlingarna var svåra ibland, men sanningen är att en överenskommelse har gjorts, och att detta är någonting mycket positivt bör understrykas.
Talmannen
Tack, herr kommissionsordförande. Erfarenheten har visat att alla tre institutionerna alltid har gått i samma riktning för EU. I morgon kommer ordförandena för de politiska grupperna att träffas i Lissabon för att diskutera hur vi ska gå vidare med det kommande ordförandeskapet. Tack allesammans för att ni medverkade.
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Magda Kósáné Kovács 
Den politiska överenskommelsen i förra veckan om att sammankalla en regeringskonferens och om grundprinciperna i reformfördraget är en stor kompromiss, men en kompromiss som alla kan acceptera. Reformfördraget har fått EU tillbaka på rätt spår och gjort att en allvarligare och mer utdragen kris på den europeiska scenen kunde undvikas.
Reformfördraget är avgörande för att Europeiska unionen och dess institutioner ska kunna agera, och det är oundgängligt med tanke på kommande utvidgningar. Principen om omröstningar med dubbel majoritet ger en lämplig balans och motvikt mellan stora och små länders intressen. Det är utan tvivel Europaparlamentet som vinner på dessa reformer, eftersom dess utökade lagstiftningsbefogenheter ger det en politisk tyngd som motsvarar rådets.
De som stöder konstitutionsfördraget kan dock inte glömma att symboler är enormt viktiga. De som är för integration ville inte upprätta en europeisk överordnad stat, utan stärka den gemensamma, eller om man så föredrar, övernationella viljan i lagstiftnings- och beslutsprocessen.
De nio, bland dem Ungern, satte ett exempel genom att företräda de viktigaste värdena i konstitutionen, däribland att behålla stadgan om grundläggande rättigheter och värna om minoriteters rättigheter.
De politiska stormar som rasade i rådet har dessutom lärt oss den mycket viktiga läxan att det finns skeden i beslutsfattandet i den 27 medlemmar starka Europeiska unionen då ländernas i Central- och Östeuropa ståndpunkter bara kan integreras till priset av allvarliga kompromisser, på grund av deras fortfarande obearbetade historiska bakgrund. Det är just därför som det är dags för medlemsstaterna i Central- och Östeuropa att, med EU:s medverkan, börja ta itu med sina historiska sår. Det är enda sättet att se till att offermentalitetens politik inte blir förhärskande i regionen eller i enskilda länder.
Richard Corbett 
skriftlig. - (EN) Det paket som de 27 regeringarna kom överens om förra helgen räddade många av de praktiska institutionella reformer som konstitutionsfördraget innehöll. Många centrala inslag ströks dock också: begreppet ”konstitution” försvann och ”utrikesministern” förlorade sin titel och status, stadgan med grundläggande rättigheter kommer inte att framgå tydligt i sin helhet i fördraget och inte kunna tillämpas av brittiska domstolar, symbolerna togs bort (flaggan och hymnen), den rättsliga terminologin ändrades inte (så att ”förordningar” och ”direktiv” blev ”lagar” och ”ramlagar”), den nya röstviktningen i rådet sköts upp och ändrades och olika undantag gavs till enskilda medlemsstater, däribland Förenade kungariket.
Europaparlamentet kommer att betrakta dessa som stora offer, men de måste göras för att trygga ratificeringen av paketet av alla 27 länderna.
Pedro Guerreiro 
skriftlig. - (PT) Regeringskonferensens mandat från det sista mötet med Europeiska rådet under ledning av det tyska ordförandeskapet att ändra fördragen bekräftar det som vi har påtalat under lång tid: att de som inte accepterade resultaten av folkomröstningarna i Frankrike och Nederländerna - där innehållet i ”europeiska konstitutionen” tillbakavisades - nästan omedelbart började planera hur de skulle komma runt den suveräna vilja som folken i dessa två länder gav uttryck för.
Regeringskonferensens mandat talar för sig självt. Det handlar om att ta till vara huvudinnehållet i det redan tillbakavisade förslaget till fördrag - att överbrygga motsättningar, främst de som de nu försöker undvika, eftersom de äventyrades genom folkomröstningarna - och förklä det till ett ”reformfördrag” och sätta den ”konstitutionella karaktären” åt sidan för att kunna dölja manövern bättre.
De som i det oändliga upprepar att det nya förslaget till fördrag genomsyras av demokrati är i slutändan desamma som än en gång planerar hur de ska undvika att bindande, nationella folkomröstningar hålls innan ett nytt förslag till fördrag ratificeras. Detta är så mycket allvarligare, eftersom det är ett försök att återställa det kvalitativa språnget i det gemensamma federalistiska, nyliberala och militaristiska projekt som återfanns i den tillbakavisade ”europeiska konstitutionen”.
Vi kan slå fast att detta är en dubbelt oacceptabel process.
Tobias Pflüger 
skriftlig. - (EN) Det tyska ordförandeskapet var en katastrof. Det så kallade reformfördraget som kallas för en framgång bereder inte vägen för ett socialt, demokratiskt och fredligt EU. Tvärtom är EU mer splittrat nu. Det värsta i den vägen var hoten från tyska politiker som PSE:s ordförande Martin Schulz mot Polen och Förenade kungariket. Dessutom har militariseringen av EU accelererat och inga åtaganden om en ny politik mot klimatförändringar har gjorts. Beslut om ett nytt EU-fördrag skulle ha fattats genom folkomröstningar i alla medlemsstaterna. Det är omöjligt att hela tiden tala om att få medborgarna att bli mer delaktiga i EU:s verksamhet samtidigt som man inte låter dem uttala sig i de viktigaste frågorna i EU. Jag skulle önska att de människor som tillbakavisade konstitutionsfördraget på grund av dess nyliberala och militaristiska karaktär äntligen fick göra sig hörda. Men det jag ser är motsatsen: vi upplever ett försök att få substansen i konstitutionsfördraget antagen genom bakdörren genom att projektet döps om till ”reformfördrag” och möjligheten till folkomröstningar utesluts. Om EU ska bygga på demokratiska principer så måste detta förhindras.
