En färdplan för förnybar energi i Europa (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Britta Thomsen, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om en färdplan för förnybar energi i Europa.
Britta Thomsen  
föredragande. - (DA) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka utskottets ledamöter för ett förträffligt och konstruktivt samarbete i samband med betänkandet. Jag välkomnar att vi nu sätter den förnybara energin högt på dagordningen, eftersom den förnybara energin kommer att bli en viktig hörnsten för Europa för att bevisa för omvärlden att vi faktiskt kan bekämpa klimatförändringen och säkra energiförsörjningen för våra medborgare. Jag ser mitt betänkande som ett tillfälle för parlamentet att påverka utvecklingen av den förestående lagstiftningen om förnybar energi och samtidigt se till att stats- och regeringschefer och kommissionen inser att de ambitiösa mål som antagits kräver omfattande och uppriktiga insatser om de inte ska sluta som tomma löften.
Först och främst vill jag betona att ett centralt budskap i mitt betänkande är att vi har skapat den rätta ramen för utveckling av förnybar energi. Det betyder att vi integrerar hela vår politik inom energisektorn. Den förnybara energin kan inte betraktas separat från övriga mål inom energisektorn, speciellt då genomförandet av en inre marknad för el, målet att nå en energieffektivitetspotential på 20 procent och översynen av handeln med utsläppsrätter för koldioxid. Alla dessa mål är sammankopplade och den främsta prioriteringen blir därför att se till att skapa lämpliga rättsliga ramar.
Vi ska förmå medlemsstaterna att genomföra den lagstiftning och de beslut som har antagits, och garantera ett långsiktigt perspektiv som uppmuntrar investerarna att engagera sig i denna omfattande satsning. Detta är de nödvändiga förutsättningar som måste fyllas för att EU ska kunna nå de politiska målen med ökad försörjningstrygghet, minskade koldioxidutsläpp och nya arbetstillfällen i Europa. Samtidigt är det viktigt att vi utformar en energipolitik som bygger på solidaritet med utvecklingsländerna, där miljoner människor inte har tillgång till energi. Energisektorn kan inte längre bara betraktas som en teknisk detalj i vår vardag utan måste ses som aktör och samarbetspartner när det gäller att lösa problemen med miljö, klimat och trygg energiförsörjning.
Jag har betonat att ett näraliggande exempel på behovet att skapa integrerade strategier är EU:s struktur- och sammanhållningsfonder. Fonderna möjliggör investeringar i förnybar energi, energibesparingar och andra klimatbefrämjande åtgärder. Medlemsstaternas utgiftsplaner pekar emellertid på att de nya medlemsstaterna föredrar att använda pengarna till motorvägsbyggen i stället för att investera i förnybar energi. Bara en procent av fonderna har anslagits till förnybar energi och energibesparande åtgärder. Jag vill därför uppmana kommissionen att se över riktlinjerna för systematiskt stöd till EU-projekt som handlar om grön energi, så att det finns en koppling mellan det vi godkänner och hur vi fördelar medlen.
I betänkandet har jag också understrukit vikten av att införliva energieffektivitet i de nationella handlingsplanerna. Många har framhållit för mig att deras separata handlingsplaner för energieffektivitet inte hör hemma i det här betänkandet. Men jag menar att det grundläggande är just att upprätta denna koppling, eftersom vi annars står inför ett veritabelt sisyfosarbete ifall vi fortsättar att öka vår energiförbrukning samtidigt som vi försöker nå det relativa målet på 20 procent förnybar energi. Dessa två saker måste och ska smälta samman.
Vi måste hela tiden hålla fast vid perspektivet att investeringar i förnybar energi är en tillgång för Europa. Genom att gynna marknaden för förnybar energi bidrar vi till att infria Lissabonmålsättningarna genom att öka sysselsättningen inom medlemsstaterna och genom att öka medlemsstaternas och EU:s initiativ i fråga om forskning och innovation.
Det sista temat som jag i dag vill framhålla är givetvis frågan om biobränslen och förnybar energi inom transportsektorn. Jag skulle vilja uppmuntra alla i parlamentet att gå vidare och anta en övergripande strategi för transportsektorn, en strategi som också tryggar de politiska målen för utbyggnad av kollektivtrafiken och övergång från vägtransporter till tåg- och sjötransporter. Även om jag rent generellt stöder idén om att transportsektorn måste bära sin del av den förnybara energin, menar jag att det finns ett par fallgropar som vi bör vara medvetna om. För det första får införande av biobränslen inte leda till att vi minskar kraven på energieffektiva bilar. Vi får inte sända ett meddelande till bilindustrin att de kan koncentrera sig på biobränslen i stället för på mer effektiva bilar.
För det andra måste vi fastställa krav när det gäller hållbarhetskriterier som tryggar en märkbar minskning av utsläpp av växthusgaser, och med visionen att en ökad efterfrågan på biomassa kan vara förenligt med en bevarad biologisk mångfald. En fokusering på biobränslen behöver inte heller leda till ökade livsmedelspriser. Sist men inte minst måste vi understryka att biobränslen inte är det enda sättet att använda förnybar energi inom transportsektorn. Eldrivna bilar förväntas spela större roll i framtiden.
Jag hoppas på en bra debatt i dag och att parlamentet gemensamt kan sända ut en signal till kommissionen och medlemsstaterna om att det är viktigt att vi når EU:s mål när det gäller förnybar energi.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Först vill jag gratulera Britta Thomsen till hennes utmärkta betänkande. Förnybar energi har alltid haft en framträdande plats på Europaparlamentets agenda och nu är medlemsstaterna också alltmer medvetna om behovet att stärka sina insatser på detta område.
En ständig ökning av användningen av förnybara energikällor är en av de viktigaste hörnstenarna i EU:s politik för en bärkraftig, konkurrenskraftig och säker energiförsörjning. Därför kommer Britta Thomsens betänkande att spela en avgörande roll i utformningen av kommissionens förslag för att främja användningen av förnybar energi som jag avser att lägga fram för kollegiet i slutet av året. Jag vill bara påminna er om att Alejo Vidal-Quadras betänkande spelande en mycket stor roll för sammanställningen av vårt paket för den gemensamma inre energimarknaden.
Det gläder mig att kunna säga att min strategi när jag utarbetade förslaget i stort sätt överensstämmer med parlamentets krav. Jag vill nämna att förslaget kommer att antas tillsammans med förslagen om minskade växthusgaser och systemet för utsläppshandel. Vi kommer att gå vidare enligt det integrerade synsättet i januaripaketet för att åstadkomma en samstämmig politik när det gäller förnybar energi och klimatförändring samt skapa synergier mellan dem.
Nu vill jag övergå till några konkreta punkter i betänkandet och diskutera dem mer detaljerat.
Jag delar er uppfattning om att ett fullbordande av den inre marknaden för energi är en mycket viktig fråga för vår energipolitik och att det är absolut nödvändigt att förnybara energikällor snabbt integreras i den inre marknaden för energi. Det är en av anledningarna till att kommissionen antog det tredje inre marknadspaketet i onsdags. Tillträde till näten är en nödvändig förutsättning för en framgångsrik integrering och utvidgning av elproduktionen från förnybara energikällor liksom opartiska, öppna och icke-diskriminerande tillståndsförfaranden.
Ni påpekade helt riktigt vikten av att träffa en överenskommelse om att tilldela varje medlemsstat en kvot för att uppnå det bindande målet på 20 procent för hela EU 2020. Som förväntat är den metod som ska tillämpas en mycket känslig politisk fråga. Vi arbetar för närvarande med förslaget och kommissionen diskuterar frågan med medlemsstaterna. Det är avgörande att de nationella målen fastställs på ett rättvist och öppet sätt. Lika viktigt är det emellertid att skapa ett handelssystem som kan ge den ökade flexibilitet som krävs samt att se till att detta kommer att fungera på hela EU:s marknad. Detta kommer även att bidra till vårt mål om att kunna producera förnybar energi på ett kostnadseffektivt sätt.
Jag håller med er om vikten av att skapa och genomföra nationella handlingsplaner. De nationella handlingsplaner som medlemsstaterna lämnat in och som godkänts av kommissionen ska innehålla en beskrivning av de nationella sektorsmålen, utvecklingsstrategin för varje sektor och de åtgärder som ska vidtas för att nå dessa mål. Kommissionen kommer att utvärdera de nationella handlingsplanerna med utgångspunkt från särskilda krav och kriterier som fastställts i ett nytt direktiv.
Jag håller med om att förnybara energikällor inom kylnings- och uppvärmningssektorn måste växa avsevärt och detta måste garanteras genom lagstiftning. Avsikten är att även denna sektor ska omfattas av direktivet. En stor del av den förnybara tekniken inom kyla och värme är mycket ekonomiskt lönsam, och det finns en stor potential här.
Jag välkomnar att man i ert betänkande stöder ett bindande mål om minst 10 procent för biobränsle och jag håller med om att vi måste se till att biobränsle tillverkas på ett hållbart sätt. Kommissionen kommer att omfatta åtgärder för hållbarhet när det gäller biobränsle i sitt förslag. Dessa åtgärder syftar inte till att begränsa importen av biobränsle, men reglerna ska på samma sätt gälla både för inhemsk produktion och för import av drivmedel.
Sammanfattningsvis ska den nya lagstiftningen om förnybar energi garantera att vi kommer att nå det EU-omfattande målet på 20 procent senast 2020. Detta kommer att kräva kraftiga investeringar, ett regelverk och framförallt en stark politisk vilja. Jag anser att betänkandet ger anledning att tro att detta är möjligt.
Jag vill nu ta upp den sista punkten. Det har uttryckts tvivel om att kommissionen avser att låta kärnkraften ingå bland de övriga energislag som är aktuella för att man ska nå målen om förnybar energi. Jag vill tydligt påpeka att så varken är eller har varit fallet. Målet om 20 procent förnybar energi i EU:s slutliga energikonsumtion kommer endast att uppnås med hjälp av förnybar energi. Inget i det paket för den inre marknaden som antogs i förra veckan, eller något i det kommande direktivet om förnybar energi, kommer att förändra detta.
Ärade ledamöter! Ni har varit vårt starka stöd för att skapa ett europeiskt svar på den globala utmaningen om energifrågan. Jag räknar också med Europaparlamentets stöd för kommissionens lagstiftande förslag. Allt mer uppmuntran kommer emellertid från medlemsstaterna. I dag under arbetarpartiets konferens sa Gordon Brown att han önskar att Storbritannien ska vara ledande inom kolfria färdmedel, kolfria hem och en kolfri industri genom att investera i energieffektivitet, förnybar energi, kolbindning, rena bränslen samt ny miljövänlig teknik. Framtidens nya teknik ska vara källan till brittiska arbetstillfällen i den brittiska företagsamheten. Det enda som skiljer oss åt är att jag vill att detta ska ske i hela EU.
Vittorio Prodi  
föredragande av yttrande från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Britta Thomsen för hennes betänkande liksom kommissionsledamoten Andris Piebalgs, eftersom jag menar att en allians mellan parlamentet och kommissionen är något som faktiskt kan uppnås. I det avseendet finner jag att parlamentet redan har gjort en grundläggande insats för att gynna förnybara energikällor, med sin framtidsvision om användning av förnybara energikällor för att ta itu med de viktiga frågor som ligger framför oss.
Det måste råda allmän enighet när det gäller en så viktig strävan och vår utgångspunkt måste vara en gradvis strategi, eftersom jag menar att det behövs en systempolitik om vi ska kunna tillämpa olika förnybara energikällor på systemet som helhet.
Först skulle jag vilja understryka att biomassa också har diskuterats ingående i miljöutskottet, liksom även vikten av en stegvis strategi, särskilt med tanke på användning av jordbrukets skogsavfall och fast hushållsavfall, eftersom användning av sådana källor ger stora fördelar, utan att rubba balansen mellan användning av energi, livsmedel och råvaror.
Det som ligger framför oss är därför en utomordentligt viktig utmaning och inte ett omöjligt uppdrag. Det måste också ske generella framsteg i systemen; jag menar då särskilt uppvärmning, kraftvärme och trigeneration, så att tillgångarnas energiinnehåll kan utnyttjas fullt ut. Vi behöver också en övergripande politik som understödjer och prioriterar elförsörjning från förnybara källor så att vi också kan ge incitament för omvandling av biomassa till gas och bereda väg för mycket större rationalisering och effektivitet.
Willem Schuth  
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig först tacka Britta Thomsen för hennes välavvägda betänkande. Jag skulle kortfattat vilja sammanfatta huvudpunkterna i utskottet för jordbruk och landsbygdens yttrande.
Vårt utskott välkomnar uttryckligen den föreslagna färdplanen för förnybar energi som ett viktigt bidrag till EU:s hållbara utveckling. Vi måste anstränga oss mer för att utveckla förnybara energikällor. Å ena sidan måste EU trygga sin energiförsörjning och minska sitt beroende av utländsk import. Å andra sidan måste vi uppfylla våra åtaganden om klimatskydd.
I framtidens energimix kommer bioenergi också spela en huvudroll för att främja sysselsättningen på landsbygden och landsbygdsekonomin i EU. Samtidigt får inte främjandet av bioenergi leda till att konkurrensen snedvrids. Reglerna för markuttag passar inte längre in i systemet och borde upphävas, delvis också på grund av att konkurrensen mellan livsmedelsproduktion och förnybart råmaterial har lett till brist på jordbruksmark.
I sitt yttrande om Werner Langens betänkande om en EU-strategi för biomassa och biobränsle, har vårt utskott redan fäst särskild vikt vid att man inför ett EU-certifieringssystem. Å ena sidan bör vi undvika att lägga ytterligare administrativa bördor på våra egna producenter genom att tillämpa befintliga förordningar, till exempel förordningen om tvärvillkor. Å andra sidan borde även det biobränsle som importeras från tredjeländer certifieras enligt stränga miljökriterier. På så sätt ser vi till att miljöbalansen är positiv.
När vi främjar biobränsle får vi dock inte i första hand använda de tillgängliga resurserna till forskning om andra generationens biobränslen. Det finns fortfarande ett stort behov av forskning om första generationens biobränslen. På grund av de stora fördelarna borde vi också ägna tillräcklig uppmärksamhet åt forskning och utvecklingsprogram för decentraliserade sätt att producera biobränslen på.
Pilar Ayuso
för PPE-DE-gruppen. - (ES) Europeiska rådet antog i mars 2008 ett avtal om att EU skulle producera en del av sin totala energimix från förnybara energikällor.
I morgon kommer Europaparlamentet att rösta om motsvarande betänkande. I det ger vi vårt stöd till rådets och kommissionens förslag om framtida lagstiftning i frågan. Jag vill gratulera Britta Thomsen till ett enastående betänkande som baseras på utförliga diskussioner med alla parter.
I betänkandet uppmanar man kommissionen att lägga fram ett förslag på en ramlagstiftning för förnybar energi, och man betonar vikten av att utarbeta och genomföra handlingsplaner för förnybar energi på gemenskapsnivå och nationell nivå. Dessa planer måste främja investeringar, innovation och forskning inom alla sektorer med rena, utsläppsbegränsade energikällor. För att uppnå detta behöver vi investera mer i forskning, utveckling och innovation för att se till att förnybara resurser når en konkurrenskraftig nivå, i linje med nivån för konventionell energi.
Vi i PPE-DE-gruppen förespråkar inte bindande mål. Vi anser att tvång och införande av sektorsvisa mål för förnybara energiresurser borde följa subsidiaritetsprincipen.
Vad vi förespråkar är en uppmaning till medlemsstaterna att anstränga sig mer för att öka forskningen och stödet, minska byråkratin, förenkla tillståndsförfarandena samt underlätta utvecklingen av förnybara energikällor. Och för att försvara den inre marknaden anser vi att EU:s långsiktiga mål bör vara ett effektivt och harmoniserat stödsystem, som ser till att våra förnybara energitekniker används så effektivt som möjligt.
Vi uppmanar kommissionen att se till att alla ramdirektiv om förnybar energi innehåller åtgärder för att främja användningen av förnybar energi vid uppvärmning och kylning, som hittills är de minst utvecklade teknikerna.
Vi välkomnar också kommissionens förslag på att främja biobränslen och annan förnybar energi i transportsektorn, och vi uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att anstränga sig mer för att utveckla andra generationens biobränslen så att vi kan undvika alla de spänningar som uppstår när det råder brist på råmaterial. Bristen kan inte skyllas på utvecklingen av biobränsle. Många faktorer har betydelse, däribland den gemensamma jordbrukspolitiken.
Reino Paasilinna
för PSE-gruppen. - (FI) Herr talman! Jag skulle vilja tacka min kollega Britta Thomsen för betänkandet. Det väcker återigen energidebatten på gemenskapsnivå till liv.
Vår energiindustri påverkas inte bara av utomstående, utan också av våra egna misstag. De får inte glömmas bort. Vi har, till exempel låtit vår reservkapacitet sjunka med cirka 1 procent per år, och det skapar osäkerhet.
Jag vill först och främst göra er uppmärksamma på ståndpunkten om el som produceras från förnybara energikällor. Britta Thomsen och jag har utarbetat ett ändringsförslag till hennes betänkande om detta ämne. Det är viktigt att man verkligen stöder el som produceras från förnybara energikällor. Förnybar energi borde också vara ett sätt att minska bränslebristen på. De industrialiserade länderna måste utveckla tekniker och metoder som gör att de fattiga nationerna kan vara säkra på att ha tillgång till energi. Nu drabbar ekonomisk fattigdom, informationsfattigdom och energifattigdom samma människor.
Samtidigt kan det inte finnas en enda livskraftig energimarknad i EU så länge de flesta medlemsstaterna misslyckas med att följa de gemensamma överenskommelserna. Det har därför visat sig att EU:s solidaritet sannolikt har brister.
Det är alltid svårt att sätta upp mål för energiproduktion och energianvändning, och målen måste baseras på tillförlitlig forskning. Man måste därför göra noggranna avvägningar när man inrättar sektorsspecifika mål för förnybar energi på nationell nivå. Omständigheterna varierar oerhört när det gäller energi. Vi borde till exempel diskutera övervakningsscheman, klassificering av biobränslen för transport samt kärnenergins status med medlemsstaterna när vi beräknar mål för förnybar energi. Kärnkraft borde inte höja målet för förnybar energi eftersom det är en utsläppsfri energiform.
Kommissionen har klassificerat torv som ett fossilt bränsle, även om FN:s mellanstatliga klimatpanel har flyttat den till en egen kategori, någonstans mellan fossila bränslen och biobränslen. Nu har vi fått nya och positiva resultat från forskning om torvens effekt på klimatet, i förhållande till livscykelmodellen. När en mosse först används för att producera torv och sedan antingen för att plantera skog eller för att odla rörflen påverkas klimatet mindre. I nuläget har torv en utsläppsfaktor på 106 i systemet för handel med utsläppsrätter samtidigt som kol bara har 94.6, eftersom man inte har tagit hänsyn till torvanvändningens totala livscykel i beräkningarna. Detta borde rättas till snarast, herr kommissionsledamot!
Fiona Hall
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag tackar föredraganden för hennes utmärkta arbete om detta betänkande. Förnybar energi har varit en del av EU:s energimix och energipolitik under ett antal år. Detta betänkande visar mycket tydligt varför förnybar energi ännu inte har utvecklats till fullo.
Ett av problemen har varit tillträde till näten. Vårt distributionsnät för el utformades för att fungera i en riktning, och nu krävs det teknisk anpassning för det ska fungera i två riktningar och kunna hantera en decentraliserad elproduktion. Medlemsstaterna borde göra mer för att bli av med de tekniska och administrativa hinder som för närvarande står i vägen för utvecklingen av förnybar energi.
Den största potentialen från förnybar energi finns att hämta från båda ändar. Vi behöver å ena sidan både åtagande och investeringar i storskaliga projekt för förnybar energi, såsom havsbaserad vindkraft i norra EU, solfångare i Medelhavsområdet samt tidvattenbarriärer. Samtidigt måste vi maximera användningen av förnybar energi i hushållen med teknik som exempelvis solvärme, solcellsmoduler, värmepumpar och uppvärmning med biomassa. Särskilt välkomnar jag punkt 38 där man betonar behovet av obligatorisk användning av förnybar teknik i alla nya och renoverade byggnader.
Det är tid för en omfattande granskning av direktivet om byggnaders energiprestanda, inte minst på grund av att handlingsplanen för förnybar energi måste anses vara nära sammanhängande med EU:s handlingsplan för energieffektivitet. EU:s bindande mål om 20 procent förnybar energi senast 2020 uppnås med större sannolikhet om vi klarar av att minska EU:s totala energiförbrukning. Koldioxidutsläppen kan minskas genom att öka andelen förnybara energikällor av ett totalt sett minskat energibehov.
När det gäller frågan om biobränsle vill jag betona att det både för importerat och för EU-producerat biobränsle är absolut nödvändigt att uppfylla hållbarhetskriteriet när det gäller nettobesparingarna av koldioxid, skyddet av den biologiska mångfalden, vattentillgångarna samt följderna för livsmedelsproduktionen. Jag anser emellertid att vi bör godta kommissionsledamotens försäkringar och fortsätta att stödja målet på 10 procent för biobränslen. I december måste vi emellertid noggrant läsa kommissionens förslag för att se till att de uppfyller de hårda hållbarhetskriterier som parlamentet kräver.
Slutligen ska inte denna handlingsplan för förnybar energi endast gälla för EU. Genom att stödja investeringar i teknik för förnybar energi i utvecklingsländerna kan vi uppnå två avgörande mål. För det första kan den välbehövliga tillväxten uppnås utan att jorden måste belastas med ökade koldioxidutsläpp. För det andra kan utvecklingsländerna nå en nivå av självständighet och säkerhet när det gäller energi med hjälp av förnybar energi. De kan skyddas från den prischock för fossila bränslen som tidigare ruinerat så många utvecklingsländers ekonomi.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Som representant för UEN-gruppen i debatten om förnybar energi i EU skulle jag vilja tacka Britta Thomsen för att hon utarbetat ett komplext betänkande om ämnet.
För det första har Britta Thomsen rätt när hon säger att den viktigaste frågan, även när det gäller den förnybara energins framtid i EU, är att utveckla en gemensam europeisk energipolitik. Tyvärr tycks man inte göra några framsteg på området, även om det har förekommit några dåligt formulerade löften om att införa politiken i EU:s reformfördrag.
Polen har redan upplevt konsekvenserna av skilda energipolitiska intressen mellan enskilda medlemsstater, till exempel vid konstruktionen av den rysk-tysk-baltiska oljeledningen. Det har snart gått två år sedan vi la fram riktlinjer för ett inrättande av en sådan gemensam energipolitik vid ett sammanträde med Europeiska rådet. Tyvärr väckte förslaget inte något intresse vid den tidpunkten, eftersom det gick mot EU:s viktigaste lands intressen, det vill säga Tyskland.
Jag skulle vilja uttrycka en förhoppning om att Europeiska kommissionen kommer att ta itu med uppgiften att förbereda en gemensam energipolitik med större allvar den här gången.
För det andra måste man skilja på nätdistributörer och energiproducenter för att ge producenter av olika sorters förnybar energi bättre tillgång till distributionsnätverk i olika länder. I annat fall kommer inte de elproducenter som använder traditionella källor, och som antingen äger eller kontrollerar överföringsnäten, att vara tillgängliga för dem som producerar energi från förnybara källor.
Europeiska kommissionens slutliga förslag om detta möttes av starkt motstånd från mäktiga energiintressen, främst i Frankrike och Tyskland. För oss parlamentsledamöter kommer det att vara intressant att se hur Europeiska kommissionen handskas med motståndet.
För de tredje förtjänar de strategiska målen för förnybar energi, det vill säga att 20 procent av den totala energin ska komma från förnybar energi 2020, uppmärksamhet och stöd. Jag skulle vilja säga att jag hoppas att Europeiska kommissionen kommer att föreslå att man inför lämpliga stödinstrument, på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna, för att uppnå de ambitiösa målen.
Jag skulle särskilt vilja uppmärksamma produktionen av biobränslen, som inte bara ökar mängden använd förnybar energi, utan också innebär att jordbruksresurser inte enbart används för livsmedelsproduktion. På så sätt minskas överproduktionen. Samtidigt håller jag inte med om Britta Thomsens argument om att produktion av biobränslen skulle kunna leda till höjda matpriser, och att det därför kommer att bli nödvändigt att öppna EU:s gränser för livsmedel från tredjeländer.
David Hammerstein
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Framtiden är redan här. Tiden för förnybara energikällor har kommit, och bara en boom av förnybar energi tillsammans med mycket större effektivitet, kan hjälpa oss att klara av klimatförändrings- och energiförsörjningskrisen. Jag är väldigt tacksam över det utmärkta betänkandet. Vi kan på medellång- och lång sikt lägga upp en plan för att främja förnybar energi och motivera de motvilliga, som vad jag förstår fortfarande är många.
I betänkandet ber man uttryckligen kommissionen att skapa en ramlagstiftning för att främja uppvärmning och luftkonditionering med förnybar energi. Man uppmanar till lika spelregler för förnybara resurser på energimarknaden samt till ett förstärkt system för handel med utsläppsrätter som internaliserar kostnaderna för förorenande energikällor och upphäver de massiva, oriktiga bidragen till fossila bränslen. Man försöker främja offshore-vindkraftverk, man tar starkt ställning för solkraft och man uppmanar till större investeringar i forskning om förvaring av förnybara källor samt om anpassning av de nationella näten. Slutligen ber man kommissionen att sammanställa en handlingsplan till fördel för biokonstruktion, eftersom 40 procent av EU:s energi används till byggnader.
Och nu kommer vi till en konfliktpunkt. Debatten om biobränslen väcker en moralisk och principiell fråga: att äta eller köra? Om vi antar ett bindande mål på 10 procent för biobränslena i betänkandet bör vi vara medvetna om att vi skapar en konflikt mellan 800 000 bilförare å ena sidan och 2 000 miljoner av de fattigaste på jorden å andra sidan, eftersom de konkurrerar om samma spannmål.
Den eufori som biobränslena har frambringat riskerar att sätta Europas och övriga världens matförsörjning på spel. Och vi vet inte ens om energibalansen är positiv. Eftersom oljepriserna har stigit är det numera billigare att bränna spannmål än att baka bröd av det eller mata mjölkkor med det. Därför måste vi gå mycket varsamt fram och inte anta bindande mål som dessutom redan har ifrågasatts av betydande internationella institutioner och många vetenskapsmän. Vi kan inte låta botemedlet bli värre än sjukdomen. I den här avgörande frågan måste vi förlita oss på sunt förnuft och tillämpa försiktighetsprincipen.
Esko Seppänen
för GUE/NGL-gruppen. - (FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! Enligt en prognos från Internationella energiorganet kommer olja att vara en oerhört sällsynt resurs om fem år. Naturgas kommer att vara ännu mer sällsynt om tio år.
I dag produceras 80 procent av EU:s energi från fossila bränslen, i huvudsak olja och gas. Därför är kommissionens förslag till ett direktiv som ökar användningen av förnybara energikällor nödvändigt.
Förnybara källor utgör i dag lite över 6 procent av den energi som konsumeras i EU. Av dessa utgör biomassa och förbränning av avfall 4,2 procent, vattenkraft 1,5 procent, vindkraft 0,3 procent, geotermisk energi 0,3 procent och solkraft knappt någonting alls.
Målet att öka andelen förnybara energiresurser till 20 procent, med andra ord att tredubbla den, år 2020 verkar alltför ambitiöst. Å andra sidan hade Europaparlamentet bestämt sig för att kräva ännu mer, nämligen 25 procent år 2020, och så mycket som 50 procent år 2040.
Kommissionens förslag på 20 procent bygger på ett medelvärde inom EU. Bara Lettland, Sverige, Finland och Österrike överskrider målet i dag. Dessa länder kommer dock inte undan i direktivet, utan i stället sätter man upp högre mål för dem. EU:s största länder ligger efter: Storbritannien på 2 procent, Tyskland på 4 procent, Polen på 5 procent och Frankrike, Spanien samt Italien på 6 procent.
Huruvida direktivets mål på 20 procent kan uppnås beror på hur villiga medlemsstaterna är, och vilken möjlighet de har, att öka sin användning av förnybar energi. Det skulle vara intressant att veta hur de kommer att göra det. Om de bara låtsas stödja direktivet kommer kommissionen inte att ha någon möjlighet att tvinga på dem det. Medlemsstaterna kan dock tvingas till att uppnå målet på grund av omständigheter utanför EU, till exempel konsekvenser av stigande olje- och gaspriser samt av vårt levnadssätt som inte tar hänsyn till kommande generationer.
Bastiaan Belder
Herr talman! Britta Thomsens förespråkar i sitt betänkande med all rätta strängare åtgärder för att se till att en större del av den totala energikonsumtionen kommer från förnybara källor. Fossila bränslen är trots allt ändliga, och om vi använder förnybara energikällor genereras mindre växthusgas. På så sätt uppnår vi också den differentiering vi behöver för att kunna minska vårt beroende av bara en eller två energikällor. Jag står helt och hållet bakom föredraganden när hon säger att biobränslen bara får användas på ett ansvarsfullt sätt. EU måste arbeta för att skapa internationella avtal som ser till att hållbarhetskriteriet tillämpas på biobränslen inom WTO. Det spelar stor roll vilken typ av biobränsle vi använder, hur bränslet odlas samt hur det används. Biobränslen är bara hållbara om hela cykeln från producent till användare har lägsta möjliga inverkan på miljön. Det betyder att biomassa inte bara måste produceras, utan också brännas på ett hållbart sätt. Inom produktionen betyder det att grödorna måste återplanteras efter skörden. Vid förbränning betyder det, till exempel, att utsläppsstandarden måste vara lika sträng som för andra bränslen.
De oönskade effekterna, till exempel förbrukningen av urskog och den konkurrerande uppmaningen att odla livsmedel, gör att det krävs mer långtgående strategiska val. Vilka särskilda politiska åtgärder förutser kommissionen för att man ska kunna eliminera de oönskade effekterna?
För det sista vill föredraganden att man tar full hänsyn till de olika omständigheterna i medlemsstaterna. Men en medlemsstat har en större potential för att utnyttja solenergi, medan en annan har större möjlighet att kunna utnyttja vindenergi. Därför är det harmoniserade system, som förutses på lång sikt i betänkandet, ingen självklarhet. Ett stödsystem är mest effektivt om det anpassas till de energiresurser som har störst potential, och det skiljer sig åt från en medlemsstat till en annan.
Giles Chichester
(EN) Herr talman! Först vill jag gratulera Britta Thomsen till det arbete och engagemang som hon har lagt ner på detta betänkande. Jag hoppas, herr talman, att ni inte har något emot att jag påminner er om att vårt parti tänker grönt men röstar blått. Det leder mig till ett allmänt uttalande om att vi alla är positivt inställda till förnybar energi i allmänhet. Vi stöder emellertid en realistisk och uppnåelig teknik för förnybar energi och inte kostsamma understöd för ouppnåeliga mål. Det måste sägas att kommissionen och rådet har ställt upp ett par verkligt ambitiösa mål i år.
Jag ska återgå till det dilemma som uppstår på grund av storskaliga system för vatten och tidvatten eller en kraftig övergång till odling av biomassa för energiutvinning. Var och en av dessa har fördelar men är både kostsamma och påverkar miljön. Exempelvis innebär förslaget om tidvattenkraft i floden Severn i det område som jag representerar en enorm kapacitet när det gäller elproduktion men även en lika stor kostnad. Den senaste uppskattningen var 20 miljarder euro vilket vem som helst kan tycka är rätt mycket. Kostnaden berättigas emellertid delvis av de minskade koldioxidutsläppen och delvis av att man förhindrar skador från översvämningar. Värdet av elproduktionen är endast en liten del. Sedan måste vi överväga de stora miljömässiga följderna av ett sådant system för Bristolkanalen och dess funktioner och särdrag, som Severns tidvattenvåg, samt de kringliggande våtmarkerna. Jag anser att vi har ett dilemma här, en intressekonflikt, och samma sak gäller om man omvandlar en stor landareal för produktion av miskantus eller annan energigröda.
Vi måste vara realistiska när vi lagstiftar om bindande mål som varken kan eller kommer att uppnås. Vi har en lång historia i EU när det gäller att anta beundransvärda mål och sedan inte lyckas uppnå dem. Vi riskerar att ge den lagstiftande processen vanrykte om vi fortsätter i samma stil. Om vi antar bestämmelser som kräver förändringar i människors beteende anser jag att vi måste tillhandahålla verktygen för det. Antingen genom att ge tillräckligt med tid för denna förändring eller genom att skapa skattemässiga incitament lagstiftningsvägen.
Låt oss slutligen inte glömma den enorma potential som finns i energieffektivitet, men det är en annan debatt.
Talmannen
Jag vet inte, herr Chichester, om ni hörde när kommissionsledamoten i dag återgav stora delar av Gordon Browns tal vid arbetarpartiets konferens, men ni kanske var upptagen med annat. Vi hänfördes emellertid av hans tal.
Mechtild Rothe
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! För det första vill jag varmt tacka föredraganden, Britta Thomsen. Det är ett bra betänkande. Jag hoppas att det kommer att antas på onsdag av en lika klar majoritet som i utskottet. Trots de något kritiska anmärkningarna från Giles Chichester uppnådde vi nämligen en stor, nästan enhällig majoritet för betänkandet i utskottet. Som jag sa är det ett bra betänkande, och det är också ett viktigt och nödvändigt sådant. Ni vet att kommissionen just nu håller på att förbereda ett ramdirektiv för att genomföra vårtoppmötets beslut om att uppnå ett mål på 20 procent förnybar energi år 2020. Kommissionsledamoten har pratat med er om det och det var skönt att höra honom säga tydligt att Britta Thomsens betänkande kommer att spela en viktig roll.
Vad är nu problemet, och vad är verkligen viktigt? För det första har vi framgångsrika direktiv, speciellt om el men också om biobränslen. Det viktiga nu är att ta upp och stärka dessa framgångsrika direktiv, vilket betonas i Britta Thomsens betänkande.
För det andra måste vi genomföra det som kommissionsledamoten accepterade redan förra året i parlamentet, det vill säga inkludera området för uppvärmning och kylning, för att på så sätt minimera underskottet i denna sektor och förbättra inträdet på marknaden. Hittills har vi antagit ett tydligt sektorsvis tillvägagångssätt, och jag anser att vi inte får ge upp det. Det är också ytterst viktigt att se till att den nationella handlingsplanen verkligen innehåller tydliga sektorsvisa, bindande mål, för att även i detta fall garantera en bred utveckling av de olika teknologierna.
Det viktigaste är att bestämma hur de 20 procenten ska fördelas mellan medlemsstaterna. Det betyder att vi verkligen måste se till att bördorna, eller snarare möjligheterna, fördelas rättvist. Fördelningen måste verkligen bara baseras på potential och på vad som har uppnåtts samt på vad som redan finns i länderna i fråga. Vi måste verkligen ha en tydlig strategi.
Jag är glad över att betänkandet mycket tydligt fastslår att vi bara tar upp förnybara energikällor, och inte energikällor med låg kolförbrukning. Låt mig tacka kommissionsledamot Andris Piebalgs än en gång för att han har gjort detta tydligt.
Jag anser att kommissionsledamoten har ett större ansvar här. Vi har ett riktigt nytt incitament, i och med framläggandet av eldirektivet. Jag hoppas att samma sak kommer att hända med ramdirektivet, som jag hoppas att vi kan förvänta oss före årets slut.
Lena Ek
(EN) Herr talman! Winston Churchill sa en gång att det bästa sättet att få en uppgift att verka svår är att skjuta upp den. Jag anser att det är ett sätt att beskriva den energidebatt som hålls i EU i dag. För att besvara Giles Chichester som säger att han tänker grönt och röstar blått vill jag säga att då återstår det bara att också agera ”grönt”.
Både kommissionens förslag och besluten som vi har om att 20 procent av den totala energikonsumtionen i EU senast 2020 ska komma från förnybara energikällor är verkligen mycket bra. För alla röstberättigade, för industrin och för EU:s medborgare är det också skönt att se att parlamentet, tack vare Britta Thomsens arbete med detta betänkande, är fast övertygat om riktigheten både i arbetssättet och arbetsgången.
Är det möjligt? Naturligtvis uppstår det frågetecken när det ställs frågor. Jag anser att det är fullt möjligt. Om vi tittar på vad industrin kan göra genom trigeneration och genom användning av förnybar energi så är det fullt möjligt. Det är också fullt möjligt när det gäller hushållens uppvärmning och nedkylning och inom transportsektorn. Med tanke på vad vi har här i fråga om förnybar energi är jag mycket glad över att andra bestämmelser i EU har ändrats. Det är dags att vi blandar mer etanol i bensinen, och med de nya besluten kommer vi åtminstone att uppnå hälften av Brasiliens nivå. Jag anser att det är dags att vi diskuterar om även biogas och naturgas ska omfattas, vilket skulle vara det bästa sättet att uppnå de volymer som vi behöver. Gör vi det står även marknaden klar, och sedan kommer utvecklingen stegvis att gå av sig själv.
Naturligtvis finns här ett ansvar att ta. Handlingsplanen för förnybar energi, både på EU-nivå och på nationell nivå, måste vara bra och träda i kraft omgående.
Det andra området som jag vill ta upp handlar om skatter. Jag kan inte förstå varför vi beskattar människor enligt hur vi önskar att de ska bete sig när det handlar om olika typer av bränsle.
Den tredje frågan gäller reglerna där mycket fortfarande kan göras och där vi måste rensa upp en del även i EU:s system.
Slutligen anser jag att vi befinner oss mitt i en teknisk revolution som kommer att få samma konsekvenser som när vi gick från ånga till elektricitet, och nu går vi från elektricitet till intelligent energi, och detta är ett mycket bra steg på vägen.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Herr talman! Färdplanen för förnybar energi är ett viktigt dokument som kommer att göra förnybar energi möjlig.
Den fortsatta prisökningen på olja och gas kan vara till hjälp för att uppnå de angivna målen. EU har endast cirka två procent av världens gas- och oljeresurser. EU:s ekonomi är och kommer att vara beroende av råvarupriserna och den politiska stabiliteten i oljeproducerande områden.
Av denna anledning förefaller målet på 20 procent energi från förnybara källor otillräckligt. EU borde följa en diversifierad politik när det gäller elproduktionen, där man tar hänsyn till de olika möjligheter som finns att skapa förnybar energi i olika länder och regioner. Det måste utarbetas lokala och regionala handlingsplaner för produktion av förnybar energi och för energisparande, och dessa bör stödjas av lokala och nationella regeringar och av EU.
Vi bör prioritera forskningsprogram som gäller energiproduktion. Där så är nödvändigt bör man även överväga möjligheten att utveckla kärnkraft som minskar koldioxidutsläppen. Jag skulle vilja tacka föredraganden Britta Thomsen för ett mycket omfattande betänkande.
Claude Turmes
- (DE) Herr talman! Låt mig få börja med att varmt gratulera Britta Thomsen till ett mycket bra och omfattande betänkande. I betänkandet, som jag hoppas kommer att godkännas av en stor majoritet, följer man det här parlamentets tradition att uppmana rådet och kommissionen att främja förnybar energi.
Låt mig kort få rikta uppmärksamheten mot den centrala fråga som kommer att tas upp under de kommande veckorna när kommissionen lägger fram sitt förslag till direktiv. Det handlar om investeringssäkerhet. Vi behöver investeringar om vi ska kunna nå målet på 20 procent. Vi måste undersöka när och var investeringar har visat sig vara framgångsrika under de senaste sex eller åtta åren. Det finns två system i Europa: systemet med garanterade priser på insatsvaror och systemet med gröna certifikat. Sammanlagt har 90 procent av all förnybar energi vid sidan av den storskaliga vattenkraften producerats enligt systemet med garanterade priser på insatsvaror. Energin har producerats billigare än om den producerats enligt systemet med gröna certifikat, och vad som är mycket viktigt är att det har lett till att nya aktörer har kunnat komma in på elmarknaden.
De här siffrorna är alla hämtade från kommissionens senaste rapport från december 2006. Jag är ganska chockad över det som jag har fått höra här och nu. Det finns information om att en majoritet i kommissionen förmodligen kommer att rösta för att detta utmärkta system avskaffas och att ett handelssystem med gröna certifikat införs.
Jag måste på allvar varna kommissionsledamoten för att anta denna strategi som endast skulle gynna stora, dominerade energiföretag som E.ON, RWE, EDF med flera, eftersom det skulle leda till osäkerhet för investeringar och göra andra aktörer ovilliga att investera i framtiden. En bedömning kommer att ske efter huruvida det görs lokala investeringar, och dessa bör ske på grundval av en omfattande garanterad säkerhet och inte en slumpartad mekanism med gröna certifikat.
Vladimír Remek
(CS) Mina damer och herrar! Det råder inget tvivel om att Europa måste arbeta hårdare för att utveckla förnybara energikällor, oavsett om skälet att andra källor avtar i snabb takt eller att förnybara energikällor utgör ett viktigt verktyg i den totala energimixen för att minska utsläppen. Jag nämnde den totala energimixen med avsikt eftersom jag anser att den är en grundläggande faktor i den här frågan.
Enligt min åsikt måste vi noggrant fundera på hur vi ska gå vidare när vi utvecklar förnybara energikällor och särskilt när vi fastställer reglerna för en sådan utveckling. Vårt mål är inte att nå procentnivån för förnybara energiresurser utan att minska utsläppen och beroendet av andra resurser. Därför får vi inte glömma energimixen. Precis som den praktiska tillämpningen av andra hedervärda och ambitiösa mål och förklaringar har visat, och detta gäller också för Europaparlamentet, uppnår vi ingenting genom att enbart sätta upp procentuella kvoter utan att ta hänsyn till geografiska, ekonomiska eller andra omständigheter som är typiska för enskilda länder eller regioner. Vi måste gå varsamt till väga så att vi kan fortsätta att vara konkurrenskraftiga i förhållande till andra länder. Vi måste också komma i håg att vissa förnybara energikällor som till exempel sol- och vindenergi kräver ansenliga ekonomiska resurser.
Därför är svaret ”ja” till förnybara energikällor, men ”nej” till ett aggressivt angrepp som saknar saklig debatt och sakliga argument. Fortfarande är energi från förnybara källor inte billiga, och många länder eller konsumenter har helt enkelt inte råd med dem.
Anja Weisgerber
(DE) Herr talman! I mars 2007 beslutade Europeiska rådet under ledning av vår förbundskansler Angela Merkel att 20 procent av all energikonsumtion ska komma från förnybar energi senast 2020. Fördelarna är uppenbara: lägre koldioxidutsläpp, minskat beroende av energiimport från instabila stater och möjligheter till tillväxt och sysselsättning särskilt på landsbygden.
Till följd av det beslut som fattades vid toppmötet måste vi nu förverkliga dessa mål. Följande punkter är särskilt viktiga i det här avseendet. Kommissionen måste ha den makt och de resurser som krävs för att den ska kunna se till att de enskilda medlemsstaterna faktiskt följer de mål som satts upp vid toppmötet. Om vi vill nå målet på 20 procent av all energikonsumtion som har satts upp för förnybar energi måste varje medlemsstat ta sitt ansvar. Samtidigt måste varje medlemsstat i enlighet med punkt 9 i betänkandet ha frihet att välja den mest lämpliga förnybara energikällan inom olika områden. En annan central fråga är hur energieffektiviteten ska förbättras. Vi kan bara nå målet på 20 procent förnybar energi om vi förbättrar energieffektiviteten i dess helhet. Det finns en enorm outnyttjad potential på området isolering av byggnader och energisparande elektriska apparater, där vi har många innovativa tekniker som skulle kunna marknadsföras redan nu.
Vi måste också göra mer än tidigare för att införa förnybar energi inom uppvärmning och kylning, med tanke på att 40 procent av all energiförbrukning i EU förbrukas i byggnader. Här finns en enorm potential för användning av förnybar energi. Modern strukturplanering och energisnåla nya byggnader kan bidra till att förnybar energi täcker byggnaders hela energibehov.
Biomassa är en annan förnybar energikälla som måste utvecklas ytterligare på grund av dess mångsidighet och grundlastkapacitet. Vi måste dock se till att produktionen av biomassa är hållbar och inte konkurrerar med livsmedelsproduktionen. Precis som det fastställs i punkt 57 i betänkandet måste vi här se till att biomassan sköts enligt internationellt erkända höga hållbarhetsnormer. Vi måste också se till att utvecklingen av biomassan i sin helhet har en positiv effekt på klimatet och energin.
Det är också viktigt att framhålla kärnkraftens bidrag till att skydda miljön. För närvarande kan vi inte klara oss utan kärnkraften som en teknik med låga utsläpp. Även forskning om förnybara energikällor måste prioriteras högt inom EU. Teknisk utveckling på det här området är avgörande för att vi ska kunna ha en hållbar energiförsörjning. Vi måste särskilt stödja och främja utvecklingen när det gäller lagring av förnybar energi ytterligare, till exempel med vätetekniken som utgångspunkt.
På det hela taget ser jag fram emot kommissionens förslag i slutet av det här året. Jag hoppas att kommissionen kommer att ta med många av parlamentens önskemål.
Teresa Riera Madurell
(ES) Först och främst skulle jag vilja tacka föredraganden för hennes grundliga och viktiga arbete. Återigen har Britta Thomsen visat utomordentlig kunskap i den här frågan.
I betänkandet görs en analys av situationen som är både korrekt och balanserad. Fossila bränslen är på väg att ta slut. De kommer från politiskt instabila delar av världen och fortsätter att vara en stor källa till koldioxidutsläpp. Dessutom växer vårt energibehov hela tiden. För att kunna möta detta behov och åstadkomma en trygg försörjning måste vi hitta nya kraftfulla energikällor som är icke-förorenande och som minskar vårt beroende av den övriga världen.
I detta sammanhang är det särskilt viktigt med förnybar energi. Tack vare investeringar i forskning har EU-företag på området en ledande ställning på den globala marknaden och dessa företag bidrar i hög grad till att skapa arbetstillfällen och större konkurrenskraft - två viktiga mål i Lissabonstrategin.
När det gäller förnybar energi skiljer sig situationen väsentligt mellan medlemsstaterna och det gör även de - för det mesta bristfälliga - politiska och rättsliga ramarna i varje land. Ändå har den begränsade lagstiftning som finns visat sig vara effektiv när det gäller att stimulera en mer hållbar utveckling i flera av medlemsstaterna, trots att det inte finns någon lagstiftning alls på sådana viktiga områden som uppvärmning och kylning.
Om vi ska komma vidare är det mycket viktigt att den lagstiftningsram som kommissionen föreslår är ambitiös. Den måste förbättra och stärka den lagstiftning som redan finns och ange bindande mål för elproduktion, transport, uppvärmning och kylning. Det är även nödvändigt att medlemsstaterna omsätter dessa överenskommelser i praktiken utan dröjsmål.
För att kunna klara av det bindande målet på 20 procent är det, som man helt korrekt betonar i betänkandet, även viktigt att den el som produceras av förnybara energikällor har bättre förutsättningar för nättillträde. Förnybar energi måste ha ett öppet, icke-diskriminerande och effektivt tillträde till ledningsnät som är tillräckligt utvecklade för att klara av stora mängder el från förnybara energikällor.
Jag instämmer med föredraganden i att en uppdelning av ägarskapet för de systemansvariga för överföringssystemen från de kommersiella verksamheterna är den bästa garantin för att producenter av förnybar energi inte diskrimineras när det gäller nättillträde.
Vi måste även påskynda genomförandet av projekt som ligger i EU:s intresse för transeuropeiska energinät. Den utnämning av samordnare som nyligen skett för projekt som stöter på tekniska, politiska eller finansiella svårigheter är ett steg i rätt riktning.
Slutligen måste både kommissionen och medlemsstaterna fortsätta att stödja investeringar, innovation och forskning på dessa områden. Och de måste göra allt som krävs för att se till att energi från förnybara källor produceras till överkomliga priser. Ett uppnående av målen i lagstiftningsramen får inte leda till att konsumenter och företag belastas på grund av en avsevärd ökning av energikostnaderna.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! Jag vill gratulera Britta Thomsen till hennes utmärkta betänkande. Jag vill även gratulera de fyra föredragandena för yttrandet som har kommit med nyttiga kompletterande påpekanden och råd.
Det står nu klart även för de mest svårövertygade, dit man förmodligen kan räkna Giles Chichester som inte är närvarande längre, att vår jord värms upp på ett farligt sätt och att klimatförändringen är ett verkligt hot mot livet på jorden såsom vi känner till det. Hur stor del som beror på en naturlig klimatförändring och hur stor del som beror på ansamlingen av klimatförändrande gaser i atmosfären är fortfarande en fråga som forskare och politiker tvistar om. Det råder dock ingen tvekan om att ansamlingen av gaser som koldioxid verkligen förvärrar klimatförändringen. Till och med i detta sena skede, då man börjar kunna se följderna av klimatförändringen, vaknar världen långsamt, kanske för långsamt, inför det brådskande behov som finns att göra något åt det.
EU är en av förkämparna för att försöka göra något åt problemet. EU:s färdplan för förnybar energi är verkligen ett viktigt steg i rätt riktning, och jag är säker på att den kommer att få fullt stöd av de flesta av Europaparlamentets ledamöter. När en korrekt rättslig ram har tagits fram måste emellertid medlemsstaterna vara förmås att genomföra den och upprätta effektiva övervakningssystem.
För att få verklig effekt ett stopp av klimatförändring orsakad av gaser, måste ytterligare två mål uppnås. För det första måste en färdplan för förnybar energi sträcka sig utanför EU och omfatta en så stor del av världen som möjligt. Detta är verkligen en enorm uppgift. För det andra måste vi förstå att vi måste få medborgarna att inse att det förutom åtgärder och förnybar energi krävs att vi minskar den allmänna energikonsumtionen. Om vi fortsätter att öka vårt energibehov på ett tanklöst och till synes gränslöst sätt spelar det ingen roll hur många färdplaner för förnybar energi som vi utarbetar, eftersom alla i slutändan kommer att vara verkningslösa.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Herr talman! Om vi vill bekämpa den globala uppvärmningen och omsätta den ambitiösa färdplanen i praktiken är det absolut nödvändigt att vi gör en koppling mellan energi och miljö. Vi har naturligtvis upprepade gånger varnat för att medlemsstaterna inte kommer att nå målet med en andel förnybar energi på 12 procent senast 2010. Så hur kan vi förvänta oss att de ska nå 20 procent senast 2020?
I kommissionens metod för att beräkna utvecklingen tar man ingen hänsyn till hur mycket energiproduktionen kostar miljön, och vi fortsätter att skapa energipolitik bit för bit, medan det vi verkligen behöver är en integrerat, övergripande synsätt.
Energifrågor hör till ett politiskt område där vi kan förbättra oss och nå snabba resultat. Till exempel behöver energieffektiviteten främjas så att vi alla kan bli kvitt onödiga energiutgifter. Administrativa förfaranden måste också förenklas. I Frankrike måste man till exempel ta sig igenom en byråkratisk hinderbana för att montera en solpanel: inte mindre än sju olika förfaranden ingår när en energiförbrukare ska förvandlas till en energiproducent.
Vårt arbete måste även vara förenligt med utvecklingssamarbete. Vilka är gemenskapens förslag till att utveckla förnybara energikällor i enlighet med partnerskapsavtalen med AVS-länderna? Till exempel när det gäller solenergi menar de fattigaste nationerna att de helt enkelt inte har råd med den tekniken. Och hur är det med de medlemsstater som finansierar odling av biobränslen i länder på södra halvklotet? I Afrika och Asien växer det fram jatrophaodlingar till och med i områden där man har problem med torka och där behovet av livsmedelstrygghet är överhängande.
Och inte nog med det, gemenskapen bär även ansvar gentemot de tredjeländer som försörjer oss med råvaror för vår energiproduktion. Europeiska investeringar i Nigerias urangruvor eller i Tchad och Kameruns oljeledningar måste åtföljas av överföring av teknik för ren energiproduktion på grundval av mikroprojekt.
Energikrisen är en miljökris, herr talman, och den är i behov av krisplaner och bindande politiska åtgärder. Vi måste göra allt vi förmår för den förnybara energin.
Paul Rübig
(DE) Herr talman, kommissionsledamot Andris Piebalgs, mina damer och herrar! Kyotomålen håller just nu på att diskuteras i Washington och jag anser att FN gör rätt i att diskutera dessa globala mål och att sätta upp mål som en del av en uppifrån-och-ned-strategi, och att utarbeta de nödvändiga instrumenten.
Vi anser att det är viktigt att vi koncentrera oss på ett nedifrån-och-upp-perspektiv, nämligen på Lissabonagendan, och vi bör sträva efter att se till att vi skapar sysselsättning och tillväxt främst genom mål som gäller energieffektivitet. Här har vi nya mål för olika branscher. Vi kan åstadkomma ett reellt ekonomiskt uppsving och en situation som alla vinner på genom rätt isolering och många andra åtgärder som förbättrar energisituationen. Även när det gäller försörjningstrygghet anser jag att det är viktigt att vi fokuserar på förnybar energi. Förnybar energi som finns i våra delar av världen är en säker källa som hela tiden finns tillgänglig för oss. Vi bör se till att vi verkligen når målet på 20 procent förnybar energi av vår slutliga energikonsumtion senast 2020.
Vi behöver EU-omfattande kriterier för stödåtgärder, stimulansåtgärder, subventioner, skatter och hela den finansiella ram som vi måste utarbeta här. Detta är en utmaning, och jag tror att även kommissionsledamot Kovács står inför den.
Dessutom behöver vi ett rättvist nättillträde som tillåter insyn. Vi behöver principen om sändningsplikt och vi bör överväga straffavgifter om transport uteblir i det här fallet. Vi behöver harmoniserade planeringsprocesser för vilka det finns en kontaktpunkt som ansvarar för tillståndsförfaranden under en viss period, till exempel maximalt tre år, för att se till att energiproduktionen är tillgänglig vid rätt tidpunkt. Vi måste också skydda konsumenternas rätt att beställa 100 procent förnybar energi från sina leverantörer och ha tryggad energitillförsel under de kommande årtiondena.
Kärnkraft är ingen förnybar energikälla och därför skulle jag vilja att den tas upp i ett separat betänkande.
Dorette Corbey
(NL) Herr talman! Britta Thomsen har lagt fram ett utomordentligt betänkande om förnybar energi, och hennes engagemang och det angivna målet på 25 procent har mitt fulla stöd.
Att bekämpa klimatförändringarna är en enorm utmaning, men också något som erbjuder stora möjligheter. Möjligheter till ny teknik och ren och förnybar energi. Utöver redan etablerade resurser som vindturbiner och solpaneler kommer vi förmodligen även att ha energikällor som vindkraft på hög höjd en kilometer upp, solreflektorer, energi från tidvatten och teknik för att använda alger som bränsle. Det är en spännande utveckling som jag välkomnar. Investeringar i förnybar energi medför fler fördelar än att bara minska koldioxiden. De minskar vårt beroende av länder utanför EU, de bryter de stora elföretagens maktmonopol och de leder inte bara till stor innovation utan även till fler runt en miljon arbetstillfällen.
Detta är naturligtvis bra alltsammans, men det kräver också en bra politik. Det finns tre punkter som är viktiga i det här avseendet. För det första måste vi göra den ekonomiska tillväxten oberoende av negativ miljöpåverkan. Fullständigt oberoende måste prioriteras om förnybar energi snabbt ska kunna utvecklas. För närvarande kan det ta lång tid för en vindkraftpark att anslutas till ett elnät och detta är inte godtagbart. Jag hoppas att de förslag som EU-kommissionen har lagt fram den här veckan kan göras lite kraftfullare så att vi kan stå emot trycket från energiföretagens monopol och se till att förslagen inte urvattnas.
För det andra har vi biobränslen. Vi har bra och vi har dåliga biobränslen. För ögonblicket verkar det som om alla fokuserar på de dåliga. Och detta på goda grunder, eftersom det finns skäl att ifrågasätta nyttan av somliga biobränslen som knappast ger några miljömässiga fördelar alls. Vissa biobränslen är till stor skada för den biologiska mångfalden och för livsmedelspriserna. Men under strikt kontrollerade former kan biobränslen hjälpa oss mot ett mer hållbart energiförsörjningssystem, förutsatt att det finns garantier för att våra tropiska regnskogar inte skövlas för att vi ska kunna tanka våra bilar. Den punkt i Britta Thomsens betänkande som anger att det måste finnas klara kriterier för biobränslenivån på 10 procent i energimixen har mitt fulla stöd. I mitt betänkande om direktivet om bränslekvalitet lägger jag fram förslag om det här och jag ser fram emot att få höra era synpunkter.
För det tredje har vi subventioner. Beklagligt nog finns det fortfarande subventioner för produktion av fossila energikällor. Under de senaste tio åren har EU:s kylningssektor fått cirka 50 000 miljoner euro i produktrelaterat stöd. Flygbränsle beskattas inte, vilket är en dold subvention. Nu är tendensen att generöst subventionera förnybar energi. Det är inte rätt tillvägagångssätt. Vi måste sätta stopp för subventioner av fossila bränslen så snart som möjligt. I stället för att subventionera måste vi förmå energiproducenterna att hämta en betydande del av sin produktion från förnybara energikällor. Då kommer det inte att behövas några subventioner. Vi måste se upp så att vi inte byter ut vårt beroende av olja mot ett nytt beroende av subventioner.
Herbert Reul
- (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig först få tacka föredraganden för att hon lagt fram det här betänkandet. Jag anser att det är viktigt att i det här sammanhanget framhäva att vi måste se energipolitiken som en politik med flera olika mål. Hur kan vi garantera en trygg försörjning, hur kan vi se till att energin inte skadar miljön och hur kan vi även få den till ett bra pris?
Om vi tar hänsyn till dessa tre faktorer i varje debatt kommer vi ganska snart att inse att förnybar energi spelar en naturlig och förmodligen viktig roll i vår framtida energisituation, men att denna del inte kan lösa problemen med energiförsörjning på egen hand när det gäller prisbildning, miljöpåverkan eller en trygg försörjning.
Därför är det viktigt att ställa de frågor som redan klart och tydligt har ställts av flera talare i dag, till exempel när det gäller att undersöka hur vi kan använda förnybar energi på det ekonomiskt mest intelligenta sättet, precis som vi gör när det handlar om andra resurser. Vi måste undersöka var vi kan få mest användning för pengarna, och med detta menas att vi till exempel inte ska stödja solenergi i områden där förhållandena inte alls är gynnsamma för det.
Vi måste undersöka om beslut, procenttal och bindande mål verkligen kommer att föra oss framåt eller om det vore förnuftigare att göra lite mer för att främja subsidiaritet och stödja initiativ som har mycket olika inriktningar på olika områden beroende på de medlemsstater som är inblandade, samtidigt som detta leder fram till ett likvärdigt mål.
På samma gång måste vi identifiera de nackdelar som också finns med förnybar energi. Vi har redan haft debatter om biobränslen. För sex månader sedan kom det ämnet inte ens på tal. Vi har debatterat vindkraft och den skada som vindkraften kan orsaka. I mitt land har vi problem att hitta tillräckligt mycket utrymme för att utveckla vindkraft. Detta innebär inte att vi säger nej till förnybar energi, utan det här handlar om en differentierad debatt och differentierade reaktioner, för när allt kommer omkring får en förnuftig energipolitik inte väcka falska förhoppningar som inte kan infrias, utan den måste väcka förhoppningar som kan infrias ett steg i taget. Jag tackar kommissionen för dess mycket öppna och differentierade strategi.
Riitta Myller
(FI) Herr talman! Vi kan inte minska koldioxidutsläppen in enlighet med våra mål om vi inte använder den dubbla strategin med energieffektivitet och förnybar energi. För närvarande finns det stora skillnader mellan de olika medlemsstaterna när det gäller att använda sig av förnybar energi. Vi behöver bindande landsspecifika mål med avseende på energieffektivitet och förnybar energi.
Föredraganden gör helt rätt i att rikta uppmärksamheten mot två mycket praktiska frågor om hur vi uppnår dessa mål i EU. Vi måste kräva att de medlemsstater som har stor befolkningsmängd och som för närvarande producerar en mycket låg andel av sin energi genom förnybara energikällor åtgärdar detta. De ansträngningar som har gjorts från de mindre ländernas sida kommer inte att vara tillräckliga i sig för att lösa problemet. Den andra viktiga anmärkningen, något som redan har tagits upp här, är att vi måste utnyttja naturfenomen. Vi har solsken, vi har biobränslenas potentiella energi och på några platser har vi vind. Dessa fenomen måste tas i beaktande i nationella program.
Det är av största vikt att den politik som medlemsstaterna följer vidmakthålls och förblir konsekvent. Bara på så sätt kommer vi att få investerare och sponsorer involverade och även att få industrin involverad. Om stödsystemen och bestämmelserna inte är på rätt spår och tillåter oss att skapa en hållbar energipolitik kommer vi inte att kunna åstadkomma den verkliga revolution som eftersträvats inom energipolitiken här.
När det gäller biobränsle måste vi förespråka andra generationens biobränsle och inte tala som om vi stödde konkurrensen mellan livsmedel och bränsle.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Herr talman! Stats- och regeringschefernas beslut att godkänna ett bindande mål på 20 procent för förnybara energikällor i vår energimix för 2020 har fått stark effekt över hela världen och utgör en milstolpe i gemenskapspolitiken när det gäller klimatförändring och energianvändning.
I morgon kommer parlamentet att rösta om betänkandet där vårt stöd uttrycks för rådets och kommissionens förslag till framtida lagstiftning på området.
Som medlagstiftare är det vår skyldighet att skapa en genomförbar ekonomisk politik som möter samhällets sanna behov, hela tiden med de tillgängliga tekniska ramarna i åtanke. Målet att 20 procent av vår energimix ska komma från förnybara energikällor kan bara vara ekonomiskt genomförbart om två villkor uppfylls: om priset på ett fat olja förblir högt och priset för ett ton koldioxid är tillräckligt avskräckande.
Kommissionens konsekvensundersökningar är grundade på ett pris på omkring 20 euro för ett ton koldioxid. Det aktuella priset pendlar mellan 12 och 15 cent. I och med de här siffrorna är lönsamhetsberäkningarna inte så tilltalande som vi skulle önska, och det måste vi ta hänsyn till när gemenskapens system för utsläppshandel revideras nästa gång om vi vill sända rätt signaler till industrin och konsumenterna.
Det kan inte råda något tvivel om att diversifieringen av rena energikällor även fortsättningsvis måste ha högsta prioritet i energipolitiken. Tack vare rådets modiga åtgärder i mars är tiden inne för medlemsstaterna att förhandla om fördelningen av ansvar och skyldigheter. Till sist uppmanar jag därför rådet att se till att fördelningen sker snabbt på grundval av en bra kompromiss där ingen part känner sig som en vinnare eller en förlorare.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Jag gratulerar Britta Thomsen till hennes utmärkta betänkande. Jag instämmer med mina kolleger och särskilt med min kollega Reino Paasilinna i att vi inte kan teoretisera när det handlar om energifrågor och att vi inte får se på förnybar energi som en patentlösning i sig. Enbart förnybar energi kommer inte att lösa Europas problem, men den är ett mycket viktigt steg i rätt riktning. I det här avseendet är vi alla överens och den punkten är starkt framträdande i Britta Thomsens betänkande.
Samtidigt har dock ett flertal ledamöter påpekat att det krävs teknisk utveckling, eftersom de nya medlemsstaterna och i synnerhet fattigare medlemsstater uppfattar användning av solenergi, vindkraft eller - som i fallet med mitt land där det finns varma källor i överflöd - jordvärme som överdrivet dyr.
Jag skulle vilja be kommissionsledamot Andris Piebalgs att uppmana kommissionen att noggrant undersöka hur man skulle kunna stärka intresset för dessa tekniker i Europa, kanske även genom anbud. Jag menar inte sådana enkla tekniker som mina kolleger och jag själv nyligen fick se i Tibet när vi hörde talas om att hushållen hade utrustning för solenergi. Vi ville inte tro detta, men det visade sig senare att det handlade om en mycket enkel liten platta som kunde värma upp en kanna vatten på en halvtimme. Jag menar på det hela taget mer seriös teknik.
Inom jordbrukssektorn spelar biobränsle en mycket viktig roll, och jag håller med Riitta Myller om att vi inte får skapa en situation där vi ställer biobränsleproduktionen mot livsmedelsindustrin och livsmedelsproduktionen. Låt oss även vara förnuftiga när det gäller produktion av bioetanol, eftersom det ibland förbrukas mer fossila bränslen vid produktionen av bioetanol än vad vi kan spara in på den. Jag anser därför att vi måste ha ett mångsidigt synsätt i den här frågan.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Förnybara energikällor svarar mot två utmaningar: för det första utmaningen att trygga en tillförlitlig energitillförsel i och med att kommer från olika slags källor och minskar beroendet av importer, och för det andra utmaningen som gäller klimatförändringar i och med att de inte orsakar direkta utsläpp av växthusgaser.
Förnybara energikällor har varit omtyckta i Europa sedan en tid tillbaka. Förnybar energi kammar hem politiska poäng. Dess betydelse för fortsatt social utveckling förespråkas av politiker, ekonomer, vetenskapsmän och energiingenjörer, och även av husägare som i normalt sett inte brukar vara fackmässigt involverade när det handlar om elproduktion eller miljöskydd.
Andelen förnybar energi i den totala energimixen ökar dock endast långsamt. Varför är det så? Kanske är vi politiker inte tillräckligt engagerade? Jag tror inte att detta är fallet, eftersom förnybar energi står för huvuddelen i EU:s energilagstiftning. Jag tror dock att vi har framhävt de tekniska och övervakande aspekterna när vi har utarbetat en lämplig ram, medan vi har försummat den ekonomiska aspekten och en helhetsbedömning.
Enligt min uppfattning ska vi inte behandla förnybara energikällor separat. Vi måste utvärdera deras fördelar och svagheter vid sidan av andra energikällor. Vi måste undersöka hur de kan bidra till en varierad energimix, en tillförlitlig energiförsörjning, en minskning av växthusgasutsläppen och till utvecklingen av ett kunskapsbaserat samhälle. Vi måste bedöma vilken extra forskning och utveckling som krävs.
Vi måste genomföra en makroekonomisk bedömning så att vi kan bygga vidare på våra tidigare tekniska ansatser. En viktig faktor när det gäller att fatta beslut om investeringar är den finansiella kostnad som det innebär att till exempel släppa ut ett ton mindre koldioxid i atmosfären.
Om vi inte genomför en lämplig jämförande kostnadsanalys som bygger vidare på de konventionella ansatserna i vår politik kommer vi inte att nå de önskade resultaten i vår energi- och miljöpolitik. Men om vi gör detta, om vi genomför en helhetsanalys, kommer hindren mellan de olika energikällorna att undanröjas eftersom endast en heterogen, hållbar energimix kommer att ha betydelse.
Joan Calabuig Rull
(ES) Herr talman! Nästan alla är överens om att vi står inför tre grundläggande utmaningar i EU: den första gäller utsläppen och de stigande priserna på konventionella energikällor, den andra gäller behovet av att minska vårt växande beroende av energiimport, och den tredje gäller hur vi kan hjälpa till att motverka klimatförändringarna. Helt klart kan förnybara energikällor utgöra ett stort bidrag till att klara av dessa utmaningar.
Vi har nu en förpliktelse att se till att 20 procent av all energiproduktion kommer från förnybara energikällor senast 2020. Uppenbarligen har medlemsstaterna friheten att välja vilka förnybara energikällor som passar bäst till deras egen situation. Men de måste engagera sig - det måste finnas ett entydigt politiskt engagemang - för att kunna klara av de mål som vi gemensamt har satt upp för oss själva.
Jag skulle vilja understryka fyra saker. Först och främst är förnybar energi inte oförenlig med andra energikällor som kan hjälpa till att stabilisera försörjningen, men förnybar energi måste vara förstahandsvalet. Andra energikällor som till exempel kärnkraft bör inte förkastas, men de ständiga problemen med avfallshantering och höga anläggningskostnader måste fortfarande lösas.
Användning av biobränsle kräver emellertid stor försiktighet och den bör bygga på hållbarhetskriterier. Annars kan den ge upphov till allvarliga miljöskador och få motsatta sociala följder.
Samtidigt finns det stora möjligheter när det gäller att utveckla användningen av förnybar energi i samband med att nya byggnader eller ny infrastruktur anläggs.
Slutligen har vi den sociala dimensionen inom energipolitiken: införandet av förnybara energikällor får inte orsaka prisökningar som gör att konsumenterna inte har råd med uppvärmning eller el, särskilt inte när det gäller de mest utsatta samhällsgrupperna som högre energipriser slår särskilt hårt mot.
Alexander Stubb
(EN) Herr talman! Jag tycker att det är roligt med en pigg publik. Det är inte alltid som vi får applåder, uppmuntringar och tillrop. Jag vet att det är förbjudet, men det är festligt så det borde vara tillåtet.
Om ni tillåter skulle jag vilja ta upp tre saker. Den första är egentligen en upprepning av vad kommissionsledamoten sa. Jag anser att vi behöver en gemensam energipolitik. Naturligtvis är det mycket viktigt att se till de nationella målen. Som en övergripande ansats måste vi dock se saken ur en gemensam synvinkel. Detta betyder både att vi måste granska en stor del av ännu inte antagen lagstiftning och, som Reino Paasilinna tidigare sa, inrikta oss på en korrekt energimix samtidigt som vi ser till hela planen.
Min andra kommentar gäller en lika fördelning av bördan och jag är relativt nöjd med målen för 2020 i detta avseende. De är bra och framåtsträvande mål. Jag är inte helt säker på om vi någonsin kommer att nå dem, i synnerhet när det gäller förnybar energi, men de är ändå bra mål. För att göra detta är det emellertid mycket viktigt att vi tar en noggrann titt på fördelningen av bördan. Jag vill inte ha en situation där små länder som Finland, där man redan använder 25 procent förnybar energi, måste öka sin börda till låt säga 45 procent, samtidigt som de fem största medlemsstaterna som faktiskt står för 60 procent av energikonsumtionen, håller mycket lägre standard. Låt oss därför verkligen vara rättvisa här. Tyvärr kommer dessutom ett land som Finland naturligtvis inte att ha särskilt mycket solenergi.
Min tredje kommentar gäller beräkningsmetoden. Det verkar som om vind och sol bestraffas i förhållande till biomassa. Låt oss försöka leva med det men bevaka det mycket noga. Jag hoppas att generaldirektoratet för energi och transport har tillräckligt med personal eller kan anställa tillräckligt med personal för att hantera, övervaka och genomföra de nationella handlingsplanerna.
Min återstående tid ska jag använda för att sammanfatta mina tre synpunkter: för det första behöver vi en gemensam energipolitik, för det andra måste vi fördela bördan rättvist och för det tredje måste vi vara mycket noggranna med beräkningsmetoden.
Gábor Harangozó
(HU) Tack, herr talman. Jag skulle först vilja gratulera Britta Thomsen till hennes utmärkta betänkande. Med tanke på de utmaningar som klimatförändringarna utgör, vårt starka beroende av fossila bränslen och den växande utmaningen att skapa arbetstillfällen på landsbygden behöver EU ett klart och tydligt regleringssystem som är lätt att följa och som gör det möjligt att arbeta effektivt när det gäller förnybar energiproduktion, och särskilt när det gäller produktion av biomassa.
Vi måste skapa det slags lagstiftning för producenterna som klart och tydligt fastställer verksamheten och som utgör handlingsramar för förnybar energi. Det tjänar väldigt lite till att ha direktiv som syftar till att öka andelen förnybar energi om de rätta förhållandena för det saknas. Inblandade parter kommer då inte vilja riskera att starta upp detta nya slags produktion.
Vi kan inte tillåta att det uppstår en situation där vi vilseleder jordbrukare genom att på EU-nivå uppmuntra dem att producera råmaterial för bioenergiproduktion, medan den reglerande ramen på nationell nivå inte tillåter optimala förhållanden för det i vissa länder. Det krävs ett långsiktigt, väl genomtänkt program, eftersom producenterna annars kommer att se detta nya slags produktion som alltför riskabel.
Vi måste garantera en tryggad produktion, samtidigt som vi kan inte förvänta oss att konsumenterna ska betala högre priser. Producenterna behöver incitament, och i några fall kommer skatteavdrag att behövas för att vi ska kunna se till att övergången inte innebär driftsvårigheter för dem. Vi måste se till att det finns lämpliga incitament som gör att produktionen av biobränsle inte medför högre livsmedelspriser, eftersom det skulle undergräva hela programmet. Tack för er uppmärksamhet.
Ivo Belet
- (NL) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig få fokusera på två områden i Britta Thomsens utmärkta betänkande, nämligen på byggnadsindustrin och på motorfordon.
Om vi ska nå koldioxidmålen inom bilsektorn måste vi investera mer i forskning och utveckling. Så mycket är klart. Vår översyn av den fleråriga budgeten gör det möjligt för oss att göra detta, herr kommissionsledamot. Satsningen på forskning om ny teknik och förnybar energi för transport måste markant gå framåt. Det bör även vara en av prioriteterna för vårt splitter nya europeiska institut för innovation och teknik. Europas bilsektor kan gå i spetsen här. Vissa japanska biltillverkare håller på att göra reklam för tillverkning av fordon med nollutsläpp som mål. Jag anser att vi inom EU mycket väl kan vara de första i världen att förverkliga detta mål.
Sedan har vi den andra sektorn som är i behov av ny miljövänlig teknik, nämligen byggnadsindustrin. Det här behovet har understrukits om och om igen. Den här sektorn beskriver Europeiska kommissionen som den sektor som har mest potential att minska koldioxidhalten. Vi är fortfarande i inledningsfasen när det gäller att bygga nya lågenergihus, s.k. passivenergihus, och det är fortfarande relativt dyrt. Även här är det hög tid att vi lägger i en högre växel, inte enbart när det gäller forskning och utveckling utan också när det gäller skatteincitament. Vi skulle mycket väl kunna minska momssatsen på energisparande material och förnybar energi inom byggnadssektorn ytterligare, kanske ända ner till noll. Kommissionen har i varje fall planer på att lägga fram nya förslag till att sänka momsen år 2009, något som ni känner till bättre än jag, herr kommissionsledamot, och det vore önskvärt att dessa idéer om energisparande åtgärder inom byggnadssektorn togs med i dem. Det är stora utmaningar som väntar oss under de kommande månaderna och åren. Och de kräver djärva och bestämda åtgärder.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Det grundligt utarbetade betänkandet av min kollega Britta Thomsen kommer att hjälpa oss att leva i en renare miljö och motverka klimatförändringar. Ambitiösa handlingsplaner för förnybar energi på europeisk och nationell nivå och övervakning av deras genomförande kommer att innefattas i den gemensamma europeiska energipolitiken och minska beroendet av energiförsörjning från tredjeland.
Vissa länder har dock betydelsefull vatten-, sol- eller vindkraftpotential, medan andra länder har lägre potential. Därför bör handlingsplaner utarbetas individuellt för olika länder och beräkningarna ske på grundval av den faktiska situationen.
Det skulle vara till hjälp om EU-kommissionen gav stöd från strukturfonderna till produktion av förnybar energi och till isolering och uppvärmning av bostadshus. Användning av förnybar energi bör även gynnas i finanspolitiken. Vi har i Europa stigande livsmedelspriser på grund av den ökade efterfrågan på biobränsle, och så får det inte vara.
Vad ska en vanlig EU-medborgare som lever på sin regelbundna lön säga om behovet av att öka användningen av förnybara energikällor ger upphov till högre el- och huskostnader? Marknaden kan inte reglera allting. Vi måste hjälpa dem som har ekonomiska svårigheter, särskilt dem som lider mest av högre energikostnader.
Rent allmänt är jag säker på att vi måste förändra vår livsstil och begränsa vår överdrivna konsumtion i framtiden. Det är vi människor som har tillfogat den här planeten skada och det är därför vårt ansvar att hjälpa den att återhämta sig.
Agnes Schierhuber
- (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Energiförsörjningen blir en allt viktigare utmaning, inte enbart i EU utan i hela världen. I detta sammanhang är användningen av förnybar energi mycket viktig, både för att trygga försörjningen inför framtiden och avgörande bidra till att minska utsläppen av växthusgaser. Vi måste stödja och främja innovation. Vi måste även investera mer i forskning och utveckling när det gäller ny teknik, oavsett om det är inom transport - till exempel forskning om nya bränslen eller konstruktion av nya motorer - eller inom värme- eller energibaserad användning av resurser som till exempel uppvärmning, elproduktion, isoleringsmaterial och så vidare.
Ett bra exempel är kraftvärmeproduktion från biomassa genom kraftvärmekoppling, något som även används mer och mer i Österrike. En annan central aspekt är energibesparing. Regionala, decentraliserade koncept är också mycket viktiga.
Vi måste utnyttja den möjlighet som finns genom decentraliserad produktion av energi och biobränslen från förnybar energi, eftersom vi på så sätt också kan producera hållbar energi och använda råmaterial som finns tillgängliga i jorden. Användningen av jordbruksprodukter till energiproduktion kommer med säkerhet inte att hindra en fullgod livsmedelsproduktion, eftersom det finns tillräckligt med bördig jordbruksmark och den marken också kan användas på lämpligt sätt. Avstängning av jord som ligger i träda under budgetåret 2008 är därför verkligen välkommen.
Dessutom kan användningen av förnybara råmaterial väsentligt bidra till den ekonomiska utvecklingen på landsbygden på grund av dess positiva påverkan inte enbart när det gäller utnyttjande av mark enligt normalt växelbruk utan särskilt även med avseende på sysselsättning och skapande av nya arbetstillfällen på landsbygden.
Antonio De Blasio
(HU) Tack, herr talman. Jag vill först och främst gratulera föredraganden till det utmärkta arbete som hon har utfört. Vi måste ha i åtanke att de ambitiösa mål som Europeiska unionen har ställt upp, och som syftar till att minska utsläppen av de gaser som bidrar till växthuseffekten, öka användningen av förnybara energikällor och förbättra energieffektiviteten, endast kan uppnås om vi genomför dem i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Vi bör således börja med de sociala och ekonomiska aktörerna på lokal och regional nivå.
En decentraliserad energipolitik tillsammans med forskningsprogram och kampanjer, som syftar till att förändra konsumentvanor, skulle kunna medföra konkreta resultat när det gäller såväl förnybara energikällor som sysselsättning och regional utveckling.
Lokal produktion, och eventuellt också omställning till och konsumtion, av förnybara energikällor skapar nya arbetstillfällen, samtidigt som den regionala ekonomiska stabiliteten ökar genom en diversifierad och effektiviserad energiförsörjning. Jag vill betona de ekonomiska incitamentens ytterst viktiga roll, både när det gäller att ansluta förnybara energikällor till befintliga nätverk och när det gäller att saluföra de förnybara energikällorna.
Det ligger i lokala myndigheters och regionala organisationers primära intresse (talmannen avbröt talaren och bad honom tala lite långsammare) att stödja företagens stävanden inom området för innovation, forskning och utveckling.
Genom att stödja partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn skulle EU kunna hjälpa både offentliga och privata aktörer i samhället att förena sig för att ekonomiskt gynna de regioner vars utveckling de önskar stimulera. För att detta ska lyckas är det avgörande att man informerar lokala företag om de utvecklingsmöjligheter som finns, samt utvärderar den berörda regionens egenskaper och särskilda behov.
Jag rekommenderar att EU noggrant övervakar att medlemsstaterna uppfyller det som förväntas av dem. Regionala och lokala initiativ kommer nämligen inte att lyckas om inte medlemsstaterna inrättar egna ramar som är förenliga med EU:s lagstiftning. Medlemsstaterna har en skyldighet att skapa en rättslig miljö som inte bara möjliggör en ökad energieffektivitet och användning av förnybar energi, utan också tillhandahåller varje tänkbart ekonomiskt stöd och incitament för att främja lokala och regionala utvecklingsinitiativ.
Valdis Dombrovskis
(LV) Herr talman, mina damer och herrar! Ett av de mål som föreslagits i EU:s energistrategi är att öka den andel av den totala energikonsumtionen som utgörs av förnybara energikällor till 20 procent senast 2020. Lettland är ett föregångsland på det här området eftersom andelen förnybar energi i Lettland redan motsvarar 37 procent. Det är svårt att fastställa rättvisa mål beträffande andelen förnybar energi för varje medlemsstat, samt att se till att varje medlemsstat är aktivt delaktig i att nyttja den förnybara energin. Jag kan stödja föredragandens ståndpunkt om att vi måste se till så att inte större medlemsstater beviljas reduceringar och mål där andelen förnybar energi är lägre än 20 procent. Mot bakgrund av att de fem största medlemsstaterna svarar för minst 60 procent av EU:s energikonsumtion skulle reduceringar för de största staterna medföra en oproportionerligt stor börda för övriga stater. Det ska erkännas att EU redan har haft negativa erfarenheter i en liknande fråga. Den strategi som kommissionen använde sig av i samband med beviljandet av kvoter för koldioxidutsläpp var minst sagt egendomlig.
Enligt kommissionens egen information är systemet för utsläppshandel avsett att hjälpa medlemsstaterna att uppnå sina Kyotomål. De nya medlemsstaterna uppfyller Kyotomålen, men deras utsläppskvoter har skurits ned väsentligt. Lettland till exempel, som har den lägsta kvoten för utsläpp av koldioxid per invånare i EU, kommer endast att beviljas 55 procent av de utsläppskvoter som landet har begärt. Estland och Litauen kommer att beviljas 52 respektive 53 procent. Kvoterna för de övriga nya medlemsstaterna har också minskats väsentligt. Däremot har nästan samtliga av de gamla medlemsstaterna, som inte uppfyller sina gemensamma Kyotomål, beviljats mer än 90 procent av de utsläppskvoter som de har begärt. Det är inte överraskande att fem nya medlemsstater var tvungna att protestera mot detta beslut i domstol. Jag välkomnar föredragandens ståndpunkt när det gäller beviljandet av ytterligare resurser från EU:s budget för att uppnå målen i den europeiska energistrategin, genom att fastställa detta område som en prioritet och revidera EU:s budgetram för 2007-2013. De mål som har fastställts i den europeiska energistrategin bör välkomnas både ur ett ekonomisk och ekologiskt perspektiv. Det kvarstår bara att vädja till kommissionen att inte upprepa tidigare misstag och att fastställa dessa mål på ett rättvist sätt, samt att se till att varje medlemsstat är aktivt delaktig i att uppnå målen. Tack för er uppmärksamhet.
Péter Olajos
(HU) Herr talman! Jag vill först och främst påpeka att det är beklagansvärt att EU:s tidigare mål om att öka andelen förnybar energi i EU:s energimix till 12 procent till 2010 med största sannolikhet inte kommer att uppnås. Trots detta misslyckande fastställde det tyska ordförandeskapet vid vårens toppmöte 2007 ett ännu mer ambitiöst mål för medlemsstaterna om att öka andelen förnybar energi till 20 procent till 2020.
Jag anser att vi bör vara uppriktiga: Jag fruktar att det nuvarande målet, liksom de tidigare målen, riskerar att misslyckas. Det riskerar dessutom att saboteras av medlemsstaterna. Av denna anledning uppmanar jag bestämt kommissionen och medlemsstaterna att nå en överenskommelse snarast möjligt beträffande det praktiska genomförandet av det 20-procentiga målet om förnybar energi.
Medlemsstaterna har redan varit tvungna att lägga fram och förbereda sina strategier för förnybar energi, med hänsyn till kostnadseffektivitet och sektorsanalyser av möjligheterna i varje land. Därför bör de mål som fastställs i färdplanen för förnybar energi åtföljas av en detaljerad genomförandeplan med definierade nationella mål och bindande delmål för varje energisektor, samt sanktioner i händelse av att målen inte uppfylls.
Vi behöver sanktioner eftersom de länder som låter bli att genomföra de gemensamma målen äventyrar det internationella förtroendet för EU:s åtagande och pålitlighet när det gäller att bekämpa klimatförändringen. Eftersom våra möjligheter att uppnå den globala överenskommelsen redan nu hänger på en tråd skulle detta kunna sätta stopp för dem helt och hållet.
Europa har en historisk skyldighet och bör, genom sitt eget exempel, visa att det finns ett liv bortom de fossila bränslena, att det finns konkurrenskraftig teknik och att en säker självförsörjning är möjlig.
Petr Duchoň
(CS) Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig kommentera två punkter i Britta Thomsens betänkande. Alldeles i inledningen av betänkandet anges att: a) ”de konventionella energiresurserna håller på att ta slut”, b) ”importberoendet [av fossila bränslen] ökar”, och c) ”klimatförändringen ... kommer att få mycket allvarliga konsekvenser för befolkningarna”.
Jag vill först och främst påpeka att EU-ländernas ökade beroende av import av fossila bränslen är den enda otvetydiga sakuppgiften, och om detta råder inga tvivel. Det här är definitivt ett allvarligt politiskt problem. Det kan emellertid inte lösas genom att man ensidigt gynnar de så kallade förnybara energikällorna. Det krävs en mycket mer blandad lösning. Därför vill jag betona vissa aspekter som enligt min mening saknas i det aktuella betänkandet.
För det första är de enskilda medlemsstaterna ansvariga för sin egen energipolitik och har en motsvarande rättighet att ha sin egen energimix. För det andra finns det ingenting i betänkandet som belyser att det är nödvändigt att vara sparsam med de begränsade medel som står till vårt förfogande, och jag betonar ordet ”sparsam” när jag talar om nyttjandet av sådana medel. Jag anser också att det är nödvändigt att EU samarbetar med Förenta staterna, och att man bland annat samordnar sin politik gentemot de länder som exporterar fossila bränslen. Slutligen nämns ingenting i betänkandet om betydelsen av kärnenergi.
För det andra vill jag påpeka att de förutsägelser som betänkandet grundar sig på, dvs. att de konventionella energiresurserna håller på att ta slut och att klimatförändringen kommer att få mycket allvarliga konsekvenser för människorna, kan ifrågasättas. Vi bör inte betrakta dem som obestridliga fakta.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill inleda avslutningen av denna debatt med Alejo Vidal-Quadras ord. Det får inte finnas en känsla av vinnare och förlorare i denna politik, för politiken för förnybar energi är verkligen något som vi behöver. Det finns tre grundläggande anledningar till det.
Den första gäller klimatförändringen. Utan förnybara energikällor är det tämligen naivt att tro att vi kan bemästra den utmaning som klimatförändringen innebär. Den andra anledningen gäller konkurrensen om energitillgångar. Världen växer, människor får bättre boende, energitillgångarna blir allt knappare och kampen om dem kan bli farlig även geopolitiskt sett. Den tredje gäller att vi inte får missledas av kostnaderna. I dag befinner vi oss i en ganska bra situation med ett pris på 80 US-dollar per oljefat och en valutakurs som uppgår till 1,4 euro. Vi har därför varit skyddade från oljeprisökningar. Dessa förlopp har inget samband, de är endast ett sammanträffande. När euron infördes var förväntningarna en mot en. Om vi hade behållit samma växelkurs skulle våra energitillgångar vara 50 procent högre i dag, och då skulle man ha diskuterat nödhjälp i många parlament. Därför behöver vi förnybar energi även ekonomiskt sett.
Är det en stor sak att efterfråga detta tekniska genombrott? Det är inte understöd vi efterfrågar. Det är investeringsstöd, för 20 procent av den slutliga energikonsumtionen är varken 100 eller 50 procent - det är bara en femtedel och vi måste kunna tillämpa denna teknik.
Varför behöver vi då EU? Därför att EU har storlek och omfattning och även för att man har uppmanat till det. Det finns potential i de fattigare medlemsstaterna, åtminstone när det gäller BNP. En del medlemsstater saknar större potential och vi måste finna ett sätt att använda EU:s hela potential. De rikare länderna skulle kunna investera i länderna med hög potential, eftersom vi alla som ett resultat av det kommer att dra fördel av ny teknik från rena energikällor.
Det var inte på grund av någon politisk anknytning som jag citerade Gordon Brown. Jag citerade att man till och med i Storbritannien, där förnybar energi inte har någon större genomslagskraft, uppmanar till denna politik - det vill säga denna inställning. Vi behöver bindande mål, för endast med hjälp av dem kan långsiktiga politiska mål uppnås. Om målen endast är vägledande mäter vi inte längre än fram till nästa val och så vidare. Om de är bindande betyder det att man fastställer en långsiktig politik som underlättar för investeringar och tillämpningsregler.
Många av er tar upp energihållbarheten vid livsmedelsproduktion i samband med denna utmaning. I detta skede betvivlar jag att förnybar energi avsevärt påverkar livsmedelspriset. Det finns betydligt mer tillväxt i världens välfärd. Man äter bättre både i Indien och Kina och i tredje världens länder. Därför finns det i hela världen en efterfrågan på fler tillgångar, och dessa länders krav är skäliga. Världsmarknaden kommer naturligtvis att reagera med högre priser. Det kommer att öka produktionen, men det kommer egentligen inte att ändra det faktum att vi på nytt kommer att få låga olje- eller livsmedelspriser. Priserna kommer att förbli förhållandevis höga, och av den anledningen kommer inte utmaningen från förnybara energikällor.
Samtidigt tillhör jag dem som anser att vi måste ha definierade hållbarhetskriterier. Det kommer vi att få i detta direktiv, eftersom motargumentet skulle kunna vara att det redan finns lagstiftning för vatten, avfall och mark. En del frågar sig varför vi behöver ytterligare en anledning till byråkrati. Om vi ger oss in på politikområden som både samhället och de politiska grupperna ifrågasätter, så anser jag att vi måste ha ett svar. Som svar krävs det en försäkran, även om den är ibland är valhänt, om att ingen av energikällorna kommer att tillhandahållas på ett icke hållbart sätt. Jag anser emellertid verkligen att detta är ett välavvägt betänkande. Det gör en mycket bra avvägning mellan dessa utmaningar. Jag hoppas verkligen att det kommer att få stort stöd i kammaren eftersom det skulle innebära ett kraftigare stöd även för det förslag som kommissionen kommer att lägga fram under slutet av året.
Det är bra gjort. Jag vill återigen tacka föredraganden och alla föredragandena från de politiska grupperna och de olika utskotten eftersom jag anser att det är ett bra arbete. Det har precis den balans som vi behöver och nu behövs ett brett stöd.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 25 september 2007.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Ján Hudacký  
skriftlig. - (SK) Den nuvarande situationen för kraftproduktion och klimatförändring framkallar inte bara positiva lösningar utan också brådstörtade beslut, som i sista hand kan få flera negativa effekter.
Jag tänker på förnybara energikällor som i allt väsentligt tillhandahåller nya lösningar som komplement till de sinande konventionella energikällorna, och som minskar mängden skadliga utsläpp.
Å andra sidan bevittnar vi, och till och med fattar gemensamma beslut om, ett illa övervägt och brådstörtat införande av dessa energikällor genom att fastställa orimliga bindande mål som till varje pris ska uppnås. Det är inget sammanträffande att man i en undersökning från OECD, samt i varningar från ett flertal experter, påpekar att den illa övervägda marknadsföringen av vissa förnybara energikällor (såsom biobränsle, biomassa osv.) vållar obotliga skador på andra områden som t.ex. inom jordbruket och vattenhanteringen, vilket följaktligen rubbar naturens totala jämvikt. Det påminner mig om skjutandet av sparvar i Kina under den så kallade kulturrevolutionen. Med det menar jag inte att jag motsätter mig förnybara energikällor. Det är emellertid nödvändigt att använda de energikällor som förekommer naturligt inom lämpliga användningsområden och i sådana volymer att de kan förnya sig naturligt, och inte sträva efter att öka produktionen på konstgjord väg i ett hejdlöst försök att infria bindande mål så snart som möjligt.
Nuvarande kunskap och tekniska lösningar gör det möjligt för oss att använda förnybara energikällor som komplement, och så kommer det även fortsättningsvis att vara under lång tid framåt. Därför bör vi söka efter lösningar som är mer meningsfulla och effektiva på medellång sikt. Kärnenergi är ett sådant gott exempel.
Piia-Noora Kauppi  
skriftlig. - (EN) Finland är ett av de ledande länderna när det gäller användning av förnybara energikällor, särskilt bioenergi. Andelen förnybar energi i Finland är ungefär 25 procent.
Målen för användningen av dessa energikällor måste vara realistiska. I kampen mot klimatförändringen måste vi se till att vi sätter ett rimligt pris på biomassa. Biomassa är mycket viktigt för vår skogindustri.
I Finland har torv fastställts som ett långsamt förnyelsebart bränsle framställt av biomassa. Som inhemskt bränsle har torv stor regionalpolitisk betydelse. Användning av torv ger ökad sysselsättning och förbättrad energiförsörjning.
Ingen form av energialstring, inte heller kärnkraft, kan uteslutas - vare sig det gäller energialstring som är fri från utsläpp, som avger låga utsläpp eller som innebär någon annan form av utsläppsneutral, hållbar eller kostnadseffektiv energialstring. Alla energiformer måste utvärderas utifrån samhällets allmänna intressen.
Andelen energikällor med låg kolhalt, även kärnkraft, bör öka i kampen mot klimatförändringen. Kärnkraft minskar beroendet av importerad energi, är miljömässigt renare än andra alternativ och är en ekonomisk energikälla.
Därför anser jag att det är mycket viktigt att medlemsstaterna själva får avgöra vilka som är de lämpligaste förnybara energikällorna med tanke på deras olika geologiska, hydrologiska och klimatologiska förhållanden.
Eija-Riitta Korhola  
skriftlig. - (FI) Herr talman! Om vi ska främja förnybara energikällor måste vi bli mer klara över vilka behov vi strävar efter att uppnå genom att använda dem. Det är en sak att vara banbrytande och att, oavsett pris, uppnå fastställda mål och procentsatser, och en helt annan sak att hitta en flersektoriell hållbar energilösning som har långtgående konsekvenser. Det är redan uppenbart att de procentmål som fastställts tyvärr är oförenliga med EU:s miljö- och klimatmål när det gäller verkställandet. Trots detta har vi redan beslutat att försöka uppnå målen, med den följd att vi har fått en energimarknad som är artificiellt manipulerad på konsumenternas bekostnad. Vidare är energilösningarna ohållbara när det gäller att uppnå ett balanserat klimat och dessa behöver revideras. Att infria ett bindande minimimål på 10 procent för de biobränslen som används på transportområdet skulle vara ett olyckligt exempel på detta.
Om vi ska kunna bekämpa klimatförändringen är en övergång till biobränslen inte lösningen. Det kan knappast vara rätt väg att gå i en värld där bristen på livsmedel är ett möjligt scenario, mot bakgrund av företeelsen med växthusgaser. De farhågor som uttrycktes i en undersökning som offentliggjorts av OECD, där man hävdar att subventioneringen av biobränslen skulle kunna leda till stegrade livsmedelspriser och skador på skogsområden, är reella, särskilt om man betänker att biobränslenas bidrag när det gäller att hejda klimatförändringen kan vara mindre än vad man tidigare trott. Liknande farhågor uttrycktes i en artikel i tidskriften Science, där biobränslenas miljönytta jämfördes med en skogsplantering under en trettioårsperiod. Resultaten varierar beroende på råvaror och produktionsteknik, men en skogsplantering inom ett givet odlingsområde skulle under alla omständigheter absorbera två till nio gånger mer kol än den minskning av utsläpp som en användning av biobränslen skulle uppnå.
Vi behöver nu sunt förnuft när det gäller att infria våra mål. I annat fall kommer vi snart att inse att beslutet om att plötsligt öka andelen förnybara energikällor till en femtedel av energiproduktionen var ett brådstörtat beslut som en dag kommer att utgöra ett hot mot miljön genom den överdrivna avverkningen av skogar.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Förnybara energikällor måste spela en betydande roll i vår framtida energipolitik. Kärnenergi bör inte fylla någon funktion i detta scenario eftersom det fortfarande kvarstår olösta säkerhetsproblem.
Förnybara energikällor är vår framtid. Därför behöver vi innovation och utveckling av ny teknik. Vi behöver investera mycket mer i forskning så att vi kan åstadkomma innovativa lösningar inom alla områden på marknaden.
I mars enades rådet om att 20 procent av EU:s totala efterfrågan på energi skulle täckas genom förnybara energikällor senast 2020. Därigenom tog stats- och regeringscheferna ett viktigt steg och gjorde ett tydligt uttalande för beviljandet av mer stöd till förnybara energikällor. Därför uppmanar jag kommissionen att lägga fram ett långsiktigt förslag till en rättslig ram för förnybara energikällor. Det är avgörande för oss att ha lämpliga instrument tillgängliga på EU-nivå för att snabbt och effektivt kunna uppnå rådets mål.
Silvia-Adriana Ţicău  
skriftlig. - (RO) I dag är EU till 57 procent beroende av gasimport och till 82 procent av oljeimport. År 2030 beräknas EU vara till 84 procent beroende av gasimport och till mer än 93 procent av oljeimport.
EU behöver en energipolitik som kan möjliggöra ekonomisk och social utveckling, men som också garanterar ett skydd av miljön genom effektiva åtgärder för att bekämpa klimatförändringen. Jag anser att de kommande fem åren är avgörande för planeringen och godkännandet av ”projektet av europeiskt intresse” för de transeuropeiska energinäten, för att diversifiera energiförsörjningen och öka energieffektiviteten på gemenskapsnivå.
För att begränsa klimatförändringen har EU planerat att de förnybara energikällorna ska stå för 20 procent av EU:s energikonsumtion 2020. Följaktligen måste både medlemsstaterna och kommissionen göra en inventering över de förnybara energikällor som finns på medlemsstaternas territorium samt definiera handlingsplaner för att effektivt nyttja dessa. Vi begär att kommissionen ska vara aktivt delaktig i denna inventering. Både strukturfonder och Europeiska fonden för konkurrenskraft och innovation, samt sjunde ramprogrammet för forskning, kan och bör nyttjas av medlemsstaterna för investeringar i energiteknik.
