Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
Puhemies ilmoittaa, että puhemiehistöllä on yksi huomautettava asia. Voimme todeta, että vastuuvapauden myöntämistä muille toimielimille koskevan Foliasin päätöslauselman espanjankieliseen versioon ei ole tehty korjauksia, vaikka sitä äänestyksen yhteydessä pyydettiin. Niinpä yksiköt ryhtyvät muuttamaan päätöslauselman 19 kohdan tekstiä alkuperäistä kreikankielistä tekstiä vastaavaksi.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Rehut / Kasvivalkuaiset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista:
maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0079/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rehuseosten liikkuvuudesta annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta ja komission direktiivin 91/357/ETY kumoamisesta [13292/1/2000 - C5-0002/2001 - 2000/0015(COD)] (Esittelijä: Graefe zu Baringdorf),
komission julkilausuma kasvivalkuaisen tuotannon edistämisestä.
Esittelijä Graefe zu Baringdorfilla on puheenvuoro.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, tämä on opetusnäytelmä poliittisesta kehityksestä. "Avoin ilmoitus" - yksityiskohtiin minun ei tarvitse mennä - tarkoittaa parlamentin mielikuvissa, että niin sanoakseni säkin päällä täytyy lukea, mitä se sisältää, ja että tekstin on oltava selvä ja yksiselitteinen. Tästä perusajatuksesta poikettiin vuonna 1979 niin, että avoimesta ilmoituksesta tuli pikemminkin piilotettu - ja siitä lähtien asiasta on ollut erimielisyyttä. Keskustelua on käyty niin jäsenvaltioissa kuin monien vuosien ajan parlamentissa ja komissiossakin.
Komission toimivaltaiset osastot yrittivät oman ehdotuksensa tekemiseen saakka väittää, että kyseessä oli alun perinkin avoin ilmoitus, kunnes ne sitten peruivat tämän arvion omalla ehdotuksellaan. Me parlamentissa hyväksyimme komission hyvän ehdotuksen tehtyämme siihen joitakin parannuksia: halusimme esimerkiksi ottaa mukaan myös sallittujen rehuainesten luettelon. Sen jälkeen oli neuvoston vuoro ottaa asiaan kantaa, ja salaisen neuvonpidon jälkeen tulokseksi tuli, että siirryttiin takaisin puoliavoimen ilmoituksen suuntaan. Mitäpä muuta neuvostolta voisi odottaakaan? Olemme pettyneitä siihen, että komissio muokkasi omaa ehdotustaan, joka oli järkevä ja jossa sitouduttiin avoimen ilmoituksen toteuttamiseen, neuvoston haluamaan suuntaan.
Tällä välin esittelijä oli ollut tekemisissä kaikkien alan liittojen kanssa: maanviljelyosuuskuntien, ennen kaikkea rehuseosteollisuuden liiton, sekä Saksan osuuskuntien liiton kanssa. Kaikki yrittivät kovasti vakuuttaa minua siitä, ettei avointa ilmoitusta mitenkään voida sallia tai toteuttaa. Kun liitot eivät saaneet parlamentissa tahtoaan läpi, ne jatkoivat asiansa ajamista neuvostossa. Neuvosto ja, kuten sanottu, myös komissio reagoivat painostukseen.
Nyt olemme tilanteessa, jossa meillä on piilotettu, puoliavoin ilmoitus. Kiinnostavaa kyllä, myös silloinen Saksan liittotasavallan ministeri oli mukana valmistelutyössä. Hän halusi kuitenkin pöytäkirjaan merkinnän, jonka mukaan hän oikeastaan oli avoimen ilmoituksen kannalla. Kun BSE-kriisi puhkesi Saksassa, ministeri kirjoitti minulle kirjeen, jossa hän toivoi, että minä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittelijänä ja puheenjohtajana huolehtisin siitä, että avoin ilmoitus viedään käsittelyssä viivyttelemättä läpi. Siis juuri samainen ministeri, joka oli itse hyväksynyt puoliavoimen ilmoituksen! Mikä opetusnäytelmä poliittisesta kulttuurista kaiken kaikkiaan!
Nyt tilanne on toinen jäsenvaltioissa, varsinkin Saksassa, ja BSE-tauti on aiheuttanut jälleen uuden kiihtymyksen aallon. Nyt ne, jotka aikaisemmin painoivat jarrua, tulevat ja sanovat: ottakaa avoin ilmoitus nyt jo viimeinkin käyttöön! Se onkin nyt meidän tehtävämme. Ehdotan, että pidämme kiinni komission alkuperäisestä ehdotuksesta ja omista tarkistuksistamme. Me parlamentin jäsenet teemme avoimesta ilmoituksesta totta. Käymme neuvottelut neuvoston kanssa, ja olemme, mikäli välttämätöntä, valmiita myös hylkäämään ehdotuksen ja siirtämään vastuun neuvostolle, jos tämä kaikkien poliittisten ryhmien jo ajama esitys ei toteudu.
Siksi, arvoisat komission jäsenet, teidän lienee parasta valmistautua siihen, että parlamentti hyväksyy ehdotukseni. Toivon, että komissio on puolellamme ja että myös te komission jäsenet välittäjän asemassanne tuette kantaamme neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa, jotka meidän on pian aloitettava - tämähän on yhteispäätösmenettelyssä päätettävä asia. Olemme matkalla oikeaan suuntaan. Haluamme ottaa avoimen ilmoituksen käyttöön viivyttelemättä enää yhtään enempää, ja haluamme saada mukaan myös sallittujen rehuainesten luettelon. Arvoisa komission jäsen Byrne, tämä on se päämäärä, jonka tarkistuksessamme katsomme koskevan myös komissiota. Haluamme, että meillä on vuoden loppuun mennessä - ihan hetihän se ei olisi mahdollistakaan - vähintäänkin komission ehdotus, joka kertoo ainakin, mihin suuntaan ollaan menossa. Kuten näette, olemme valmiita kompromisseihin tässäkin suhteessa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, en puutu nyt esittelijä Graefe zu Baringdorfin esille tuomiin asioihin, sillä David Byrne ottaa niihin kantaa keskustelun lopussa. Sen sijaan haluaisin antaa julkilausuman niin sanottuun valkuaisainevajeeseen liittyvästä kysymyksestä. Maatalousministerien neuvosto kehotti komissiota 4. joulukuuta viime vuonna analysoimaan valkuaiskasvien markkinatilannetta ja tekemään analyysin perusteella johtopäätöksensä. Lisäksi neuvosto huomautti, että kaikkien komission ehdotusten on oltava toteutettavissa Berliinissä sovittujen rahoitusnäkymien puitteissa.
Nizzan Eurooppa-neuvosto tarkensi komission velvoitetta vielä muutamia päiviä myöhemmin ja vaati, että öljy- ja valkuaiskasvien tarjonnasta ja kysynnästä on tehtävä tarkka analyysi nimenomaan Berliinin rahoitusnäkymiä tiukasti noudattaen. Komissio otti tehtävän vastaan mielellään, tutki mainittuja kysymyksiä huolellisesti ja kokosi tulokset keskusteluasiakirjaan sekä neuvostolle ja parlamentille toimitettuun tiedonantoon. Mistä on siis kyse?
Vuonna 2000 Euroopan unionissa tuotettiin noin kolme miljoonaa tonnia lihaluujauhoa. Siitä noin puoli miljoonaa tonnia vietiin kolmansiin valtioihin ja noin puoli miljoonaa tonnia käytettiin kotieläinrehun valmistukseen. Jäljelle jääneet noin kaksi miljoonaa tonnia syötettiin sioille ja siipikarjalle. Neuvoston 4. joulukuuta 2000 päivätyllä päätöksellä tällaisen rehun, eläinproteiinin, käyttö kiellettiin kaikkien maataloustuotannossa käytettyjen hyötyeläinten ruokinnassa. Siihen astihan kielto oli koskenut ainoastaan märehtijöitä.
Ydinkysymys tässä asiassa kuuluukin nyt: onko näiden pois jäävien lihaluujauhomäärien korvaaminen kasvivalkuaisella ongelma, ja miten asiassa voitaisiin parhaiten edetä? Jotta rehun kysynnän muutos voitaisiin arvioida oikein, meidän täytyy ensin luoda silmäys lihankulutuksen ja -tuotannon kehitykseen. Keskusteluasiakirjan analyysi perustuu siihen oletukseen, että henkilöä kohden laskettu naudanlihan kulutus, joka on laskenut BSE-kriisin mukanaan tuomien kokemusten seurauksena vuodesta 1996 lähtien, nousisi vasta 3-4 vuoden päästä kriisiä edeltäneelle tasolle. Tämä tarkoittanee toisaalta sitä, että sianlihan ja siipikarjan kulutus ja tuotanto lisääntyvät vastaavasti. Kaksi tekijää määrittää siis rehun kysyntää sianlihan ja siipikarjan tuotannossa: toisaalta puuttuva lihaluujauho ja toisaalta odotettavissa oleva tuotannon nousu.
Lihaluujauho voidaan sikojen ja siipikarjan ruokinnassa korvata etenkin soijarouheella mutta myös rypsi- ja auringonkukkarouheella, rehuherneellä, härkäpavulla tai tuoksulupiinilla. Myös viljaa voidaan käyttää, vaikka sen proteiinipitoisuus onkin melko alhainen. Käytännössä rehun koostumuksen määräävät raaka-aineiden hinnat, niiden saatavuus sekä tekniset tuotantoehdot.
Kaikkien näiden muuttujien yhteisvaikutusta on vaikea arvioida, ja on vielä paljon vaikeampaa erottaa kiellon aiheuttamat muutokset markkinoiden normaalista sopeutumisesta tai muiden poliittisten toimenpiteiden seurauksista. Viljan ja soijan nykyinen hintaero aiheuttanee rehuteollisuudessa ja maanviljelijöiden keskuudessa kolmenlaisia reaktioita. Koska öljykasvirouheen hinta on suhteellisen korkea viljaan verrattuna, proteiinipitoisten rehuainesten osuus vähenee ensinnäkin niin, että sitä on vain fyysisesti välttämätön määrä. Seurauksena on, että eläinrehun sisältämän raakaproteiinin kokonaismäärä todennäköisesti vähenee jonkin verran verrattuna edellisiin vuosiin, varsinkin vuosiin 1998 ja 1999.
Toiseksi: viljan osuus eläinten rehusta lisääntynee. Viljasta saadaan tosin ensisijaisesti energiaa ja vasta toissijaisesti proteiinia, mutta koska viljan keskimääräinen proteiinipitoisuus kuitenkin on 10-12 prosenttia, saataneen viidestä miljoonasta viljatonnista - niin paljon viljan käyttäminen rehuksi lisääntyy kuluvana vuonna edellisvuoteen verrattuna - noin puoli miljoonaa tonnia raakaproteiinia.
Kolmanneksi: jäljelle jäävä vaje täytettäneen suurimmaksi osaksi soijarouheen lisätuonnilla. Kun otetaan huomioon, että käytetty kokonaismäärä ja viljasta saatava lisämäärä ovat jonkin verran laskeneet, soijan tarve on arviolta miljoonan tai puolentoista miljoonan tonnin suuruusluokkaa.
Mitä vaihtoehtoja olemme tutkineet tämän odotettavissa olevan vajeen täyttämiseksi? Ensiksi tarkastelimme sitä mahdollisuutta, että öljykasvien saama tuki nostettaisiin 74 euroon tonnia kohti sen sijaan, että - niin kuin Agenda 2000:ssa päätettiin - tuki pidettäisiin samalla tasolla kuin viljankin tuki, nimittäin 63 eurossa tonnia kohti. Tämän vaihtoehdon haittapuolena on, että vain öljykasvien viljelyyn kohdistuva tuki palautettaisiin entiselleen, ja tuotantoa koskisi sen vuoksi jälleen Blair House -sopimuksessa määritelty yläraja. Sitä paitsi vaihtoehto edellyttää myös tukea noin 1 270 tonnille soijarouheen vastineita, toisin sanoen kuusi kertaa enemmän tukea kuin soijarouhe meille tällä hetkellä maksaa. Tämän vaihtoehdon toteuttamiseen olisi varattava talousarviossa noin 475 miljoonaa euroa vuosittain.
Toiseksi tutkimme sitä mahdollisuutta, että herneiden, papujen ja tuoksulupiinien tukea korotettaisiin kuusi euroa. Summaksi muodostui juuri kuusi euroa siitä syystä, että WTO:n rauhanlauseke kattaa tämänsuuruisen korotuksen. Simulaatiot osoittavat, että nykyisen hintaeron säilyessä valkuaiskasvien ja viljan välillä tämä korotus ei lisäisi viljelyalaa kovinkaan paljon. Menot kasvaisivat enemmän kuin lisäsoijan tuonti maksaisi, koska kaikille viljelmille pitäisi maksaa korkeampaa tukea.
Neljänneksi pohdimme, mitä seurauksia runsaasti proteiinia sisältävien kasvien viljelystä olisi kesantomaille. Jos kesantomailla viljeltäisiin tuotteita, jotka sitten kilpailevat viljan ja öljykasvien kanssa markkinoilla, ei enää olisi selvää, voiko viljanviljelyn pinta-alapalkkio vielä kuulua blue box -toimenpiteiden piiriin. Lisäksi moinen askel johtaisi rankkaan kansainväliseen kritiikkiin.
Lopuksi tutkimme vielä mahdollisuutta nostaa viherjauhon ja kuivarehun korkeimpia taattuja enimmäismääriä ja, tähän yhdistettynä, vähentää tonnia kohti lasketun tuen määrää. Mutta kuten tiedätte, kuivarehua käytetään pääasiassa märehtijöiden ruokinnassa, ei sikojen tai siipikarjan, ja meidän ongelmammehan koskee juuri sikoja ja siipikarjaa. Sitä paitsi on kyseenalaista, johtaisiko taatun enimmäismäärän korottaminen 10 prosenttia todellakin tuotetun määrän kasvuun; todettiinhan jo varainhoitovuonna 2000/2001, että kuivarehun ylituotantoa on olemassa arviolta 12 prosenttia. Hyvin todennäköistä on, että taatun enimmäismäärän korotus käytettäisiin lähinnä jo olemassa olevan ylituotannon kattamiseen.
Tätä taustaa vasten ei voida esittää mitään vakuuttavia taloudellisia syitä sille, että proteiinin tuotannolle kehitettäisiin uusia tukitoimia tai että nykyisiä tukitoimia laajennettaisiin. Soijarouheen saatavuus ei ole maailmanmarkkinoilla ongelma. Päinvastoin, lisätarve nostaa nykyistä tuontia vain noin 3-5 prosenttia. Jos soijan tuotantoa lisätään Etelä-Amerikassa ja Yhdysvalloissa, markkinoille tulee paljon enemmän soijarouhetta kuin Euroopan unioni lisätarpeineenkaan ylipäänsä voi käyttää. Nykyinen tulo- ja menoarviokaan ei sitä paitsi anna kylliksi liikkumavaraa tutkittujen vaihtoehtojen toteuttamiseen.

Mayer, Xaver
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsen Fischler on ottanut esiin joitakin kohtia sekä muutamia niistä vaihtoehdoista, joita EU:lla on valkuaisainevajeen kohdalla. Olen kaikesta huolimatta sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, ja te tiedätte sen, että maatalouden valiokunta halusi Auroin mietinnöllä antaa selvän signaalin siitä, että valkuaiskasvien viljelyä kesantomaalla pitäisi tukea ainakin jonkin verran nykyistä enemmän. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentti pysyttelee tällä linjalla.
Mutta takaisin alkuperäiseen aiheeseemme: maatalouden valiokunnan puheenjohtaja, esittelijä Graefe zu Baringdorf sanoi, että rehuseosten valmistuksen sääntelyn vaiheet ovat kuin opetusnäytelmä. Hän on oikeassa. Ne ovat opetusnäytelmä varsinkin siihen nähden, miten eri kannat on aikojen kuluessa esitetty. Loppujen lopuksi pelkkää soutamista ja huopaamista - tie ei aina ole ollut suora, vaan siinä on ollut monenmoista mutkaa. Mutta luulenpa, että olemme nyt varmasti oikealla tiellä kohti yhä suurempaa avoimuutta; avoimuutta ei pidä vain vaatia, vaan sitä pitää myös toteuttaa käytännössä. Hyökkäyksiä on ollut puolin ja toisin, talouselämä on esittänyt omia vaatimuksiaan, mutta parlamentti ja sen jäsenet ovat aina pitäneet kiinni kannastaan selvällä enemmistöllä. Parlamentilla on myös alusta lähtien ollut selvä kanta siitä, että avoimuutta pitää lisätä.
Rehuseosten valmistuksessa on siis sekoitettava ainekset. Aina, kun jotakin sekoitetaan, on oltava erityisen varuillaan, olipa kyseessä sitten korttipeli tai elintarvikkeiden valmistus. On oltava erityisen varuillaan. Olemme olleet varuillamme, ja on hyvä asia ja oikein, että sovellamme avoimuutta - te hymyilette, komission jäsen Fischler - paremmin kuin aikaisemmin. Esittelijä Graefe zu Baringdorf mainitsi myös puoliavoimen ilmoituksen, joka on yksi viime vuosien erikoisuuksista. Olen sitä mieltä, että olisi ollut parempi puhua puolipiilotetusta ilmoituksesta piilotetun sijaan. Silloin olisimme ehkä päässeet helpommin etenemään haluamaamme suuntaan.
Avoimuus ja sallittujen rehuainesten luetteloa koskeva vaatimus - tämä on toinen parannus komission ehdotukseen - ovat välttämättömiä. Hyvät parlamentin jäsenet, käytän esimerkkinä toista elintarvikealan asiaa, lakia oluen puhtaudesta. Oluen puhtaudesta säädettiin ja tehtiin laki Baijerissa jo vuonna 1516, ja tämä Baijerin ehdotus oli oikea ja hyvä. Silloin luotiin sallittujen ainesten luettelo, ja sallittujen ainesten luetteloa me tarvitsemme nytkin!

Kindermann
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, hyvät kollegat, neuvosto ei ole yhteisessä kannassaan päättänyt täydellisen avoimesta ilmoituksesta, vaan se on päätynyt laihaan kompromissiin, joka määrää ainoastaan painoprosenttien ilmoittamisesta painoprosenttiluokkina. Tämä ei ole sellaista rehuntuotannon laajaa avoimuutta, jota olemme täällä niin usein jo vaatineet.
Maanviljelijät eivät myöskään vielä tiedä, kuinka paljon ja mitä lopputuotetta rehun ainesosissa on. Siksi sosialistiryhmä tukee esittelijän suositusta, jossa ainesosien avoin ilmoitus sisältyy järjestelmällisesti direktiiviluonnoksen tekstiin. Sen lisäksihän esittelijä toisti niin sanottua sallittujen rehuainesten luetteloa koskevan vaatimuksen, jonka mukaan sallituista aineksista olisi päätettävä sitovasti. Komissiota vaaditaan esittämään ehdotus sallittujen rehuainesten luettelon laatimiseksi vuoden 2001 loppuun mennessä. Tuemme täysin myös tätä vaatimusta. Eihän voi toki olla niin kovin vaikeaa tehdä luetteloa sallituista ainesosista, sillä tiedetäänhän kuitenkin, mitä aineita erilaiset rehut sisältävät. Tai - täällä sanotun perusteella - se tiedetään vasta sitten eikä vielä nykyisin.
Esittelijä ehdotti, että luettelon tekemiseen annettaisiin aikaa kahdeksan kuukautta, mikä tuntuu minusta täysin sopivalta ja riittävältä. Luettelo on myös ehdottomasti välttämätön, koska emme tulevaisuudessakaan voi kokonaan luopua teollisesti valmistetusta rehusta. Eläimet nimittäin tarvitsevat tasapainoista ravintoa, aivan niin kuin ihmisetkin. Jos eläimiä ruokittaisiin vain vedellä, heinällä ja viljalla, niin kuin joskus on menneitä aikoja muistellen toivottu, ei voitaisi ottaa huomioon nykyisiä maatalouden tuotantoehtoja, ja muutenkin oltaisiin mielestäni hyvin kaukana todellisuudesta. Koska rehu on lihantuotannon tärkein osa, meidän täytyy huolehtia siitä, että rehu on turvallista. Miten me muuten voisimme taistella sitä lihaelintarvikkeisiin kohdistuvaa luottamuspulaa vastaan, joka parhaillaan vallitsee kuluttajien keskuudessa?
Kaiken kaikkiaan neuvoston olisi viisainta hyväksyä parlamentin ehdotukset sellaisinaan ja osoittaa siten oppineensa jotakin menneisyyden virheistä. Emme voi enää tulevaisuudessa aina odottaa, kunnes kaikki on liian myöhäistä, ja puoskaroida sitten enää ilmenneitä oireita. Meidän on puututtava ongelmiin perusteellisemmin. Olen sitä mieltä, että olemme ehdotuksinemme täysin oikealla tiellä.

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, yleisessä keskustelussa kuulee usein, että juuri maanviljelijät antoivat lehmilleen ravinnoksi itsestään kuolleita lehmiä. Valitettavasti he tekivätkin niin, mutta maanviljelijöillä ei ollut mitään mahdollisuutta siihen aikaan ja meidän järjestelmässämme tietää tarkasti, mitä he antoivat eläimilleen.
Kun nyt keskustelemme rehu- ja elintarvikeketjusta, meidän on huolehdittava siitä, että koko ketjussa A:sta Ö:hön vaikuttavat avoimuuden, valvonnan ja tiedotuksen käsitteet. Meille on kehittynyt ketju, jossa on monta lenkkiä ja pitkät etäisyydet lenkkien välillä. Tämä koskee myös rehua. Nykyisin ei ole juuri mitenkään mahdollista, että tavallinen rehua ostava viljelijä, olipa hänen liiketoimintansa sitten pientä tai suurta, voisi tietää, mitä rehu sisältää. Ei hänellä ole laboratoriota käytössään, ja kun ajatellaan, miltä rehu nykyisin näyttää, ei ulkonäkö, haju eikä makukaan kerro hänelle mitään sen sisällöstä. Siksi tarvitaan selvästi suurempaa avoimuutta ja tarkempaa tietoa viljelijälle. Minun mielestäni tämä ehdotus on liian monimutkainen, ja meidän pitäisi myöhemmin löytää rehulle ja elintarvikkeille yhteiset periaatteet, jotka olisivat hieman yksinkertaisempia ja hieman ymmärrettävämpiä sekä viljelijälle että elintarvikkeen loppukäyttäjälle, esimerkiksi tuoteseloste laskevassa järjestyksessä ja pyynnöstä saatavat täsmälliset tiedot. Nykytilanteessa ja tämän elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan prosessin alussa ELDR-ryhmä aikoo kuitenkin äänestää tämän mietinnön puolesta.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Graefe zu Baringdorfia ja kertoa hänelle lisäksi, että koko ryhmäni seisoo hänen ehdotustensa takana.
Arvoisa komission jäsen, olemme sitä mieltä, että vaikka viime aikoina onkin esitetty kasvivalkuaisen tuotannon mahdollista kehittämistä koskevia varovaisia ehdotuksia komissiolla on tapana pitää kehittämistä ongelmallisena kahden väitteen pohjalta, joita ovat kustannukset ja Yhdysvaltojen kanssa tehdyt sopimukset.
On syytä muistaa, että viljojen ja valkuaiskasvien välillä vallitsee tiivis yhteys. Valkuaiskasvien vaikutus talousarvioon on mitätön verrattuna viljojen vaikutukseen, ja vaikka Yhdysvallat esittikin valkuaiskasveihin liittyviä vaatimuksia, se johtui siitä, että se hyväksyi vuorostaan yhteisön viljalle myönnetyt korkeat vientituet. Eli valkuaiskasvitkin ovat saaneet kärsiä YMP:n tasapainottelupyrkimysten vuoksi, ja niiden viljelyä voitaisiin lisätä, jos niiden tuotantoa varten myönnettävää tukea tasapainotettaisiin.
Toisaalta olisi arvioitava asianmukaisesti valkuaiskasveista saatavaa hyötyä biologisen monimuotoisuuden, typpilannoitteiden käytön vähentymisen ja maaperän suojeluun liittyvien myönteisten vaikutusten kannalta.
Hyvät parlamentin jäsenet, sanoisin vielä lopuksi, että on sellaisia painavia syitä, jotka meidän on otettava huomioon: tällä hetkellä olemme 75-prosenttisesti riippuvaisia ulkoisesta tuonnista kasvivalkuaistarpeidemme osalta. Tällaista strategista heikkoutta on mahdotonta hyväksyä, ja asiaintila tarkoittaa, että hyväksymme ravintoomme geneettisesti muunnetut organismit.
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestämme komission olisi aloitettava Blair House -sopimusten tarkistaminen.

Poli Bortone
Arvoisa puhemies, sanon heti, että komission kantaa ei voida hyväksyä sen paremmin maanviljelijöiden tulojen kuin kuluttajien terveyden suojelemisenkaan osalta. On selvää, että keskustelun aiheeksi ei haluta nostaa Blair House -sopimuksia, jotka rajoittavat yhteisön viljelypinta-alaa. Olemme paradoksaalisessa tilanteessa: toisaalta se, että eläinjauhoja ei saa antaa edes kotieläimille, on lisännyt kasvivalkuaisen kysyntää; toisaalta seuraavasta satovuodesta lähtien kasvivalkuaisten tuotantoa on tarkoitus vähentää merkittävästi. Meidän mielestämme tätä tuotantoa on tuettava ja siten suojeltava maanviljelijöitä ja öljysiemenkasvien tuottajia. Mielestämme komission on esiteltävä kattava kertomus siitä, millaisia vaikutuksia Agenda 2000:n päätöksillä on ollut öljysiemenkasvien viljelyalueiden kehitykseen yhteisön eri tuotantoalueilla, sekä GMO:ita sisältävän eläinrehun merkintöjä koskeva sääntelyehdotus.
Katsomme, että kasvivalkuaisten tuotantoa on kannustettava asianmukaisesti ympäristön ja lihaa syövien kuluttajien edun nimissä, joiden on voitava luottaa yhteisön tuottajiin, öljysiemenkasvien tuottajiin, jotka ovat toteuttaneet erityisinvestointeja ja joiden työllisyys uhkaa vähetä rajusti. On huolestuttavaa, että komissio vahvistaa pitävänsä taloudellisempana vaihtoehtona soijan tuonnin lisäämistä. Talous on tässä tapauksessa räikeässä ristiriidassa yhteisön maatalousalan etujen kanssa ja ennen kaikkea terveyden suojelun ja kansalaisten luottamuksen kanssa, joka ei ole rahassa mitattavissa. Eilen parlamentti hyväksyi tarkistuksen, jossa sanotaan: "Terveyttä ei voida pitää kauppatavarana ja siten poliittisten tai rahoituksellisten kompromissien kohteena." Tänään komissio antaa ymmärtää, että näin ei ole.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, tällä viikolla Euroopan parlamentti muistuttaa jotenkin faarao Ramseksen hallitusta, tuon faaraon, joka kieltäytyi muinoin päästämästä juutalaiskansaa pois Egyptistä. Kuvittelen mielessäni, kuinka kyseisen faaraon ministerineuvostossa päivittäin keskusteltiin maata koettelevista vitsauksista, aivan samoin kuin täällä Strasbourgissa on tällä viikolla keskusteltu ensin suu- ja sorkkataudin puhkeamisesta ja tänä aamuna esityslistalla on BSE-taudin seuranta.
Eurooppa ei tietenkään pidä mitään kansaa vangittuna vastoin sen tahtoa, mutta maatalouttamme kohdanneita vitsauksia emme voi noin vain sivuuttaa. Ne vaativat maatalouspolitiikkamme uudelleenharkintaa ja niiden sääntöjen harkintaa, joiden varaan tämä politiikka rakentuu. Suu- ja sorkkataudista käydyssä keskustelussa mainitsin, että eläimet ovat Luojan luontokappaleita ja siksi muutakin kuin pelkkiä tuotantoyksikköjä. Toistan nämä sanani siksi, että olemme sallineet kasvinsyöjille syötettävän niiden oman lajinsa edustajia. Olemme tehneet niistä kannibaaleja.
Kollega Graefe zu Baringdorf huomauttaa mietinnössään perustellusti, että maataloustuottajilla on oikeus saada tarkka tieto rehuseosten koostumuksesta. Neuvosto tahtoo antaa rehuteollisuuden huolehtia merkinnöistä. Samalla se esittää, että kotieläintuottajilla on halutessaan oikeus saada teollisuudelta tarkka tieto rehuaineista. Tässä asia on kyllä ilmaistu kaksimielisesti: jos maataloustuottajalla on oikeus saada tarkka tieto rehuaineista, on toki vain loogista, että hän saa tämän tiedon esteettä.
From stable to table voitaisiin ilmaista hollanniksi van boer tot bord eli vapaasti sanottuna "viljelijältä ruokapöytään". Tässä hollantilaisessa sanonnassa vastuu elintarvikeprosessista jätetään selvästi viljelijälle. Voidakseen kantaa tämän vastuun kotieläintuottajan on ilman kiertelyjä saatava ilmoitus kaikista rehuaineista ja niiden määrästä hänen eläimilleen syöttämissä rehuseoksissa.
Joulukuusta 2000 lähtien voimassa ollut kielto lihajauhojen käytöstä rehussa on johtanut rehujen puutteelliseen valkuaisainepitoisuuteen. Eläinvalkuaisen vaihtoehtoina ovat muun muassa soija ja muut öljy- ja valkuaiskasvit. Vaihtoehtoja koskevan tutkimuksen tuloksissa, joita komission jäsen Fischler täällä tänä aamuna selvitti, neuvotaan tuomaan soijaa maailmanmarkkinoilta. Muut vaihtoehdot leimataan liian kalliiksi ja markkinoiden vastaisiksi. Soijan tuonnin todellinen ongelma on, ettei meillä ole mitään tietoa soijan tuotantomenetelmistä. Epäilen vahvasti, olisiko tilanteemme todellakaan parempi, jos syöttäisimme eläimillemme eläinjauhojen sijasta geenimuunneltua soijaa.
BSE-kriisi on asettanut meidät uusien vaikeiden ratkaisujen eteen. Se väite, että Euroopan unioni ei WTO-sopimusten mukaan saa laajentaa öljykasviensa viljelyalaa, on kestämätön. Pikemminkin on syytä purkaa nämä WTO-säännöt. Pahoittelen, että komissio torjuu niin kevyesti öljy- ja valkuaiskasvien viljelyn kesantopelloilla. On selvää, että kesannointi on tarkoitettu muun muassa viljantuotannon rajoittamiseksi. Epäselvää on kuitenkin, miksi valkuaisten kysynnän kasvaessa Euroopan markkinoilla niidenkin tuotantoa olisi rajoitettava.

Souchet
Arvoisa puhemies, unionin valkuaiskasvien alijäämä on vuosien varrella kasvanut, ja se ylsi 35 miljoonaan tonniin vuonna 2000. BSE-kriisi ja eläinjauhojen kieltäminen ovat kasvattaneet sitä viime kuukausina 300 000 tonnilla kuukaudessa.
Mitä komissio ehdottaa tässä tilanteessa? Se ehdottaa, ettei mitään erityistä aloitetta tehdä ja että puuttuvat valkuaisaineet ostetaan parhaalta tarjoajalta maailman valtavasta maataloustuotteiden ylijäämien tavaratalosta. Näen kuitenkin vähintäänkin kolme syytä kieltäytyä hyväksymästä tätä alistumista, tätä luovuttamista. Ensimmäiseksi tässä on kyseessä elintarviketurva. Näin tärkeän tuotteen kohdalla on äärimmäisen tärkeää pyrkiä omavaraisuuteen. Toinen syy liittyy öljy- ja valkuaiskasvien ympäristöllisiin etuihin eli biologiseen monimuotoisuuteen, viljelykiertoon ja maaperän typpipitoisuuteen. Kolmas syy on tarve vastata kuluttajien pyyntöön jäljitettävyyden ja avoimuuden parantamisesta. Keinot ovat olemassa: biopolttoaineiden tukeminen, öljykasvien turvaverkko, lisätuki valkuaiskasveille, julkisen tutkimuksen lisääminen tai maatalouden ympäristötuet viljelmille, jotka sisällyttävät rehupalkokasvit viljelykiertoon.
Arvoisa puhemies, toivoisin komission etenevän näihin määrätietoisiin ja vastuuntuntoisiin suuntiin sen sijasta, että se tuo esiin vain hyvin lyhyen aikavälin kaupallisia näkökohtia ja tyytyy suosittelemaan amerikkalaisen tai argentiinalaisen soijarouheen tuomista.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan maatalous on BSE-kriisin ja suu- ja sorkkataudin vuoksi kriisissä. Tarvitsemme toimenpiteitä, joiden avulla kriisistä päästään niin nopeasti kuin mahdollista - tässäkään ei liene mitään uutta. Erimielisyyttä onkin vain siitä kysymyksestä, mihin toimenpiteisiin pitäisi ryhtyä.
Kaiken perusta on lihaluujauhon syöttökielto. Kielto on välttämätön, sillä yhteiskunnassa vallitsee selvä luottamuspula. Ja huomatkaa, että kyse ei ole vain siitä, että alan järjestelmä on kriisissä, vaan myös siitä, että on välttämätöntä ryhtyä toimiin, joiden avulla kuluttajien luottamus voidaan palauttaa. Lihaluujauhon syöttökielto on juuri tällainen toimenpide, jonka avulla luottamus palautetaan. On kuitenkin luotava myös Euroopan laajuinen suunnitelma valkuaisaineen käytöstä. Suunnitelmassa on selvitettävä, miten päästään eroon Euroopan riippuvuudesta kolmansista valtioista tapahtuvasta tuonnista, sillä tuonnissa on mukana geenimuunneltua soijaa. On luotava malli, jonka avulla Euroopan maanviljelijät voivat reagoida näihin uusiin vaatimuksiin.
Tarkastelen näitä monimutkaisia ongelmia myös suhteessa WTO:hon. Silti komission ehdotus, jonka mukaan vain luomuviljelijät voisivat viljellä palkokasveja, ei minusta ole riittävä. Tuenkin siksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan linjaa, jonka mukaan viljely voitaisiin sallia myös kesantomailla nimenomaan niiden viljelijöiden kohdalla, jotka osallistuvat asetuksessa 1257/99 määrättyihin ympäristötoimenpiteisiin.
Jos puhumme luottamusta lisäävistä toimista, meidän on otettava käyttöön avoin ilmoitus ja kaikkia rehutuotteita koskeva sallittujen ainesten luettelo. Uskon, että rehellinen kanssakäyminen kuluttajien kanssa voi pelastaa meidät tästä syvästä kriisistä; samalla otetaan huomioon maanviljelijöiden dramaattinen tilanne ja uhka, joka kohdistuu monien elinehtoihin. Toivonkin, että myös teollisuus tukee ehdotusta eikä valita siitä syntyviä ongelmia, sillä jos säkkien sisällä on sitä, mitä päällä sanotaan, ehdotuksen toteuttaminen ei voi olla teollisuudelle mikään ongelma!

Puhemies
Kiitoksia, jäsen Schierhuber.
Annan puheenvuoron jäsen Rodríguez Ramosille, ja olen iloinen voidessani nähdä hänet jälleen keskuudessamme ja onnittelen häntä parlamentin puolesta hänen tuoreesta äitiydestään.

Rodríguez Ramos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kasvivalkuaisen tuotantoa koskevasta komission julkilausumasta sanoisin, että yhdyn siihen, mitä kollegani ovat jo sanoneet istuntosalissa. Komission selvitys on pettymys, koska se on näköalaton ja siinä otetaan huomioon vain taloudelliset seikat.
Euroopan unionin nykytilanne, jossa kasvivalkuaisesta on pulaa Blair House -sopimustemme vuoksi, joissa sitouduimme vähentämään kasvivalkuaisen tuotantoamme samalla, kun ruokimme karjaamme eläinten ruhoista peräisin olevilla lihajauhoilla, edellytti komissiolta tässä selvityksessä tavoitteellisempaa ja laajempaa katsantokantaa. Kuten on jo sanottu, huomioon ei ole otettu, miten strategisesti merkittävä seikka Euroopan karjanhoidossa on, että kasvivalkuaisravinnossa ollaan riippuvaisia kolmansien maiden tuonnista ja että tuonti koostuu lähes kokonaan geneettisesti muunnetuista rehuista. Ei ole myöskään otettu huomioon, mitä runsaasti kasvivalkuaista sisältävien viljelykasvien tuotannon lisääminen merkitsisi tasapainon ja koko Euroopan unionin alueen omavaraisuuden palauttamisen kannalta, mikä olisi epäilemättä varsin hyödyllistä, jotta karjanhoito olisi laajaperäisempää ja laadukkaampaa.
On siis selvää, että selvityksessä ei ole otettu huomioon ainuttakaan niistä seikoista, joihin maatalouspolitiikkamme on perustuttava: ravinnon laatua, ympäristön suojelua ja kehittämistä eikä kestävää kehitystä, sillä selvityksessä ei myöskään kerrota meille, mitä viljelykasvien lisääminen merkitsisi uuden taloudellisen toiminnan perustamiselle maatalouden alalla sekä sille, että maanviljelijä voisi käyttää niitä karjanrehuna tai valmistaa niistä karjanrehua, mikä tarkoittaisi myös merkittävää tulonlisäystä maaseudun elinkeinoelämässä.
Joka tapauksessa komission väite siitä, että on parempi jatkaa tuontia ja olla edelleen riippuvaisia kolmansista maista, koska se on halvempaa, ei pidä paikkaansa. Meillä on kokemusta siitä, että edullisin ei ole paras.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, Euroopan parlamentti on uusimassa toisessa käsittelyssä tarkistuksensa koskien rehuseosten raaka-aineiden ilmoittamista painoprosentteina, kun taas neuvoston yhteisessä kannassa esitetään luokittain ilmoittamista.
Tuottajien kannalta parlamentin tavoite on kannatettava. Mitä tarkempi tieto rehujen sisällöstä on saatavilla, sen parempi. Täytyy muistaa, että rehujen turvallisuuden kannalta tällä ilmoitustavalla sinänsä ei ole merkitystä. Tärkeämpää on, että kaikki rehuseoksen raaka-aineet on todella nimetty tuoteselosteessa ja että raaka-aineet täyttävät rehulainsäädännössä asetetut vaatimukset. Minusta asiassa pitäisi saada nopeasti aikaan järkevä lopputulos, koska uusi lainsäädäntö on tarpeellinen. Sovittelussa onkin siksi edettävä joustavasti muistaen, että toinen puoli asiassa on lainsäädännön valvominen.
On kallista ja osittain mahdotontakin alkaa vaatia rehujen valmistajilta, että jokainen rehusäkki vastaisi prosentilleen tuoteselosteessa ilmoitettua määrää tai että viranomaiset valvoisivat tätä asiaa. Tämän lainsäädännön tärkein asia on, että valvontaan on panostettava nykyistä enemmän. Turvallisuus taataan ainoastaan, jos säädöksiä noudatetaan.
Mitä tulee tarkistuksen 4 ideaan sallittujen aineiden listasta, siinäkin on muistettava, että kyseessä olisi hallinnollisesti erittäin raskas toimenpide, kun kaikissa eri EU-maissa käytetyt rehuaineet pitäisi mahduttaa yhteen luetteloon. Jo nykyisellään EY-lainsäädännössä on olemassa kiellettyjen aineiden luettelo ja toisaalta yleiset laatuvaatimukset rehuvalmisteille. Minusta asiasta kannattaa keskustella, mutta sen hyödyt ja haitat pitää vielä pohtia tarkalleen.

Sturdy
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suhtaudun myönteisesti Graefe zu Baringdorfin mietintöön, vaikka minun onkin vaikea tukea sitä täysin. Mielestäni komission yhteinen kanta on erinomainen. Haluan vielä palata jäsen Pesälän puheenvuoroon: mikä on elintarviketeollisuuden todellinen ongelma nykypäivänä? Se on yleensä petos. Kun tarkastellaan viimeaikaisia elintarvikekriisejä tai suu- ja sorkkatautiongelmaa, huomataan, että kyseessä oli ruokintaan käytettävän ruokajätteen väärinkäyttö. Kun tarkastellaan dioksiiniongelmaa, huomataan, että sen ehkäisemiseen on olemassa riittävät välineet. Kyseessä oli erään öljyn laiton käyttö seoksessa. Yhdessä jäsenvaltiossa oli puhdistamolietteen aiheuttama ongelma, ja BSE-kriisi taas aiheutui lämpötilanvaihteluista. Lainsäädäntö on kuitenkin olemassa. Parlamentin ensimmäinen ja tärkein tehtävä on taata, että komissio tekee kaikkensa varmistaakseen, että lainsäädäntö ja yhteinen kanta otetaan käyttöön ja että niitä sovelletaan. Siksi vetoan ennen kaikkea komissioon, jotta se lupaisi meille, että nykyistä lainsäädäntöä sovelletaan.
Siirryn nyt valkuaisainetta koskevaan tilanteeseen, eikä komission jäsen Fischler varmaankaan ylläty kuullessaan, että olen hieman eri mieltä hänen kanssaan siitä, pitääkö meidän tuottaa omat valkuaisaineemme vai tuoda ne muualta. Toivoisin joitakin takuita: Euroopan unionissa on ymmärtääkseni asetuksia geenimuunneltujen viljelykasvien sallituista määristä, ja muistaakseni - korjatkaa, jos olen väärässä - geenimuunneltujen viljelykasvien osuus on tällä hetkellä enintään yksi prosentti. Voiko komissio taata, ettei unioniin nykyisin tai tulevaisuudessa tuotava soija ylitä yhden prosentin enimmäismäärää?
Yhdysvalloissa tuonnille on asetettu tiukat ehdot ja määräykset. Meidän täytyy Euroopan unionissa ottaa mallia näistä määräyksistä ja varmistaa, että noudatamme samoja käytäntöjä.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meillä on tänään tilaisuus keskustella toisesta elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvästä tärkeästä asiasta eli rehuseosten merkinnöistä. Arvostan tälle asialle hyvin omistautuneen jäsen Graefe zu Baringdorfin tekemää työtä.
Keskusteltavana olevan ehdotuksen taustalla ovat maatalousväestön ja kuluttajien oikeutetut odotukset ja vaatimukset. Näihin kuuluu, että karjankasvattajille annetaan täysin avoimesti tietoja eläimille ostettavien rehuseosten koostumuksesta. Yksi dioksiinikriisin opetuksista oli, että tällaista tietoa ei usein tarjota. Tilanne ei selvästikään ole tyydyttävä. Tietoa pitäisi tarjota paitsi avoimuuden takaamiseksi myös tuotteiden jäljitettävyyden helpottamiseksi. Rehuseosten merkintöjen täytyy olla riittävän tarkat, jotta karjankasvattajat voivat valita tietoisesti, mitä rehua he käyttävät, ja monet teistä ovat jo tuoneet tämän asian esiin puheissaan.
Olen vakuuttunut, että tämä tavoite sisältyy neuvoston yhteiseen kantaan. Vaikka se on vaatimattomampi kuin komission alkuperäinen ehdotus kaikkien ainesosien määrien täydellisestä ja täsmällisestä luetteloinnista, se vaikuttaa silti hyväksyttävältä kompromissilta. Meillä on mielestäni erinomainen väline nykyisten eläinrehujen merkintöjä koskevien sääntöjen parantamiseksi. Yhteisessä kannassa esitetään, että kaikki ainesosat on nimettävä tarkasti ja määrät on ilmaistava viitenä prosenttieränä. Siinä vaaditaan myös toimijoita ilmoittamaan rehuseosten tarkka koostumus karjankasvattajien tai muiden toimijoiden pyynnöstä.
Haluaisin myös muistuttaa, että neuvostolla oli alusta lähtien vaikeuksia sovun löytämisessä. Suurin osa jäsenvaltioista vastusti velvollisuutta ilmoittaa pakkausmerkinnässä rehuseosten tarkka koostumus. Tästä syystä komissio hyväksyi puheenjohtajavaltio Ranskan kompromissin, jota kaikki jäsenvaltiot tukivat yksimielisesti. Yhteinen kanta tarjoaa meille mielestäni myös yhtä korkean turvallisuuden tason kuin komission alkuperäinen ehdotus. On tärkeämpää tietää, mitä ainesosia rehuseos sisältää, kuin ainesosien tarkka määrä. Tarkoilla määrillä on kaupallista merkitystä, mutta ne eivät liity terveydensuojeluun, joka on tässä kaikkein keskeisintä.
Pyytäisin esittelijä Graefe zu Baringdorfia harkitsemaan vakavasti, mitä hän sanoi aiemmin puheenvuorossaan, eli sitä, että jos neuvosto ei muuta kantaansa tähän asiaan, hän antaa ennemmin koko ehdotuksensa kaatua kuin suostuu mihinkään kompromissiin. Uskon, että kansanterveys ja elintarvikkeiden turvallisuus liittyvät enemmän rehuseosten sisältöön kuin ainesosien määriin. Meidän tulisi keskittyä tähän, ja välttää menettämästä näin tärkeän lain tuomaa hyötyä. Jos hiomme jonkin tietyn kohdan tarpeettoman tarkaksi, saatamme pilata kaiken, minkä olemme saavuttaneet.
Pelkään, että jos hyväksytte tarkistukset, joihin komissio ei voi suostua, ajaudumme pitkään ja vaikeaan sovittelumenettelyyn, joka viivästyttää tilanteen paranemista. Haluaisin myös korostaa, että Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymät tarkistukset on sisällytetty yhteiseen kantaan lukuun ottamatta ehdotusta siitä, että komissio esittäisi sallittujen rehuainesten luettelon. Tämä ei ole tarkoituksenmukaista merkintöjä koskevan direktiivin yhteydessä. Jos haluatte sallittujen ainesten luettelon, täytyy ensin miettiä, kuinka laaditaan perusteet, joilla luetteloa hoidetaan. Siksi aion teettää toteutettavuustutkimuksen perusteista, joita voitaisiin käyttää sallittujen ainesten luettelon hoitamiseksi, sekä vaadittavista resursseista. Voimme sen jälkeen ilmoittaa teille tulokset mahdollisesti lainsäädäntöehdotuksen yhteydessä. En usko, että tätä on mahdollista tehdä tarkistuksessa esitetyssä aikataulussa. Komission resurssit ja muut prioriteetit eivät valitettavasti salli meidän laatia kunnianhimoisempaa aikataulua.
Haluaisin lopuksi käyttää tätä tilaisuutta muuttaakseni hieman esittelijä Graefe zu Baringdorfille suu- ja sorkkatautikysymyksestä muutama päivä sitten antamaani vastausta ja korjata tietoja. Hän sanoi komission viivästelleen vastauksessaan suu- ja sorkkataudin aiheuttamiin ongelmiin. Vastasin sanomalla, että komissiolle oli ilmoitettu 20. helmikuuta taudin puhkeamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, että olimme seuraavana päivänä esittäneet komissiolle ehdotuksia ja että tämä oli mielestäni ripeä eikä hidas vastaus.
Minun olisi pitänyt lisätä vielä yksi asia, jotta olisin ollut oikeudenmukainen pääosastossani työskentelevää virkamiestä kohtaan, jota esittelijä Graefe zu Baringdorf epäsuorasti kritisoi. Virkamies van Goethem kuuli asiasta 20. helmikuuta klo 21.30, ja klo 22.30 mennessä hän oli lähettänyt faksin jokaiselle Euroopan unionin jäsenvaltion asianomaiselle ministerille. Haluan lisätä tämän tiedon antamaani vastaukseen, jossa mainitsin, että asiaa käsiteltiin komissiossa ripeästi seuraavana päivänä. Esittelijä Graefe zu Baringdorf voisi oikaista väitteensä viivästyksestä, ei minun vuokseni vaan niiden pääosastossani uurastavien virkamiesten vuoksi, jotka ovat tehneet erinomaista työtä tämän asian parissa.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Tarkennuksenne merkitään pöytäkirjaan.
Arvoisa komission jäsen Fischler, haluatteko vielä puheenvuoron?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, riittää, että puhun hyvin lyhyesti, koska annoin julkilausumani jo keskustelun alussa. Haluaisin kiittää teitä lämpimästi innokkaasta keskustelusta mutta myös muistuttaa, että komissio sai tehtäväkseen tutkia, mitä seurauksia lihaluujauhon syöttökiellosta olisi kysynnän ja tarjonnan kannalta. Tehtävänä ei ollut tutkia yhteisön koko öljykasvien viljelyä koskevaa politiikkaa. Nämä ovat kaksi eri asiaa. Siksi meidän täytyykin pitää erillään nyt ajankohtainen valkuaisaineen lisävaje ja tilanne, joka yhteisössä on aina vallinnut. On tosiasia, että tuomme yhteisöön vuosittain noin 30 miljoonaa tonnia soijaa ja sen vastineita. Tämän normaalin vajeen kattaminen ei todennäköisesti ole lainkaan mahdollista, ei ainakaan niiden vaihtoehtojen avulla, jotka nyt ovat käytettävissämme. Emme saa unohtaa, että soijapapujen kasvattaminen ei ole yksinkertaisesti mahdollista kaikkialla yhteisössä vaan ainoastaan ilmastollisesti erityisen suotuisilla alueilla. Tätä tosiasiaa emme pysty muuttamaan millään tukipolitiikalla.
Toiseksi täytyy muistaa, että tuon politiikan uudistus edellyttää, ettei tehdä mitään eroa valkuaiskasvien, viljan tai muiden viljelykasvien tuen välillä. Tämä ei yksinkertaisesti ole mahdollista, ellei meillä ole tarjota myös vastaavia korvauksia. Mutta millä perusteluilla vakuuttaisimme amerikkalaiset siitä, että heidän pitäisi luopua Blair House -sopimuksesta ilman minkäänlaisia vastasuorituksia? Olkaa hyvä ja kertokaa minulle, mikä sellainen vastasuoritus voisi olla, jonka vuoksi amerikkalaiset hyväksyisivät sen, että otamme käyttöön erityisen valkuaiskasvien tuen ja voimme siis tuottaa enemmän proteiinia.
Tästä pääsen takaisin käsiteltävään valkuaisainevajeeseen. Täällä on kritisoitu sitä, että komission näkökulma on ollut puhtaasti taloudellinen. Minä puolestani kysyisin parlamentilta, onko perusteltua käyttää soijan lisätuotantoon kuusi kertaa niin paljon lisätukea kiloa kohti kuin kilo soijaa maksaa markkinoilla. Tästä kysymyksestä emme pääse yli emmekä ympäri, ja meidän on muistettava myös vastuumme veronmaksajia kohtaan.
Lopuksi haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että sillä, mitä olen täällä todennut, ei ole mitään tekemistä sen mietinnön kanssa, josta eilen illalla keskustelimme. On selvää, että komissio pysyy aikeessaan sallia apilan, apilanurmen sekä muiden valkuaiskasvien tuotanto luomutilojen kesantomaalla, niin kuin oli ehdotettukin. En vain maininnut siitä tänä iltapäivänä mitään siksi, että apilaa sekä apilanurmea on tunnetusti vasta hyvin rajallisesti alettu käyttää sikojen ja siipikarjan ruokinnassa; pääasiassa niitä käytetään märehtijöiden ruokinnassa.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, voisin nyt vedota 122 artiklaan, mutta annetaan olla. Säästyypähän aikaa. Komission jäsen Byrne, kiitän teitä huomautuksestanne ja vastauksestanne. Korostan vielä, ettei tarkoitus suinkaan ollut kritisoida teitä henkilökohtaisesti - kuten ei myöskään yksikönpäällikkö Bernhard van Goethemia, jota kunnioitan sikäli kuin häntä tunnen ja joka ymmärtääkseni tekee työnsä hyvin - vaan kyse oli siitä, oliko komissiolla olemassa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tehtyä taudintorjuntasuunnitelmaa, josta selvästi kävisi ilmi, mitä taudin puhjetessa pitäisi tehdä. Mielestäni valmistelutyötä ei ollut tehty tarpeeksi. En ollut henkilöitä vastaan vaan komissiota ja neuvostoa vastaan, koska ne ovat toimielimiä, jotka eivät olleet mitenkään valmistautuneet tilanteeseen: julkisuudessa kokemamme kaaos oli skandaali!
Kritiikkini kohdistui myös menettelyyn, jossa eläimet teurastettiin ottamatta huomioon mahdollisuutta rokottaa niitä tai sekä rokottaa niitä että hyödyntää lihaa, vaikka komissiokin nyt tunnustaa nämä vaihtoehdot, ja tähän suuntaanhan ollaan peu à peu menossa, siis siihen, ettei kaikkea tätä ollut etukäteen huolellisesti valmisteltu.
Arvoisa komission jäsen Fischler, minulla on teille vielä yksi kysymys: jos kuvittelisimme, ettei meillä olisi tätä sopimusta amerikkalaisten kanssa, ja te esittäisitte siinä tilanteessa laskelmanne kesantomaiden pavun-, herneen- ja lupiininviljelyä käsittelevästä ehdotuksestamme, niin eivätkö taloudelliset laskelmat näyttäisi silloin kokonaan toiselta? Olenko oikeassa?

Fischler
Arvoisa puhemies, en halua pitkittää keskustelua. Haluaisin vain tehdä selväksi seuraavan asian: jos kyse on vain ja ainoastaan valkuaiskasvien viljelystä kesantomaalla, huomautan, ettei tämä asia kuulu Blair House -sopimuksen vaan WTO-määräysten piiriin, ja WTO-määräysten mukaan blue box -toimenpiteiden piiriin kuulumisen edellytyksenä on, että voimaan astuvat myös vastaavat tarjontaa vähentävät toimenpiteet. Meidän tarjontaa vähentävä toimenpiteemme on kesannointi. Tällä ei siis ole mitään tekemistä Blair House -sopimuksen kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välisestä kalastussopimuksesta käytävien neuvottelujen lukkiutuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välisestä kalastussopimuksesta käytävien neuvottelujen lukkiutumisesta.
Puheenvuoro on komission jäsen Fischlerillä.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen ollut innokkaasti mukana Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välisen kalastussopimuksen kehittämisessä koko sen ajan, kun olen ollut kalataloudesta vastuussa. Jo ennen kuin nykyinen sopimus umpeutui, otin yhteyttä Marokkoon saadakseni uutta kalastussopimusta koskevat neuvottelut käyntiin. Marokko kieltäytyi neuvotteluista jyrkästi monen kuukauden ajan, ja konkreettiset keskustelut uudesta sopimuksesta mahdollistuivat vasta kuningas Mohammed VI:n kanssa järjestetyn tapaamisen jälkeen viime lokakuussa.
Sen jälkeen on käyty seitsemän poliittisia asioita käsittelevää ja kolmetoista teknisiä yksityiskohtia koskevaa neuvottelukierrosta. Yhteisö on alusta alkaen ollut mahdollisimman joustava ja tullut vastaan, kun marokkolaiset ovat esittäneet toiveitaan ja kertoneet intresseistään.
Käydessäni Rabatissa kuluvan vuoden helmikuussa jouduin kuitenkin toteamaan, ettei näkökantojemme välistä kuilua käynyt ylittäminen, mihin vaikutti erityisesti Marokon käsitys tarjottujen pyyntimahdollisuuksien taloudellisista korvauksista. Suurta erimielisyyttä oli myös kalastusmahdollisuuksista ja varsinkin kalastuksen teknisistä toimintaedellytyksistä, toisin sanoen siitä, millä vyöhykkeillä ja mihin aikoihin ja millä pyyntialuksilla Marokossa saisi kalastaa.
Palattuani Marokosta helmikuussa kerroin neuvostolle tilanteesta välittömästi, jotta kalastusministerit voisivat pohtia eri vaihtoehtoja. Neuvosto pyysi minua tekemään vielä viimeisen yrityksen, jotta nykyisten neuvotteluvaltuuksien puitteissa sittenkin päästäisiin yksimielisyyteen. Tapasinkin ministeri Chbaatoun 26. maaliskuuta Brysselissä. Mutta valitettavasti myös tämä tapaaminen jäi täysin tuloksettomaksi.
Me komissiossa olemme neuvottelujen kuluessa tehneet useita ehdotuksia edistääksemme Marokon kalastuksen kehitystä, esimerkiksi ehdottamalla, että rahoitetaan satamien infrastruktuurin ja Marokon palvelualan rakenteellista parantamista, edistetään ja kehitetään rannikkokalastusta, lisätään tutkimusta ja koulutusta sekä kehitetään vesiviljelyä.
Olisimme hyväksyneet myös laajan saaliinpurkamisvelvoitteen Marokon satamissa, mikä merkitsisi radikaalia muutosta espanjalaisten ja portugalilaisten kalastajien perinteisessä kalastuselinkeinossa mutta auttaisi toisaalta myös kehittämään Marokon kalataloutta. Sen lisäksi hyväksyimme, että Marokon kansalaisten osuutta laivojen miehistössä lisättäisiin, jotta Marokon kalatalouden työllisyystilannetta ja koulutusastetta voitaisiin parantaa.
Lisäksi olisimme hyväksyneet pyyntimahdollisuuksiin laajoja lisärajoituksia, jotta Marokon aluevesien kalakannan säilyminen varmistettaisiin. Mainitsen vain joitakin esimerkkejä: olisimme suostuneet jo ensimmäisenä vuonna yhteisön läsnäolon entiseen sopimukseen verrattuna rajuun vähentämiseen Marokon aluevesillä, ja kahtena seuraavana vuonna olisi käytännössä toteutettu phasing out eli katkarapujen ja pääjalkaisten kalastuksen asteittainen lakkauttaminen.
Olisimme hyväksyneet myös uusia teknisiä ehtoja, jotka eivät olisi olleet yhteisön laivaston kannalta kovin edullisia ja jotka olisivat vähentäneet pyyntiponnistuksia entisestään. Kaikista näistä myönnytyksistä ja Marokon puolella neuvottelujen aikana tapahtuneesta kehityksestä huolimatta lähinnä seuraavat perusluonteiset ongelmakohdat ovat yhä jäljellä.
Marokon ehdottamat kalastusehdot merkitsisivät ensinnäkin sitä, että meidän kalastajiemme taloudellinen hyöty katoaisi, sillä meidän pitäisi hyväksyä kalastaminen pienemmällä laivastolla, kalastusalueet, joilla kalaa on vähemmän, sekä pidempi tauko kalastuksessa.
Yhteisö on toiseksi sillä kannalla, että taloudellisen korvauksen pitäisi olla järkevässä suhteessa tarjottuihin pyyntimahdollisuuksiin. Kyseessä ei ole pelkästään meidän yleinen poliittinen linjauksemme, vaan niin sanotaan myös vuoden 1999 lokakuulta peräisin olevissa neuvotteluvaltuuksissa. Siitä huolimatta emme ole arvioineet rahallista puolta ainoastaan talouden näkökulmasta, vaan olemme ottaneet huomioon myös poliittisia asianhaaroja, kuten välttämättömyyden pitää yllä hyviä poliittisia suhteita Marokkoon.
Tarjosimme Marokolle sopimusehdotuksessamme taloudellista korvausta, joka olisi ollut 70 miljoonaa euroa ensimmäisenä, 60 miljoonaa euroa toisena ja 40 miljoonaa euroa kolmantena vuonna.
Tämä tarjous oli monista syistä erittäin edullinen Marokolle, sillä taloudellinen korvaus laskettiin ensinnäkin entisen sopimuksen viimeisen vuoden kalastusmahdollisuuksien perusteella, ei sopimuksen keskiarvon perusteella. Pelkästään tämä merkitsee Marokolle 15 prosentin hintaetua.
Toiseksi: emme tehneet laskelmissamme mitään eroa eri kalalajien välillä, vaikka olisimme joutuneet hyväksymään suurempia vähennyksiä melko kalliiden ja yhteisön kannalta muita kiinnostavampien kalalajien, kuten pääjalkaisten tai katkarapujen, kohdalla. Myös tästä syntyy Marokolle hintaetu.
Kolmanneksi: emme ottaneet saaliinpurkamisvelvoitetta huomioon laskelmissamme. Neljänneksi: osoittaakseni, että ymmärrämme Marokon huolen sen oman kalatalouden kehityksestä, korotin lopulta taloudellista korvausta, jota olimme laskelmiemme perusteella tarjonneet, vielä 20 prosenttia.
Lisäksi tein Marokon ministeri Chbaatoulle viime tapaamisellamme vielä kerran selväksi, että vaikka tarjouksemme, jota olen edellä kuvaillut, on enemmän kuin reilu hinta pyyntimahdollisuudesta, sanoin hänelle jopa, että olisimme valmiita lisäämään siihen vielä viisi miljoonaa euroa vuodessa todistaaksemme hyvää tahtoamme sopimuksen aikaansaamiseksi.
Marokon kalastusministeri korosti omasta puolestaan, ettei Marokolla ole tässä asiassa lainkaan liikkumavaraa. Kun otetaan huomioon marokkolaisten asenne, en näe mitään mahdollisuutta saada aikaan sopimusta valtuuksiemme pohjalta. Tämän kerron myös kalastusneuvostolle 25. huhtikuuta. Sitä tärkeämmäksi nouseekin nyt kysymys siitä, miten käy asianosaisille varustamoille ja kalastajille, jotka jo ovat olleet täällä toimettomuuteen tuomittuina yli vuoden ajan.
Kuten tiedätte, olemme maksaneet kalatalousalan kehittämisrahastosta tukea varustamoille ja kalastajille 1. joulukuuta 1999 lähtien. Olemme tehneet kaikki Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmissään määräämät valmistelut. Parlamentin ja myös neuvoston käsiteltävänä on parhaillaan komission ehdotus, jonka mukaan tuen maksamista pitäisi jatkaa kuluvan vuoden kesäkuun 30:nteen päivään saakka. Samanaikaisesti olemme ehdottaneet, ettei tuessa otettaisi huomioon neljän prosentin rajaa. Arvioimme, että asianosaisille kalastajille ja varustamoille on tähän mennessä maksettu yhteensä noin 80 miljoonaa euroa, joista jäsenvaltiot ovat itse maksaneet 20 miljoonaa, mikä tarkoittaa, että yhteisön osuudeksi tulee 60 miljoonaa euroa, josta noin 51 miljoonaa on mennyt Espanjaan ja 9 miljoonaa Portugaliin.
Mutta selvää on, että Espanjan ja Portugalin kalatalouden tulevaisuus vaatii lisätoimia ja lisävaroja. Minun nähdäkseni meidän on oltava aktiivisia etenkin kolmella alueella. Meidän pitää ensinnäkin yrittää etsiä vähintäänkin osittaisia vaihtoehtoisia kalastusmahdollisuuksia muissa kolmansissa valtioissa. Toiseksi on autettava maiden väestöä kehittämään vaihtoehtoisia työllistymismahdollisuuksia, esimerkiksi vesiviljelyyn, matkailuun tai palvelualaan liittyviä, tai missä nyt sitten mahdollisuuksia onkin.
Kolmanneksi meidän on tuettava, niin kuin muissakin tapauksissa, niiden laivojen romuttamista, joille ei löydy mitään vaihtoehtoista käyttötarkoitusta. Käytämme joka tapauksessa tähän koko sen liikkumavaran, joka komissiolla on käytössään. Vuoden 2002 talousarviota ajatellen budjettivallan käyttäjän näkemystäkin kuitenkin tarvitaan. Ensimmäiseksi meidän täytyy kuitenkin raportoida kalastusneuvostolle. Lopuksi haluan korostaa, että pahoittelen kovasti Marokon jäykkää suhtautumista, joka esti molemmille osapuolille edullisen sopimuksen syntymisen.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Fischler, meistä näyttää siltä, että olette tehnyt kaiken voitavanne. Toiset jättivät käsiinne varsinaisen aikapommin uuden sopimuksen epäonnistumiseksi: lupauksen ja sitoutumisen edellisen sopimuksen yhteydessä, ettei sopimusta uusita.
Me kaikki tiesimme, että olitte vaikeuksissa. Tässäkin tilanteessa vasta 16 kuukauden kuluttua ja 13 teknisen kokouksen jälkeen ja teidän oltuanne itse mukana seitsemässä kokouksessa myös komission puheenjohtaja oli läsnä yhdessä kokouksessa, mikä on ennenkuulumatonta Marokko saatiin neuvottelemaan. Eikä juuri muuta. Marokko ei koskaan halunnut päästä sopimukseen ja osoitti sen tinkimättömyydellään ja asettamalla kestämättömiä ehtoja, joita ei voitu hyväksyä ja jotka kalastusalallakin torjuttiin epätaloudellisina ja mahdottomina.
Sanoimme aina, että meistä oli parempi olla ilman sopimusta kuin tehdä huono sopimus. Ja tähän Marokko pyrkii Euroopan unionin suurpiirteisistä, järkevistä ja kaikkien osapuolten kannalta edullisista tarjouksista huolimatta. Marokolla on siihen oikeus, mutta onko tähän tilanteeseen päädyttyämme syytä jatkaa?
Uskoisin, että jos Marokko haluaa päästä Euroopan unionin kanssa sopimukseen, se tietää tarkalleen, mitä sen on tarjottava. Kuitenkin on niin, että jos sopimukseen ei päästy 16 kuukauden aikana, luulen, että siinä onnistuminen on nytkin epätodennäköistä.
Arvoisa komission jäsen Fischler, tästä syystä teidän on pantava asia mieleenne ja ilmoitettava komission jäsenten kollegiolle, että Marokko kieltäytyy itsepintaisesti yhteistyöstä Euroopan unionin kanssa. Seuraamme erittäin tarkkaavaisesti kahdenvälisten suhteiden kehittymistä Euroopan unionin ja Marokon välillä, koskivatpa ne sitten poliittisia kysymyksiä joihin te viittasitte tai taloudellisia, rahataloudellisia ja kaupallisia kysymyksiä.
Miksi Marokko luopuu kolmen vuoden ajalta annettavasta 200 miljoonasta eurosta, unionin varustamojen panoksesta ja yhteisyritysten perustamisesta Marokon kalastusalan kehittämiseksi sekä siitä vauraudesta, jota saaliin purkaminen voisi synnyttää Marokon satamissa? Miksi se torjuu sen, että unionin laivastoa vähennettäisiin asteittain kolmen vuoden ajan, vaikka Marokko sallii yksityisesti aasialaisten yksityisyritysten hyödyntävän kalavesiään? Tähän sillä on oikeus, mutta eikö Euroopan unioni voi taata paremmin kuin kukaan muu Marokon kalavarojen järkevän suojelun ja vastuullisen pyynnin? Kuka Marokossa todella hyötyy siitä, että sopimukseen ei päästä? Nämä ovat avainkohtia.
Arvoisa komission jäsen Fischler, kehotan painokkaasti, että panette tämän kaiken merkille, mutta Marokon tuottaman pettymyksen jälkeenkin meidän on mielestäni katsottava tulevaisuuteen. Tilanne on tietenkin vaikea, vakava ja ennenkuulumaton. Kuitenkaan tilanteen ratkaiseminen ei ole mahdotonta. Tämän vuoksi pyydän teiltä kaikilta, yrittäjiltä ja kalastajilta, ammattiliitoilta ja poliittisilta puolueilta, suurpiirteisyyttä ja yhteisvastuullisuutta. Ja Euroopan unionilta on pyydettävä erityisiä ponnisteluja.
Nizzan Eurooppa-neuvosto asettui tietenkin Espanjan hallituksen ja José María Aznarin pyynnöstä tukemaan vaatimuksia tämäkin on ennenkuulumatonta ja neuvotteluita, ja siltä varalta, että neuvottelut epäonnistuisivat, komissiolta pyydettiin erityistä toimintaohjelmaa, kuten Nizzan päätelmästä 59 käy ilmi.
Arvoisa komission jäsen Fischler, pyydän teiltä sitoutumista ja ymmärrystä. Euroopan unionin kalastusala pyytää teiltä tällä hetkellä enemmän kuin koskaan ennen. Pyydän teiltä henkilökohtaista poliittista sitoutumista, jotta edistäisitte kolmansien maiden, ennen kaikkea Senegalin ja Mauritanian, kanssa vireillä olevia kalastusneuvotteluita sekä sitä, että aloitetaan uusia neuvotteluita ja etsitään uusia kalastusalueita. Tämä on tulevaisuuden tarjoama mahdollisuus laivaston toiminnan siirtämiseksi ja ensisijainen tavoite. Vastaavasti pyytäisin, että niillä varoilla, joita ei osoiteta Marokolle, tuettaisiin kalastajia ja ongelma-alueita koskevaa laajaa sosiaalista ohjelmaa, johon liittyisi vaihtoehtoisia taloudellisia hankkeita näiden talouden elvyttämiseksi. YMP:n yhteydessä keräämänne kokemuksen olisi oltava meille hyödyksi, jotta kerrankin kalastuksen alalla otettaisiin käyttöön tällaisia ohjelmia.
Lopuksi toteaisin, että Marokko antoi kovan iskun Euroopan kalastusalalle ja siten Euroopan unionille. Kuitenkin meidän on nyt suhtauduttava asiaan realistisesti, rakentavasti ja vastuullisesti. Te voitte luottaa kalastusalaa aktiivisesti puolustavan parlamentin tukeen.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni meillä on käsissämme tässä ja nyt aikapommi, koska puhumme täällä tänään ennennäkemättömästä neuvottelujen epäonnistumisesta, joka ei ole teidän vikanne, arvoisa komission jäsen Fischler, vaan monien ihmisten vika ja jonka takia 4 400 kalastajaa jää työttömäksi ja 415 yhteisön kalastusalusta satamaan.
Alan toimijat kotimaassani katsovat, että heistä vastuussa olleet poliitikot ovat pettäneet heidät, sillä nämä ovat aina kieltäneet neuvotteluihin liittyvät vaikeudet sekä niiden loppuun saattamiseen liittyvät aikarajat. Arvoisa komission jäsen Fischler, tämä ei koske teitä. Kuinka alalla voidaan uskoa muille kalavesille siirtymiseen, jos me kaikki tiedämme, että pyyntiponnistuksen lisääminen vaarantaisi kalavarat tai tekisi toiminnasta kannattamatonta?
Miksi neuvottelut epäonnistuivat? Huolimatta komission jäsenenä tekemistänne ponnisteluista, joille annan arvoa, oli puutetta kokonaisstrategiasta, ei teidän vaan komission ja ennen kaikkea neuvoston kokonaisstrategiasta. Muistutitte minulle ministerien vastuusta ja kerroitte, että heidät pidettiin jatkuvasti ajan tasalla ja että he osallistuivat viimeisille neuvottelukierroksille. Vaikka muodollisesti neuvotteluvastuu kuuluu komissiolle, hallitukset voivat ja niiden täytyy pohjustaa tietä sopimukselle.
Sanoitte, että Euroopan unionin tarjous ei ollut huono; Marokon hallituksen asenne ei ole ollut lojaalin kumppanin asenne. Kuitenkin uskomme, että neuvottelujen taustana oli assosiaatiosopimus Marokon kanssa. Ehkä 11 kuukautta sitten ei ollut sopivaa sekoittaa kalastusta ja maataloutta, mutta on muistettava, että Marokko nauttii edelleen niistä maatalousmyönnytyksistä, jotka sille suotiin vuosien 1992 ja 1995 kalastusneuvottelujen yhteydessä, ja että Euroopan unioni on merkittävin Marokon kalastus-, maatalous- ja teollisuustuotteiden tuoja.
Sanoitte minulle kerran, ettei tällaisesta sekoituksesta seuraisi mitään hyvää ja että olisi paras luottaa kumppaneihimme. Olemme luottaneet heihin ja olemme saaneet huomata, että samana päivänä, kun neuvottelut katkesivat, Marokko allekirjoitti Japanin kanssa kalastusyhteistyötä koskevan sopimuksen, ja samalla, kun Marokko esitti meille kalavarojen säilymiseen liittyviä syitä, se myönsi lupia sekä yhteisöön kuuluville että yhteisön ulkopuolisille aluksille ja laivastoille.
Kalastusala ja kansalaiset haluavat tietää, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä näiden neuvottelujen epäonnistumisen jälkeen. Mainitsitte taas puheenvuorossanne uudet neuvotteluvaltuudet. Voidaanko uudet valtuudet saada? Luuletteko, että uudella kierroksella jokin muuttuu? Oletteko sitä mieltä, että neuvottelut ovat lopullisesti ohi, vai onko neuvottelut mahdollista aloittaa uudelleen uuden kierroksen myötä?

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, haluaisin tänään enemmän kuin koskaan aikaisemmin puhua Andalusian, Kanariansaarten, Galician, Barbanzan, Morrazon ja La Guardian kalastajien ja laivanvarustamoiden sekä Espanjan ja Portugalin kansojen puolesta, sillä ne tarvitsevat Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välistä kalastussopimusta ja vaativat jatkuvasti sen allekirjoittamista. Ne vaativat rehellisiä sopimuksia, joista on molemminpuolista hyötyä ja jotka ovat vuonna 1995 sovittujen Euroopan unionin ja Maghreb-maiden naapuruutta määrittävien taloudellisten, sosiaalisten, poliittisten ja inhimillisten suhteiden mukaisia. Ne haluavat sopimuksen, jonka sanamuodot on toistuvasti hyväksytty Euroopan parlamentissa asianmukaisina, eivätkä ne pidä neuvotteluja, joita komissio on johtanut 16 viimeksi kuluneen kuukauden aikana asiaansa uskomatta, kelvollisina ja asianmukaisina, eivätkä ne myöskään antaudu ilmoitetun tappion edessä.
Emme siis voi hyväksyä, että Kanariansaarten ja Saharan edustalla kalastava yhteisön laivasto hajotetaan, eikä sitä ole mahdollista sijoittaa uudelleen tai siirtää sitä sopivalla tavalla muille kala-apajille, joilla sen pitäisi toisaalta kilpailla muiden eurooppalaisten laivojen kanssa. Emme myöskään voi jättää 4 400:aa kalastajaa työttömäksi, eivätkä lähinnä kalastuksesta elantonsa saavat rannikkojen asukkaat voi mitenkään vaihtaa työtään silmänräpäyksessä.
Ei pidä sallia, että vanhimpien kohtalona on jäädä ennenaikaiselle eläkkeelle ja että nuorimmat muuttavat maasta. Edustamamme kansanosat vaativat, että komissio aloittaa Marokon kanssa uudet kalastussopimusta koskevat neuvottelut. Ne vaativat, että jäsenvaltiot, erityisesti Espanjan hallitus, luopuvat tarmottomasta tai salaliittolaismaisesta suhtautumistavastaan ja asettavat pelilaudalle uusien neuvottelujen toteuttamiseksi tarvittavat poliittiset ja taloudelliset voimavarat. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, kyseessä on eurooppalainen ongelma, joka vahingoittaa Euroopan kansalaisia ja kyseenalaistaa sekä unionin toimielinten uskottavuuden että unionin kyvyn johtaa sen toimivallassa olevien kansainvälisten suhteiden kriittistä osa-aluetta, kalastusta. Ei ole mitään syytä pitää sopimusta Marokon kalavarojen säilyttämisen vastaisena. Olen vakuuttunut, että sillä edistetään Marokon kansan yhteisiä etuja.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, ryhmäni haluaa kiittää teitä näiden neuvottelujen aikana osoittamistanne ponnisteluista ja paneutumisesta etenkin siksi, että olemme sitä mieltä, ettei ongelmana ollut kalastusneuvottelustrategian vaan kokonaisstrategian puute.
Vuonna 1995 ryhmäni katsoi, että Marokon kanssa tehtävä kalastussopimus oli liitettävä Marokon kanssa solmittavan assosiaatiosopimuksen yhteyteen. Syy oli mitä ilmeisin: kumppanien välillä asioiden on sujuttava vastavuoroisesti; Marokko tarvitsee tuotteilleen pääsyä yhteisön markkinoille ja yhteisön kalastusala pääsyä niille kalavesille, joilla se on perinteisesti kalastanut.
Marokon esittämät syyt eivät voi liittyä kalavarojen säilymiseen. Ajan vähäisyyden vuoksi en aio mainita esimerkkejä. Assosiaatiosopimusta sävyttivät yhteisön Marokolle yksiselitteisesti tekemät myönnytykset, ja nyt olemme ilman kalastussopimusta. Sopimuksen puuttumisen seurauksena menetetään 4 000 välitöntä työpaikkaa ja 20 000 työpaikkaa mantereella.
Yksi ratkaisu voisi olla uusien kalavesien etsiminen osalle laivastoa, mutta se on sangen vaikeaa pienimuotoisen laivaston ja rannikkolaivaston kohdalla. Jos Marokko käyttäytyisi kumppanin tavoin, sen olisi päästettävä yhteisön pienimuotoinen laivasto välittömästi aluevesilleen.
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte itse yhtenä toimena Euroopan unionin liikkumavaran lisäämisen. Kohta on määrä tarkistaa assosiaatiosopimusta, ja Marokko aikoo taas varsin todennäköisesti esittää vaatimuksia kaupallisista myönnytyksistä, joilla on vaikutuksia nimenomaan niille samoille yhteisön alueille, joilla tilanne on tällä hetkellä vakava kalastussopimuksen puuttumisen vuoksi.
Arvoisa komission jäsen, toivoisin, että Euroopan unioni löytää tällaisen liikkumavaran, kun on aika tarkistaa assosiaatiosopimusta.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, myös tämä aihe huolestuttaa aivan erityisesti Portugalia ja portugalilaisia kalastajia, etenkin Sesimbran ja Algarven alueilla. Olimmekin jossakin määrin yllättyneitä, kun viimeksi käymämme keskustelun jälkeen kuultuamme sopimuksen olevan mahdollinen saimme yhtäkkiä kuulla, että kaikki olikin epäonnistunut.
Ymmärrämme, kuinka hankala asia on kysymyksessä, ja olemme järkyttyneitä Marokon tinkimättömästä kannasta. Siksi esitämmekin seuraavat kysymykset: unioni ja Marokon ehdotuksissaan esittämien taloudellisten korvausten välillä on kyllä eroa, jonka yhteisö korvaa Marokolle tietojemme mukaan enemmän kuin hyvin erilaisten tukien avulla sekä muiden sopimusten nojalla suoritetuilla kaupallisilla korvauksilla tai vastavienneillä.
Haluammekin kysyä, kyetäänkö komissiossa suuntaamaan Marokkoa koskevaa kokonaisstrategiaa. Meistä on ymmärrettävää, että jokin valtio päättää myydä kalavarojaan kalliimmalla, se kuuluu sen poliittisiin vapauksiin, mutta sillä, joka näin tekee, on vähemmän tarvetta turvautua kansainväliseen yhteistyöhön. Haluaisimmekin tässä yhteydessä muistuttaa, mitä vuonna 1999 hyväksytyssä Euroopan parlamentin päätöslauselmassa sanotaan: Euroopan unionin ja Marokon yhä tiiviimmästä yhteistyöstä ei voida jättää pois kalastusalalla solmittuja suhteita. Toisaalta haluaisimme tietää, minkälaisia ovat tukitoimet kalastuslaivaston uudelleensuuntaamiseksi.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minulla on kolme huomautusta, jotka koskevat näitä epäonnistuneita neuvotteluja: ensimmäinen koskee Marokon äärimmäistä joustamattomuutta neuvotteluissa. On ymmärrettävää, että Marokko haluaa nostaa kalavaransa arvoonsa, mutta taloudelliset suhteet kansojen välillä ovat täynnä kompromisseja. Euroopan unioni on tehnyt kompromisseja Marokon kanssa avaamalla markkinansa monille sen tuotteille, mukaan luettuina maataloustuotteet, ja avaamalla ovensa miljoonille Marokon kansalaisille, jotka ovat ottaneet Euroopan unionin kotimaakseen. Siksi Marokon osoittamaa vastavuoroisuuden puutetta ei voida ymmärtää. Toivon, että Euroopan unionissa tehdään näistä tapahtumista oikeita johtopäätöksiä, jotka koskevat niin tulevaa yhteistyötä Marokon kanssa kuin unionin yhteistä kalastuspolitiikkaakin. Toinen huomautus on, että komission ja erityisesti komission jäsen Franz Fischlerin paneutuminen asiaan eroaa jyrkästi neuvoston ja useiden Euroopan unionin puheenjohtajavaltioiden joiden joukkoon kuuluu myös Portugali tarmottomasta toiminnasta. Onko näin siksi, että sopimus hyödyttäisi suoraan vain kahta valtiota? Vai eivätkö näiden kahden valtion hallitukset ole puolustaneet etujaan riittävän painokkaasti? Näihin kysymyksiin vaaditaan vastausta. Kolmas kysymys on, että tulevaisuutta on tärkeää valmistella, mutta sitä ei voida valmistella pelkästään taloudellisten korvausten, toimettomien kalastajien ja laivoista maksettavien romurautakorvauksien avulla. Euroopan unionin on pohdittava näiden neuvottelujen epäonnistumista silloin, kun käsitellään yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta.
Esitän nyt kolme pääasiallista mahdollisuutta: ensimmäinen koskee uusia poliittisia ja taloudellisia välineitä, joilla helpotetaan uusien yhteistyö- ja yrityskumppanuusmuotojen syntymistä sellaisten maiden kanssa, joilla on runsaat kalavarat. Toinen on, että seuraavaksi kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten tekemiseen paneuduttaisiin vakavasti. Kolmantena mahdollisuutena on toteuttaa todellinen kalavarojen hoitoa koskeva vallankumous.
Lopuksi haluan sanoa, että Marokon kieltäytyminen on jäänyt minulle arvoitukseksi. Onkohan mahdollista saada tietää, mitkä sen perimmäiset syyt ovat? Ja jos kieltäytymisen syyt voidaan selvittää, emmekö voisi harkita mahdollisia uusia neuvotteluvaltuuksia?

Candal
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, me emme ole varsinaisesti basaarissa jossakin Maghreb-maassa emmekä eurooppalaisella torilla. Olemme poliittisessa kokouksessa. Emme myöskään ole kauppiaita, olemme poliitikkoja! Meidän on tarkasteltava Marokon sopimuksen aiheuttamaa turhautumista tämä mielessämme. Marokko on ilmeisesti juuttunut Eurooppaa kohtaan osoittamaansa ylimielisyyteen. Unioni ei saa unohtaa sitä! Sitä se ei saa unohtaa! Minä, vaikka merkitykseni onkin vähäinen, en unohda sitä. Kysyn myös täällä jo kysyttyä asiaa: eikö neuvoston suhtautuminen ole ollut etäistä ja ponnetonta? Tämä kysymys on yhä edelleen olemassa. Lisäksi kysyttäköön: onko asiaan vaikuttanut, että nämä ongelmat koskevat vain kahta unionin jäsenvaltiota? On vuorenvarmaa, ettei Euroopan unionissa piitata Portugalin eikä otaksuttavasti myöskään Espanjan kansalaisista, ja tämä on perusluonteinen poliittinen huoli, jota haluaisin tähdentää.

McKenna
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmä pahoittelee, ettei sopimukseen ole päästy. Olemme aina toivoneet, että sopimus saataisiin aikaan, mutta yhdellä tärkeällä ehdolla: sopimus on kummallekin osapuolille hyväksyttävä ja kannattava. Tällainen sopimus vaikuttaa kuitenkin mahdottomalta. Se on valitettavaa, mutta meidän täytyy kunnioittaa Marokon oikeutta päättää, kuinka se haluaa hyödyntää kalavaroja omilla vesillään. Marokolla on itsemääräämisoikeus, ja sillä on oikeus pyrkiä tekemään itselleen suotuisin sopimus. Vihreässä kirjassaan komissio pitää hyvin tärkeänä kehitysmaiden oikeutettua pyrkimystä kehittää kalatalousalaansa, ja vihreät tukevat täysin tätä periaatetta.
Vihreässä kirjassa käsitellään myös Euroopan yhteisön sitoutumista ennalta varautumisen periaatteeseen ja kalakantojen suojeluun. Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean huhtikuun 2000 kertomuksessa tarkastellaan kalakantojen tilannetta Marokon ja muiden Länsi-Afrikan valtioiden rannikon edustalla. Niissä ei maalata kovin optimistisia näkymiä sardellille, mustekalalle, pohjakaloille, senegalinkummeliturskalle ja kultasardiinille. Kertomuksen mukaan näiden kalakantojen tilanteesta ei ole mitään tietoa. Kertomuksessa todetaan myös, että meritursasta ja kummeliturskaa kalastetaan liikaa ja niiden pyyntiä täytyy vähentää. Kertomuksessa tuotiin esiin, että EU:n alusten harjoittaman kalastuksen määrästä vallitsee laaja epätietoisuus, mikä on erittäin tärkeä ja huolestuttava asia. Myöskään pienimuotoisen rannikkokalastuksen suojelusta ei ollut mitään takeita.
Lopuksi: olemme tyytyväisiä siihen, että laivastojen rakenneuudistukseen liittyviä korvauksia ja varoja on ollut saatavilla, mutta meidän täytyy tarkastella koko Euroopan unionin yleistä kalastuspolitiikkaa. Emme voi vain etsiä maailmalta aina uusia paikkoja, joihin voimme siirtää ylikapasiteettimme. Meidän täytyy olla realistisia ja tajuta, että ongelma on ratkaistava sisältä käsin.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, komission jäsen Franz Fischlerin julkilausuman perusteella vaikuttaa siltä, että vuoden 1999 marraskuusta asti junnannut prosessi on saatettu päätökseen tavalla, josta on kielteisiä sosioekonomisia seurauksia yhteisön laivastolle ja puheena olevista kalastusalueista perinteisesti riippuvaisille kalastajayhteisöille.
Esitänkin seuraavan kysymyksen: onko vielä mahdollista neuvotella Marokon kanssa sellaisesta uudesta kalastussopimuksesta, jonka ehdot olisivat hyväksyttävät? Marokon ehdotuksia edellisen sopimuksen uudelleenmuotoilusta ei voitu hyväksyä, ja alalla kyseltiin jopa, kannattaisiko ylipäänsä tehdä huonoa sopimusta. Joka tapauksessa Portugalissa on noin 30 alusta ja yli 600 kalastajaa, joiden tulevaisuus on nyt näköalaton. Vaikka joitakin tukia on myönnetty, Euroopan unionin on ehdottomasti taattava tukikorvaukset laivastolle sekä kärsimään joutuneille kalastajille ja alueille tukemalla Marokon kalavesillä toimineen laivaston muuttamisohjelmaa, turvaamalla sen uudelleensuuntaamisen sellaisille kalavesille, joita säädetään yhteisön muilla kalastussopimuksilla, ja tietenkin pohtimalla Euroopan kalastuspolitiikan muuttamista.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin puuttua aivan lyhyesti siihen kiivaaseen keskusteluun, jota täällä on käyty. Aluksi haluaisin huomauttaa, että uuden sopimuksen tai sitä koskevien neuvottelujen aloittaminen oli niin vaikeaa muun muassa siksi, ettei entisessä sopimuksessa sovittu mitään jatkosopimuksen tekemisestä. Tämä johti tietysti siihen, että Marokko esitti kuukausikaupalla perusteluja sellaiselle käsitykselle, ettei mitään uutta sopimusta ylipäänsä tehtäisi ja että myös komissio, toisin sanoen entisen sopimuksen neuvottelijat, olisivat tällaista luvanneet.
Toiseksi kaikille on oltava selvää, ettemme uskoakseni viestitä oikeita asioita, jos sanomme, että sopimuksen on synnyttävä joka tapauksessa. Olen jo huomauttanut, että marokkolaiset tekivät selväksi, etteivät he ole valmiita luovuttamaan meille enemmän tai parempia kalastusmahdollisuuksia kuin viimeksi eivätkä tinkimään taloudellisista vaatimuksistaan.
Mutta jos hyväksymme tarjotuista kalastusmahdollisuuksista vaaditun taloudellisen korvauksen, luomme ennakkotapauksen kaikille muille kolmansien valtioiden kanssa solmimillemme sopimuksille. Kaikki nämä muut sopimukset kallistuvat siinä määrin, ettemme kerta kaikkiaan voi ottaa sellaista vastuuta kantaaksemme. Marokko voi tietenkin aina lähettää meille parannellun ehdotuksen. Sen sanoin myös ministerille. Olisi kuitenkin hyvä, jos näin kävisi, ennen kuin kalastusministerien neuvosto kokoontuu. Mutta luulenpa, ettei siinä näissä olosuhteissa ole mitään mieltä. Jos solmimme sopimuksen tässä muodossa, Espanjan ja Portugalin kalastajat eivät hyödy taloudellisesti. Tästä siis seuraa, että meidän on samanaikaisesti joka tapauksessa alusta alkaen ryhdyttävä laivaston rakenneuudistukseen. Uudistus tehtäisiin kuitenkin sillä ehdolla, että siihen käytettäisiin vain hyvin vähän varoja, koska suurin osa määrärahoista olisi sidottu kolmeksi seuraavaksi vuodeksi huonoon sopimukseen.
Toisaalta korostaisin vielä, kuinka tärkeää nyt on tukea tätä alaa niin hyvin kuin voimme. Siihen tarvitaan kaikkia. Siihen tarvitaan komissiota mutta myös budjettivallan käyttäjiä, siis parlamenttia ja neuvostoa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Franz Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavien valvonta-, tarkastus- ja seurantajärjestelmien käyttöönotto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jové Peresin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0098/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön osallistumisesta jäsenvaltioiden hyväksymien, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavien valvonta-, tarkastus- ja seurantajärjestelmien käyttöönottoon liittyvien eräiden menojen rahoitukseen [KOM(2000) 684 - C5-0583/2000 - 2000/0273(CNS)].

Jové Peres
, esittelijä. (ES) Arvoisa puhemies, neuvoston päätösehdotus merkitsee, että jatketaan jäsenvaltioiden taloudellisen tukemisen politiikkaa, jotta voidaan rahoittaa tähän yhteisen kalastuspolitiikan peruspilariin kuuluvia infrastruktuureja.
Ehdotuksessa asetetaan etusijalle uusien teknologioiden käyttöönotto, tietoverkkojen käyttö, satelliittiseurantajärjestelmien mahdollinen laajempi käyttö, valvonnasta vastaavien henkilöiden koulutus sekä tukijärjestelmät, jotka on otettava käyttöön, jotta voitaisiin täyttää unionin velvollisuudet alueellisissa kalastusjärjestöissä.
Vaikka yleisesti ottaen komission ehdotus on kelvollinen, kaksi seikkaa on ristiriidassa sen linjan kanssa, jonka kalatalousvaliokunta ja Euroopan parlamentti ovat omaksuneet läheisesti muiden nyt käsittelemäämme aiheeseen liittyvien teemojen yhteydessä.
Parlamentti on tuonut esiin tuoreissa mietinnöissään, joissa on käsitelty alueellisia kalastusjärjestöjä, että niissä valvonta- ja seurantavastuu olisi ainoastaan yhteisöllä ja että näistä velvoitteista suoriutumisen kannalta välttämättömien toimien hyväksymisen olisi kuuluttava Euroopan unionin toimielimille, erityisesti komissiolle. Näin ollen tästä seuraa, että näiden toimien rahoitus olisi hoidettava yhteisön talousarviosta.
Koska tulevassa yhteisessä kalastuspolitiikassa alueellisten kalastusjärjestöjen merkityksen on määrä kasvaa, on hyvä jatkaa sillä linjalla, joka määriteltiin parlamentin hyväksymien aiempien mietintöjen yhteydessä.
Komission ehdotuksen mukaan voidaan tulkita, että tulevaisuudessa alueellisten kalastusjärjestöjen työskentelyyn osallistuminen olisi myös ainakin osittain jäsenvaltioiden tehtävä, samoin kuin tarkastus- ja valvontatoimet. Niin kauan kuin on olemassa yhteinen kalastuspolitiikka ja yhteisöllä on toimivaltuuksia kalastuksen alalla, sen on toimittava tämän mukaisesti ja järjestettävä sellaiset henkilöresurssit ja aineelliset resurssit, että se pystyy selviytymään velvoitteistaan, kuten yhteisen kalastuspolitiikan varojen riittävyyttä koskeva periaate edellyttää.
Tämän periaatteen soveltamisella on taloudellisia vaikutuksia, ja se edellyttää oikeudellista kehitystyötä ja ehkäpä suvereniteettiin tehtäviä myönnytyksiä, mutta jos hyväksytään jokin tietty poliittisen rakentamisen malli, on tarpeen ottaa käyttöön ne keinot, joilla edellä mainittu malli voidaan toteuttaa käytännössä.
Nykytilanne ei täysin vastaa tätä mallia, koska valvonta kuuluu pääosin jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja tarvitaan kohtuullista siirtymäaikaa rakenteiden mukauttamiseksi edellä mainittuun malliin.
Jäsenvaltioiden kuuluu käyttää näissä asioissa toimivaltaa unionin edustajina siirtymäluonteisesti mahdollisesti päätökseen sisältyvän ohjelman kolmivuotisen keston ajan. Tämä ei kuitenkaan ole este sille, että jäsenvaltioille maksettaisiin kokonaisuudessaan ja välittömästi takaisin menot, joita yhteisön niille asettamat velvoitteet aiheuttavat. Tämän vuoksi yhteisrahoituksen asemesta kuluista olisi korvattava 100 prosenttia. Tämä on mietintöluonnoksen tarkistuksen 1 tarkoitus.
On hämmästyttävää, että päätöksen perusteluihin sisältyy maininta valvontatoimiin käytettävien menojen vähentämisestä 41 miljoonasta 35 miljoonaan euroon vuodessa, koska valvonta- ja tarkastusohjelmien kattamiseen tarvittava asianmukainen infrastruktuuri edellyttää tulevaisuudessa mitä todennäköisimmin pikemminkin nykyisten määrärahojen lisäämistä kuin vähentämistä.
Tarkistuksessa 2 esitetään yhteisön rahoitusosuuden nostamista tarkastus- ja valvontalaitteiden hankintaan ja uudistamiseen liittyvien toimien osalta 30 prosentista 35 prosenttiin. Tähän liittyvät investoinnit on suurimmaksi osaksi jo tehty, ja suurin osa tulevista toimista liittyy uudistamiseen. Koska investoinnit ovat kalliita ja tätä ei pidä unohtaa puhumme yhteisen politiikan valvonnasta, yhteisön rahoitusosuutta joka tapauksessa lisätään hieman.
Myönnän lopuksi, että minun olisi tehnyt mieli käynnistää syvällisempi keskustelu valvontajärjestelmän tulevaisuudesta uudistuksen jälkeen. Kuitenkin äskettäisten mietintöjen yhteydessä saadut kokemukset, jolloin ennakoinnin vuoksi menetettiin osa tehosta, saivat minut vaatimattomampien ja välittömämpien lähestymistapojen kannalle.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, jälleen kerran komission ehdotuksessa huomioni kiinnittyy eniten siihen epätasapainoon, joka vallitsee sen, miten tärkeänä joitakin asioita pidetään, ja toisaalta niiden ratkaisemiseksi esitettyjen keinojen välillä. Jos luotamme ainoastaan tahdonilmaisuihin, saattaisi näyttää siltä, että komissio todellakin pitää kalastuksen valvontapolitiikkaa tärkeimpänä painopisteenään.
Ehdotuksen perusteluissa ylistetään tämän politiikan tärkeyttä yhteisessä kalastuspolitiikassa, jota pidetään ratkaisevan tärkeänä, mihin me kaikki yhdymme.
Äsken esitellyssä vihreässä kirjassa mennään jopa pitemmälle ja päädytään toteamaan, että joko järjestelmää parannetaan tai sitten annetaan kohtalokas isku yhteisen kalastuspolitiikan uskottavuudelle. Kuitenkin kun on tosi kyseessä, voimme jälleen huomata, että hienoista aikeista huolimatta pohja puuttuu, eikä toimien toteuttamiseen tarvittavista keinoista ole huolehdittu, eikä myöskään harjoiteta välttämätöntä avoimuuspolitiikkaa, jolla näistä toimista tehdään uskottavia. Näin ollen on mahdotonta ymmärtää, jos otetaan huomioon politiikan ensisijaisuus ja sen vahvistamisen välttämättömyys, että tässä tilanteessa esitettyä talousarviota ei lisätä vaan että sitä suorastaan vähennetään 41 miljoonasta 35 miljoonaan euroon vuodessa.
Toisaalta tämähän on komission kolmas samansuuntainen päätös, joten komissio ei ole tällä kertaa julkistanut kertomusta edellisten toimien tuloksista, ja näin emme saa tietää, vaikka rahoitettavien toimien valintaa pidettäisiin kutakuinkin onnistuneena, onko niiden avulla päästy käytännön tuloksiin ja muun muassa niihin varsin toivottaviin tuloksiin, että ala sitoutetaan tähän politiikkaan, jota on tähän asti pidetty syrjivänä ja sekavana yhteisön aluevesillä ja toisaalta heikkona ja epäuskottavana niiden ulkopuolella.
Annamme siten tukemme esittelijän tämänsuuntaisille sangen tarpeellisille huomioille sekä hänen kaikille tarkistuksilleen ja aivan erityisesti niille tarkistuksille, joissa muistutetaan painokkaasti komissiota siitä, että jos nimenomaan komissiolla on toimivaltaa alueellisissa kalastusjärjestöissä, parlamentin mielestä komissiolle kuuluu myös poliittinen ja taloudellinen vastuu asianmukaisten toimien täytäntöönpanosta, ja näihin toimiin sisältyvät luonnollisesti valvontatoimet, joiden kohdalla kyse on Euroopan unionin kalavarojen kestävyyttä koskevan oletetun sitoutumisen uskottavuudesta maailman silmissä.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, kuten tänä aamuna kuulimme, Marokko saa tällä hetkellä kaiken huomion osakseen EU:n kalastuspolitiikassa. Sen voin hyvin ymmärtää, sillä solmimatta jääneen Pyreneiden niemimaahan vaikuttavan kalastussopimuksen seuraukset meille kaikille ovat todella suuret. Siitä saatoin itse vakuuttua vain vähän aikaa sitten. Mutta sittenkään emme saa juuttua tähän asiaan, vaan meidän on otettava huomioon myös yhteisen kalastuspolitiikan muita tärkeitä puolia, esimerkiksi kollega Jové Peresin käsiteltävänä oleva mietintö.
Menen suoraan asiaan: kalastuksen valvonta ei ole kaikki kaikessa, mutta ilman valvontaa mikään ei ole mitään. Tiedämme päivittäisestä kokemuksesta, että Euroopan kalastuspolitiikka olisi pelkkä kupla ilman aitoa ja tehokasta valvontaa, tarkastusta ja seurantaa. Tällä alueella tarvitaan edistysaskeleita ja sopeutumista nykyaikaiseen kehitykseen. Komission viime lokakuussa Brysselissä järjestämässä kokouksessa viitattiin muun muassa valvonnan kansainvälisiin puoliin. Myös maailmanlaajuista yhteistyötä tarvitaan. Komission nykyiset ehdotukset asiasta ovat aivan yhtä oikeansuuntaisia kuin uuden vihreän kirjan yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskeva osuuskin.
Säännökset valvonnan toteuttamisvastuusta ovat selvät. Vastuu on jäsenvaltioilla. Yhteisön taloudellinen tuki on kuitenkin välttämätöntä ennen kaikkea siksi, että valvonnan taso olisi sama kaikkialla. Tarvitaan yhteisön tukea, jotta tehokas ja nykyaikainen valvonta, tarkastus ja seuranta olisivat mahdollisia myös tulevaisuudessa. Käytän tietoisesti sanaa "nykyaikainen", sillä on tarpeen - ja tässä komissio on priorisoinut oikeat asiat - ottaa käyttöön nykyaikaista tekniikkaa, hyödyntää tietoverkkoja, käyttää satelliittivalvontajärjestelmiä ja kouluttaa paremmin valvontahenkilöstöä. Itseäni epäilyttää, onko määrärahojen leikkaaminen oikea tapa toteuttaa valvontatoimet.
Minusta meidän pitäisi viestittää valvonnan merkityksestä jotakin aivan muuta, nimittäin antaa etusija samoille asioille kuin yhteisessä kalastuspolitiikassakin. Niinpä tarvitsemme ehdottomasti myös talousarvion, jossa nämä prioriteetit näkyvät!

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, minua ilahduttaa, että te, parlamentin jäsen Jové Peres, suhtaudutte komission ehdotukseen niin myönteisesti, ja tahtoisin myös kiittää teitä lämpimästi tekemästänne työstä. Mietintönne osoittaa, että olemme asiasta oikeastaan hyvin pitkälti samaa mieltä. Sillä, että yhteisö on rahoittanut jäsenvaltioiden valvonta-, tarkastus- ja seurantamenoja, on tähän mennessä ollut erittäin myönteisiä vaikutuksia. Koska juuri valvonnan alueella on vielä monia puutteita korjattavana, rahoitusta on myös jatkettava. Uudet toimenpiteet on kuitenkin sovitettava tilanteen mukaan, niin kuin tekin mietinnössänne vaaditte.
Sitten tarkistusehdotuksiin. Tarkistuksia 1, 2, 5 ja 6 komissio voi tukea varauksetta. Tarkistuksessa 3 haluatte lisätä johdanto-osan 12 kappaleeseen osuuden, jossa asiaa tarkastellaan talousarvion kannalta. Itse asiasta olen samaa mieltä kanssanne, siinä ei ole mitään ongelmaa. Emme kuitenkaan pidä tarpeellisena esittää johdanto-osan kappaleessa koko talousarvion toimintamekanismia. Sitä paitsi se on tarpeetonta myös siksi, ettei päätöksen säädösosassa ole kappaleelle minkäänlaista vastinetta.
En voi hyväksyä tarkistusta 4, jonka mukaan yhteisön pitäisi rahoittaa sata prosenttia jäsenvaltioiden maksamien menojen määrästä. Silloin yhteisö ei nimittäin ottaisi ainoastaan sataprosenttista rahoitusvastuuta vaan myös siihen sidotun poliittisen vastuun yksin kantaakseen.
Mitä tulee tarkistukseen 7, komissio ei valitettavasti tänä vuonna voi pitää kiinni ehdotetusta päivämäärästä, 30. kesäkuuta, yhteisön osittain rahoittamien valvontamenojen valinnasta päättämisessä. Syynä on, että jäsenvaltioille on annettu tähän päivään asti aikaa jättää tiedot omista valvontamenoistaan. Siksi meidän on tehtävä päätöksemme vasta myöhemmin. Mutta tulevina vuosina päätämme asiasta kesäkuun 30:nteen päivään mennessä. Komitologiaa koskevan säännöksen muutos ei valitettavasti ole mahdollinen siinä muodossa kuin olette ehdottanut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Franz Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 äänestysten alkamista odotettaessa.)

 

Kirkhope
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kuulin juuri, että eräs Brysselin toimistossa työskentelevistä avustajistani on ryöstetty teräaseella uhaten lähellä puistoa, joka on vain metrien päässä parlamentin rakennuksesta. Tämän tapauksen lisäksi olen kuullut henkilöstöltäni, että sitä on aiemminkin uhkailtu rakennuksen lähettyvillä sekä äsken mainitsemallani puolella että rakennuksen ja rautatieaseman välisellä kaistaleella, etenkin alkuillasta. Pyytäisin tutkimuksia Euroopan parlamentin jäsenten ja heidän henkilöstönsä turvallisuuden parantamiseksi Brysselissä sijaitsevan rakennuksemme lähettyvillä.

Puhemies
Hyvä kollega, välitän mielelläni pyyntönne turvatoimista vastaavalle osastolle. Uskon, että myös kvestoreita pyydetään käsittelemään asiaa.

Imbeni
Arvoisa puhemies, en tiedä, onko kollega Wim van Velzen paikalla. Haluaisin esittää tämän puheenvuoron hänen läsnä ollessaan, mutta katson kuitenkin velvollisuudekseni ilmoittaa teille ja kaikille kollegoille, että hänen minua koskeneet huomautuksensa olivat perättömiä. Kollega van Velzen on arvostellut minua parlamentissa kahteen otteeseen poissa ollessani. Hänen mukaansa minä en ole toiminut johdonmukaisesti ja oikein ihmisoikeuksien puolustamisessa vieraillessani Kuubassa, jossa olin kollega Wiebengan ja kollega Erikssonin kanssa osallistuakseni parlamenttien välisen unionin kokoukseen. Haluaisin sanoa, että samalla hetkellä, kun kollega van Velzen otti tämän ongelman esille parlamentissa - noin klo 17.00 maanantaina täällä ja klo 11.00 paikallista aikaa Kuubassa - minulla oli tapaaminen Elisardo Sánchezin, Kuuban ihmisoikeuksista ja kansallisesta sovinnosta vastaavan toimikunnan puheenjohtajan kanssa, ja hän näytti minulle talonsa patiolla valokuvia, joita hänestä oli otettu yhdessä Aznarin, Felipe Gonzálezin ja kollegamme Mário Soaresin kanssa. Kuvassa tämän herran kanssa olivat lisäksi kaikki Kuuban opposition edustajat. Tämä on tosiasia, ei pelkkää puhetta. Euroopan parlamentin valtuuskunta edusti parlamenttia asianmukaisesti tapaamalla Kuuban kaikkien demokraattisten oppositiojärjestöjen edustajia, vaikka se ei ollutkaan tehtävämme tuossa yhteydessä.
En halua sanoa, että jäsen van Velzenin täytyy pyytää minulta anteeksi, koska se ei ole tarpeen. Haluan kiittää kollegoja, ryhmäni puheenjohtajaa ja kollega Seguroa heidän sanoistaan, mutta olen varma, että seuraavan kerran niitä ei tarvita. Jos joku arvostelee minua ihmisoikeusasioissa, kollega Barón Crespon ja kollega Seguron ei tarvitse nousta, koska ensimmäinen, joka täällä parlamentissa nousee, on kollega Wim van Velzen, joka - toistan, että hänen ei tarvitse tänään esittää anteeksipyyntöä - seuraavan kerran saa itse puolustaa minua mahdollisia täysin perättömiä syytöksiä ja arvostelua vastaan.

Puhemies
Jäsen Imbeni, parlamentti panee merkille työjärjestyksen 122 artiklan mukaisen henkilökohtaisen lausumanne.

Poettering
Arvoisa puhemies, mitään keskustelua ei ilmeisesti tule. Kollega Wim van Velzen, joka on sijaiseni ja arvossa pidetty henkilö, ei tänään pääse tänne, koska hänen on oltava ryhmämme edustajana Sofiassa. Tahdon sanoa kollega Imbenille, joka on Euroopan parlamentin varapuhemies: huolimatta kaikista niistä erimielisyyksistä, joita meillä ehkä politiikassa on, olette arvossa pidetty kollega ja varapuhemies. Suosittelen, että kollegat Wim van Velzen ja Imbeni kävisivät joskus keskustelun - haluttaessa voin itsekin ottaa siihen osaa - selvitelläkseen asian taustoja, joita en lainkaan tunne ja joita useimmat eivät tunne. Meidän pitäisi olla yhtä mieltä, kollega Imbeni, jos kyse on ihmisoikeuksien puolustamisesta, meidän kaikkien pitäisi parlamentissa olla yhtä mieltä siitä.

Puhemies
Kiitos tästä hyvästä ehdotuksesta, jäsen Poettering.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Ennen kuin aloitamme pitkän äänestysjakson, minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut Afganistanin islamilaisen valtion varapresidentti, majuri Ahmed Schah Massoud ja hänen johtamansa valtuuskunnan jäsenet.
(Jatkuvia suosionosoituksia) Meillä on ilo toivottaa heidät tervetulleiksi tähän saliin majuri Massoudin ensimmäisellä Euroopan-vierailulla, jonka hän tekee Euroopan parlamentin kutsusta.
Meillä oli täällä parlamentaarinen areena, nyt meillä on täällä leijona.

ÄÄNESTYKSET
van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0100/2001) 4 päivänä maaliskuuta 1975 annetun Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen julistuksen mukaisen neuvottelumenettelyn tuloksista neuvoston hyväksymistä yhteisistä suuntaviivoista neuvoston asetuksen (Euratom, EHTY, ETY) antamiseksi Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta (14380/2000 - C5-0006/2001 - 2000/0135(CNS))

(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Piecykin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0111/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen n:o 8 osalta (C5-0050/2001 - 1997/0358(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0090/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta (12469/1/2000 - C5-0678/2000 - 1999/0152(COD)) (Esittelijä: Lehne)
Fischler, komissio. (EN) Arvoisa puhemies, kuten komissio ilmoitti eilen illalla, se ei valitettavasti voi hyväksyä ehdotettuja tarkistuksia. Syyt ovat lyhyesti seuraavat.
Esirikoksia koskevista tarkistuksista 1 ja 10 komissio ei voi hyväksyä, että ne kattavat pääosin vain järjestäytyneen rikollisuuden. Tarkistusten 2, 3, 4, 5, 6, 8, 12, 13 ja 22 kattamien ammattikuntien kohtelusta komissio katsoo, että lakimiesammattien harjoittajat ovat erityistapaus, joka ansaitsee erityiskohtelun. Komissio ei kuitenkaan halua laajentaa samaa kohtelua kaikkiin ammattikuntiin. Komissio uskoo myös, että tietynlainen neuvonanto, joka ei kuulu vaitiolovelvollisuuden piiriin, pitäisi sisällyttää direktiivin soveltamisalaan.
Toimivaltaisia viranomaisia koskevista tarkistuksista 7 ja 11 sekä rahoituslaitosten määritelmää koskevasta tarkistuksesta 9 komissio suosii yhteisen kannan tekstiä. Komission mielestä tarkistus 14 laajentaa liikaa rahoitusalan ulkopuolisia toimintoja. Henkilöllisyyden todistamista koskevista tarkistuksista 15 ja 16 komission mielestä yhteinen kanta tarjoaa riittävän joustavuuden. Tarkistuksissa 17 ja 18 käsitellään henkilöllisyyden todistamista sellaisessa erityistapauksessa, jossa asiakas ei ole itse läsnä. Vaikka komission mielestä tarkistuksen 18 päämäärä on hyvä, se ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia sellaisinaan.
Tarkistuksessa 18 halutaan muuttaa joihinkin vakuutussopimuksiin liittyviä henkilöllisyyden todistamisen erivapauksia. Komission mielestä tarvitaan yksityiskohtaista tutkimusta ennen tällaista muutosta. Tarkistukset 19 ja 20 koskevat henkilöllisyyden todistamista kasinoissa. Komissio pitää parempana tätä asiaa käsittelevää yhteisen kannan tekstiä. Komissio uskoo, että tarkistukset 21 ja 24 yhdistävät säännön rahanpesuilmoituksen salaamisesta. Tarkistuksilla 23 ja 25 muutetaan vuoden 1991 direktiivin säännöksiä, joita komission mielestä ei tarvitse muuttaa.
Lopuksi: tarkistuksissa 26 ja 27 viitataan OLAFin tehtävään. Neuvoston pyynnöstä komissio esittää erillisen ehdotuksen tästä asiasta. Tarkistukset ovat näin ollen tarpeettomia.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0079/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rehuseosten liikkuvuudesta annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta ja komission direktiivin 91/357/ETY kumoamisesta (13292/1/2000 - C5-0002/2001 - 2000/0015(COD)) (Esittelijä: Graefe zu Baringdorf)
Puhemies. Ennen kuin aloitamme äänestyksen, annan nyt työjärjestyksen 80 artiklan 5 kohdan mukaisesti puheenvuoron komission jäsenelle, jotta hän voi kertoa meille komission kannan tarkistuksiin.

Fischler
. (EN) Vahvistan, ettei komissio voi hyväksyä yhtäkään seitsemästä ehdotetusta tarkistuksesta.
Nykyinen kanta sisältää komission ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymät tarkistukset. Komission mielestä yhteinen kanta tarjoaa yhtä korkean suojan kuin komission alkuperäinen ehdotus. Lisäksi komissio ei voi tässä vaiheessa hyväksyä vaatimusta sallittujen rehuainesten luettelon laatimisesta.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Sanders-ten Holten laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0093/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta (KOM(2000) 340 - C5-0294/2000 - 2000/0145(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Camisón Asension laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0096/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tuen myöntämisestä rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen yhteensovittamiseen (KOM(2000) 5 - C5-0402/2000 - 2000/0023(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Kesslerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0094/2001) seuraavista ehdotuksista:
neuvoston päätös oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II) (KOM(2000) 828 - C5-0754/2000 - 2000/0339(CNS))
neuvoston päätös Euroopan unionin jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (OISIN II) (KOM(2000) 828 - C5-0755/2000 - 2000/0340(CNS))
neuvoston päätös ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (STOP II) (KOM(2000) 828 - C5-0756/2000 - 2000/0341(CNS))
neuvoston päätös tuki-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman perustamisesta rikollisuuden ehkäisemiseksi (Hippokrates) (KOM(2000) 786 - C5-0753/2000 - 2000/0304(CNS))
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä kaikki neljä lainsäädäntöpäätöslauselmaa.)
Kesslerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0091/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi siviili- ja kauppaoikeutta koskevan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta (KOM(2000) 592 - C5-0561/2000 - 2000/0240(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Jové Peresin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0098/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön osallistumisesta jäsenvaltioiden hyväksymien, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavien valvonta-, tarkastus- ja seurantajärjestelmien käyttöönottoon liittyvien eräiden menojen rahoitukseen (KOM(2000) 684 - C5-0583/2000 - 2000/0273(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Auroin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0117/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta (KOM(2001) 87 - C5-0083/2001 - 2001/0043(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys joidenkin EU:n sisäisiä investointeja koskevien oikeudellisten näkökohtien saattamisesta ajan tasalle
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Martinezin ja muiden TDI-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0303/2001) suu- ja sorkkatautiepidemiasta Euroopassa
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Yhteinen päätöslauselmaesitys Euroopan komission julkilausumasta suu- ja sorkkataudista Euroopan unionissa
Ennen äänestystä tarkistuksesta 3

Graefe zu Baringdorf
Tarkistuksesta 3, joka koskee 2 kohdan 2 alakohtaa, on joissakin käännöksissä ollut väärinkäsityksiä. Kyse on siitä, ettei rokotuksen välttämättä tarvitse tarkoittaa teurastamista, vaan että eläimiä voidaan hyödyntää. Tämä oli joissakin käännöksissä käännetty "eristämiseksi". Kyse on sen sallimisesta, että näitä eläimiä hyödynnetään ravintoketjussa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Tukholman Eurooppa-neuvosto: Taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat
Yhteinen päätöslauselmaesitys Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontuneesta Eurooppa-neuvostosta: "Lissabonin prosessin" seuranta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Goebbelsin PSE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0237/2001) Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontuneesta Eurooppa-neuvostosta: "Lissabonin prosessin" seuranta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Yhteinen päätöslauselmaesitys Tukholman Eurooppa-neuvoston Lissabonin strategiaa koskevista tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Gasòliba i Böhmin ja muiden ELDR-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0239/2001) 23. ja 24. maaliskuuta Tukholmassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Suomisen PPE-DE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0240/2001) 23. ja 24. maaliskuuta kokoontuneen Tukholman Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Speronin TDI-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0241/2001) 23. ja 24. maaliskuuta Tukholmassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Hautalan ja muiden Verts/ALE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0242/2001) Tukholman Eurooppa-neuvostosta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Collinsin ja muiden UEN-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0243/2001) 23. ja 24. maaliskuuta kokoontuneen Tukholman Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Wurtzin ja Schmidin GUE/NGL-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0245/2001) Tukholman Eurooppa-neuvoston taloudellisista ja sosiaalisista näkökohdista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Tukholman Eurooppa-neuvosto: Rahoitusmarkkinat
von Wogaun PPE-DE-ryhmän puolesta, Goebbelsin ja Randzio-Plathin PSE-ryhmän puolesta, Huhnen ELDR-ryhmän puolesta ja Jonckheerin Verts/ALE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0244/2001) 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontuneesta Tukholman Eurooppa-neuvostosta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)- Tukholman Eurooppa-neuvosto: Ulkopolitiikka
Collinsin ja muiden UEN-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0248/2001) 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontuneen Tukholman Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Dupuis'n ja muiden TDI-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0251/2001) Tukholman huippukokouksesta - ulkosuhteet (ulkopolitiikka, Makedonia ja Lähi-itä mukaan luettuina)
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys 23. ja 24. maaliskuuta 2001 kokoontuneen Tukholman Eurooppa-neuvoston tuloksista ulkopolitiikan osalta

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää tarkistusehdotuksen 9 laatineita jäseniä peruuttamaan tarkistuksensa. Selvennän saman tien asiaa. Monet parlamentissa, todennäköisesti kaikki parlamentissa, toivovat, että juuri naapurivaltiot Makedonia ja Kreikka pian pääsevät yksimielisyyteen nimestä - EJTM tai Makedonia. Jos asiasta tänään äänestetään, pelkään, ettei tulos ole myönteinen tai että se on ainakin äärimmäisen tiukka, mikä ei vastaisi tarkistuksen laatijoiden tarkoitusta. Pyytäisin siis tarkistuksen laatijoita peruuttamaan tarkistuksensa. Heidän kantansa on ilmaistu, ja se on monien kanta tässä parlamentissa, mutta olen sitä mieltä, ettei tarkistusta pitäisi tänään esittää sellaisenaan, kun vielä lisäksi molemmat maat, Kreikka ja Makedonia/EJTM, ovat melkein päässeet yhteisymmärrykseen.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, meille on viime viikkojen aikana käynyt selväksi, kuinka tärkeää on, että Makedonia pysyy vakaana ja pystyy ratkaisemaan omat sisäiset ristiriitansa. Sitä paitsi Makedonia on jo kymmenen vuoden ajan julistanut, että sillä ei ole tarvetta minkäänlaisiin rajamuutoksiin. Sen vuoksi en näe mitään syytä, miksi Makedonia ei saisi itse valita nimeään. Totta puhuen pidän tämän vuoksi valitettavana, että suurten ryhmien kreikkalaiset jäsenet ovat, kuten minusta näyttää, taas onnistuneet ottamaan ryhmänsä jäsenet panttivangeiksi. Näin ollen olisi vielä ikävämpi asia, jos parlamenttimme enemmistö ilmoittaisi, että Makedonialta on riistettävä tämä oikeus. Siksi olen nyt valmis peruuttamaan tarkistuksen, mutta haluan kehottaa kreikkalaisia jäseniämme katsomaan vihdoinkin totuutta silmiin ja antamaan Makedonialle oikeuden valita itse nimensä.

Puhemies
Jäsen Lagendijk, jos ymmärsin oikein, peruutatte tarkistuksen ja vetoatte parlamentin harkintakykyyn.

Katiforis
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että valtio nimeltä EJTM on tällä hetkellä olemassa ainoastaan Kreikan tuen ansiosta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Mirandan kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0246/2001) Brysselissä 14.-20. toukokuuta 2001 pidettävästä Yhdistyneiden Kansakuntien kolmannesta vähiten kehittyneitä maita käsittelevästä konferenssista
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Mulder
Arvoisa puhemies, voisitteko ottaa selvää siitä, onko liberaaliryhmän suu- ja sorkkatautia koskevaan päätöslauselmaan esittämästä tarkistuksesta 2 todellakin äänestetty? Minulla on nimittäin epäilykseni tästä. Voisitteko myös ilmoittaa minulle, mitä tehdään, jos osoittautuisi, että siitä ei ole äänestetty? Voin joka tapauksessa vakuuttaa teille, että kyseinen tarkistus edustaa edelleenkin liberaaliryhmän kantaa, ja ehkä voisitte sitten ottaa asian huomioon äänestysselityksessä. Mutta pelkään pahoin, että siitä ei ole ollenkaan äänestetty.
ÄÄNESTYSSELITYKSET - Piecykin mietintö (A5-0111/2001)

Krivine ja Vachetta
. (FR) Piecykin laatimassa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnössä hyväksytään Euroopan parlamentin ja neuvoston sovittelumenettelyssä saavuttama sopimus niistä perusteista, joita sovelletaan merisatamiin, sisävesisatamiin ja intermodaaliterminaaleihin, jotta ne voivat saada Euroopan laajuisten liikenneverkkojen yhteydessä myönnettävää rahoitusta.
Tuemme esittelijän halua jatkaa Euroopan tasolla satamille tarpeellisten infrastruktuurien kehittämistä. Euroopan julkisen rahoituksen osoittaminen julkisten välineiden kehittämiseen maankäytön suunnittelun parantamiseksi, kuljetusvälineiden käytön tasapainottamiseksi ja ilman pilaantumisen torjumiseksi on epäilemättä ensisijaisen tärkeää.
Julkinen rahoitus on tarkoitettu julkisille välineille ja julkisille palveluille. Euroopan unionin kanta satamien tulevaan julkiseen tai yksityiseen asemaan on kuitenkin ristiriitainen, mikä todetaan myös mietinnössä. Samalla kun neuvosto ylistää Euroopan laajuisia verkkoja, se valmistelee näiden alojen yksityistämistä esimerkiksi 14. helmikuuta annetulla direktiivillä, jolla pyritään satamapalvelujen vapauttamiseen kilpailulle. Euroopassa ei missään vaiheessa mietitä väestöjen ja yhteisöjen tarpeita, ainoastaan vapauttamista ja kilpailua.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten te varmasti tiedätte, koska olette seurannut erittäin tarkkaavaisena kaikkia äänestysselityksiäni, olen syntynyt Genovassa, merenrantakaupungissa, ja olen aiemmin työskennellyt merimiehenä. Mikään ei siis ole minulle tärkeämpää kuin tämä asiakirja, jolla pyritään auttamaan ja vahvistamaan Euroopan ulko- ja sisäsatamia, kuten Piecykin mietinnössä hyvin selitettiin. Tästä syystä äänestin tämän asiakirjan puolesta toivoen, että Eurooppa on jatkossakin kiinnostunut merenkulusta, merestä ja satamista.
Lehnen suositus toiseen käsittelyyn (A5-0090/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Lehnen mietintöön, jossa käsitellään tätä asiaa erittäin ansiokkaasti, sisältyy parlamentin tarkistus - tarkistus 18 - jossa henkilöllisyyden todistamista edellyttävien maksusuoritusten vähimmäissumma nostetaan 10 000 euroon, kun komissio ehdotti, että tuo vähimmäissumma olisi vain 2 500 euroa. Minusta tämä parlamentin tarkistus on tarpeellinen, ja se sai minut äänestämään mietinnön puolesta. Olenkin sitä mieltä, että vaikka henkilöllisyyden todistaminen onkin aiheellista, siinä ei pidä liioitella ja hankaloittaa maksusuorituksia liian raskaalla sääntelyllä, joka väistämättä hidastaa järjestelmän toimintaa.

Alavanos
. (EL) Päinvastoin kuin yleensä - eli että Euroopan parlamentti vaatii neuvostolta tiukempia toimia - laittomasta toiminnasta saatavien tulojen laillistamisessa, rahanpesua koskevan direktiivin 91/308/ETY tapauksessa Euroopan parlamentti käytännössä mitätöi ja torjuu ehdotetut uudet toimet.
Kun kyseessä ovat uudet asianajajat ja heidän työhönsä liittyvä vaitiolovelvollisuus, Euroopan parlamentti on oikeassa vaatiessaan poikkeusta heidän kohdallaan. Sama ei päde kuitenkaan sellaisiin ammatteihin kuin kirjanpitäjät, veroneuvojat, välittäjät, notaarit ja huutokauppameklarit, joiden pitää tehdä ilmoitus oikeuslaitokselle silloin, kun esiintyy merkkejä rahanpesusta. Tämän takia tällaisia luokituksia ei pidä hyväksyä, ja siksi äänestin näitä esittelijän tarkistuksia vastaan.

Bordes ja Cauquil
. (FR) Parlamentin ja neuvoston välinen pieni tarkistussota tuo esiin ristiriitojen solmut, jotka sitovat molempia niiden halussa torjua rahanpesua uskaltamatta koskea liikesalaisuuksien suojaan.
Jotta voitaisiin torjua tehokkaasti huumeista tai laittomasta kaupankäynnistä peräisin olevan rahan pesua, pitäisi pankkisalaisuuden ja liikesalaisuuden suoja poistaa, eikä vain rajoitetusti ja luottamuksellisesti eikä ainoastaan oikeusteitse.
Täten kuitenkin paljastettaisiin kansalaisille, että varallisuutta voi kerätä ja käyttää lukemattomilla tavoilla, jotka laillisuudestaan huolimatta loukkaavat yhteiskunnan perusetuja. Hyödyn ja siitä nauttivien henkilöiden puolustajat eivät voisi suvaita tällaista. Heidän on turha ihmetellä omaa voimattomuuttaan niiden edessä, jotka soveltavat hyödyn tavoittelun logiikkaa rikolliseen toimintaan.
Emme halua antaa äänillämme hyväksyntäämme määrättyjen toimenpiteiden tehottomuudelle sen enempää kuin sellaiselle rahanpesulle, jonka kohteena oleva raha voi olla laillista, mutta se on saatu riistämällä, ja se käytetään yhteiskunnan etujen vastaisesti.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Rahanpesua koskeva direktiivi on oikeansuuntainen ja vastaa ainakin osittain kansalaisliikkeiden toiveisiin ja asiaan kaikkein tiiviimmässä yhteydessä olevien tuomareiden ehdotuksiin. Valitettavasti lukuun ottamatta yhtä tarkistusta (2), jossa direktiivin velvoitteet ulotetaan tilintarkastajiin, ja toista tarkistusta (27), jossa mainitaan petostentorjuntavirasto ja mahdollinen Euroopan syyttäjävirasto, Lehnen mietinnössä pyritään rajoittamaan direktiivin soveltamisalaa. Esittelijä sanoo itsekin, että "asiakkaiden oikeus yksityisyyteen ei saa olla rahanpesun estämistä tärkeämpää". Tämän kommentin lisäksi hän esittää järjettömiä tekosyitä (liian monimutkaiset velvoitteet) tai porsaanreikiä, joiden avulla ammattiliitot saavat itse laatia "tarvittavat säännöt".
Me kannatamme pääomaoperaatioiden täydellistä avoimuutta. Tunnustamme puolustautumisoikeuden turvaamisen ehdottoman tarpeellisuuden, mutta se ei saa missään tapauksessa mahdollistaa rikolliseen toimintaan osallistuvien jättämistä rankaisematta. Siksi äänestämme joitakin kerrassaan skandaalimaisia tarkistuksia vastaan, jotka ovat pelkkiä esteitä rahanpesun tehokkaalle torjunnalle.

Crowley
. (EN) Puhun varmasti kaikkien parlamentin jäsenten puolesta, kun sanon, että kannatan laajempaa koordinointia ja yhteistyötä rajat ylittävien rikosten torjumiseksi. Tunnustan erityisesti yhteisten normien ja sääntöjen tärkeyden niiden oikeudellisten esteiden poistamisessa, joilla voidaan häiritä tuloksekasta syytteeseenpanoa.
Keskustelussa mainittujen rikostyyppien torjumiseksi Irlannissa perustettiin rikollisin keinoin hankittuja varoja tutkiva virasto (Criminal Assets Bureau), joka on usean viraston yhteinen organisaatio, jota johtavat lakimies ja poliisikomisario. Virasto on onnistunut takavarikoimaan huumeiden välittäjien ja muiden rikollisten varoja sekä kokoamaan todistusaineistoa syytteeseenpanoa varten. Täten on saatu paljon rikollisia oikeuteen ja on pystytty jäljittämään rahavirtoja rikollisen toiminnan tuoton takavarikoimiseksi.
Vaikka kuinka haluaisimme asettaa rikollisia syytteeseen, meidän täytyy varmistaa, ettei normaaleja menettely- ja oikeudenkäyntisääntöjä ohiteta. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä esitetty pyrkimys saattaa kirjanpitäjät ja tilintarkastajat samaan asemaan asianajajien kanssa on tärkeä puolustautumisoikeuden säilyttämiseksi. Yhteisessä kannassa esitetty ehdotus sallia rahanpesutapauksen yhteydessä kerätyn tiedon käyttäminen muihin tarkoituksiin syytteeseenpanoa varten menee mielestäni liian pitkälle.
Lopuksi vastustan Euroopan syyttäjäviraston perustamista, kun meillä on jo OLAF, tilintarkastustuomioistuin sekä syytteeseenpanosta vastaavat kansalliset virastot.

Thomas-Mauro
. (FR) Tänään pohdittavanamme oleva aihe on demokratioidemme kannalta keskeisen tärkeä. Rahanpesun torjunta ei voi olla enää maiden sisäinen asia. Tarvitaan siis yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä, jotta torjunta olisi tehokasta. Rahanpesun määritelmän laajentaminen on välttämätöntä, sillä sen rajaaminen huumekauppaan ei vastaa enää todellisuutta. Kaikki merkittäviä rahavirtoja synnyttävät rikollisuuden muodot, yhteisöjen taloudelliseen etuun vaikuttavat petokset sekä kaikenlainen korruptio täytyy ottaa huomioon.
Lakimiesammatteja harjoittavien henkilöiden osallistuminen rahanpesun torjuntajärjestelmään on tullut ehdottoman tarpeelliseksi, jotta Euroopan rahanpesun estämis- ja torjuntajärjestelmä olisi tehokas. Etenkään asianajajat eivät kuitenkaan voi hyväksyä vaitiolovelvollisuuden eli asianajajan ja asiakkaan luottamuksellisen suhteen kyseenalaistamista. Heitä koskevia tarkistuksia ei siis voida hyväksyä.
Vaitiolovelvollisuus on todellakin yhä perussääntö asianajajan ammatin harjoittamisessa. Sitä ei voida sovittaa yhteen epäilyksen ilmoittamisen saati sitten mahdollisten epäilysten ilmoittamisen kanssa. Lisäksi vaitiolovelvollisuuden rajoittaminen tarkoittaisi kansalaisten perusoikeuksien rajoittamista. Asianajajat ovat oikeuslaitoksen, eivät poliisin, palveluksessa.

Figueiredo
. (PT) Mietinnössä esitetty kanta merkitsee taantumista edelliseen kantaan verrattuna. Järjestäytyneen rikollisuuden torjunta on nimittäin vain yksi puoli asiaa. On yhtä tärkeää ryhtyä erityisesti rahanpesusta johtuvaa talousrikollisuutta koskeviin toimiin.
Yhtä merkittävää on, ettei ole olemassa konkreettisia toimia, jotka koskisivat offshore-varoja, pankkisalaisuuden rikkomista oikeudellisen tutkinnan aikana tai rahanpesun tuloksena saatua omaisuutta, jotta voitaisiin estää tämän rikollisen toiminnan tuloksena saatujen varojen käyttö tutkinnan aikana.
Lopuksi on tärkeää huomata, että konsultoinnin ja neuvonnan käsitteitä ympäröi salaperäisyyden muuri, joka mahdollistaa vapaan tiedonkulun estämisen.

Lulling
. (DE) Ministerineuvosto on valitettavasti antanut käsiteltäväksemme tekstin, joka johtaa lisäviivästykseen vuoden 1991 direktiivin uudelleen muotoilemisessa. Olimme toivoneet, että uusi versio voitaisiin saada läpi jo ensimmäisessä käsittelyssä. Nyt joudumme todennäköisesti sovittelumenettelyyn, koska emme voi hyväksyä valtiovarainministerien maailmalle vierasta ja käytännöstä etääntynyttä kantaa, eivätkä myöskään sisä- ja oikeusministerit yhdy siihen.
Ei voida toki siirtää rahoituspalvelujen tarjoajia ja rahanpesua koskevia nykyisiä määräyksiä kokonaisuudessaan, erittelemättä, velvoittamaan kaikkia muitakin ammattiryhmiä, kuten asianajajia tai veroneuvojia, ja sitten vielä antaa ymmärtää, että pyrimme tällä kannanotolla vain suojelemaan asianajajien ammattikuntaa. Näinhän ei missään tapauksessa ole. Onhan silkkaa mielettömyyttä, että esimerkiksi asianajajat voivat selvitellä vakuutusvahinkoja tai välittäjät esitellä välityskohteitaan vasta, kun heidän henkilöllisyytensä on henkilökohtaisesti todettu.
Aivan yhtä mieletöntä on vaatia, että käteistä rahaa saisi luovuttaa ainoastaan kädestä käteen. Yösäilöt täytyisi saman tien lakkauttaa, jos sellaiseen vaatimukseen suostuttaisiin. Tästä taas aiheutuisi ongelmia liike-elämälle, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten liikkeenharjoittajille, jotka tallettavat päivän tulot ilmiselvistä turvallisuussyistä pankkien sulkemisajan jälkeen yösäilöihin. Eihän tällä toiminnalla toki ole mitään tekemistä rikollista alkuperää olevan rahanpesun kanssa.
Olen yhtynyt mietinnön esittelijän järkevään kannanottoon, jonka kanssa myös valtiovarainministerien pitäisi oppia elämään. Juuri heidänhän pitäisi tietää, että kaikki lisäviivyttely rahanpesudirektiivin uudistamisessa on vastuutonta, varsinkin kun rahanpesumafia muuttuu aina vain ovelammaksi.
Rikollisen rahanpesun torjunnan tehokkuus on minulle, luxemburgilaiselle parlamentin jäsenelle, erityisen tärkeää, koska suurherttuakunnan rahanpesua koskeva lainsäädäntö kuuluu kaikkein tiukimpiin. Lainsäädäntömme ja sen soveltamisen tai myöskään vuoden 1991 direktiiviin pohjautuvan yhteistyön alta ei saa kaivaa maata "rikollisen toiminnan" liian laajalla määritelmällä, jollainen neuvoston yhteisessä kannassa on. Tehokkuussyistä direktiivin pitäisi rajoittua lähinnä järjestäytyneestä rikollisuudesta peräisin olevan rahan pesun estämiseen, mikä on myös direktiivin alkuperäinen tarkoitus.

Meijer
. (NL) Rahavirrat, jotka jäävät verotukselta ja valtion tilastoilta piiloon, ovat yhä edelleen monien liike-elämän edustajien ihanteena. Heidän käsityksensä on, että valtion ei kuulu sekaantua heidän voittoihinsa eikä omaisuuteensa. Syystäkin pyritään saamaan nykyistä parempi ote rahanpesusta. Edellytyksenä on ensinnäkin, että aiotut toimenpiteet ovat mahdollisimman aukottomia niitä hyödyntavoittelijoita silmällä pitäen, jotka eivät halua noudattaa lain vaatimuksia. Minun nähdäkseni neuvoston ehdotukset ovat tältä osin yhäkin liian voimattomia, ja esittelijän toisessa käsittelyssä uudelleen esittämät muutoksetkin ovat puutteellisia. Toisaalta on syntynyt pelko, että asianajajia velvoitetaan nyt toimimaan rikosetsivinä asiakkaidensa edun vastaisesti. Puheena olevassa tapauksessa tämä on mielestäni ehkä puolustettavissa. Sillä olisi tosin ennakkotapauksena epäsuotuisa vaikutus. Asianajajia ei saa velvoittaa toimimaan niiden henkilöiden edun vastaisesti, joita heidän tulee puolustaa. Koska johdanto-osan 16 a kappaleessa tehdään ero asianajajien varsinaisen tehtävän ja tämän ammattiryhmän suorittamien muiden tehtävien välillä, pystytään ehkä välttämään ennakkotapauksen vaikutus. Todisteiden puuttuessa annan ehdotukselle siksi kannatukseni.

Titley
. (EN) Kannatan toimenpiteitä valvonnan kiristämiseksi rahanpesun torjunnassa siten, että pankit ja alan ammattilaiset velvoitetaan ilmoittamaan epäilyksenalaisista asiakkaista viranomaisille. Euroopan unionissa menetetään vuosittain miljardeja puntia rahanpesun ja petosten takia.
Kun ajattelemme rikollisuutta, mieleemme nousee usein kuva murtovarkauksista, pahoinpitelyistä ja veitsin aseistettujen nuorisojengien hyökkäyksistä kaduilla. Rahanpesu on näkymätön rikos, mutta se tulee veronmaksajille kalliiksi, ja siihen syyllistyneiden täytyy maksaa teoistaan. Rahoitusjärjestelmän väärinkäyttäjät täytyy ottaa kiinni, ja heitä täytyy rangaista. Lisäksi rahanpesulla rahoitetaan huumekauppaa, ihmiskauppaa ja muita kamalia rikoksia. Emme saa sulkea silmiämme tällaiselta rikollisuudelta.
Meidän täytyy ryhtyä ankariin toimenpiteisiin pankkien ja alan ammattilaisten osalta ja kannustaa niitä ilmoittamaan epäilyksenalaisista asiakkaista viranomaisille. Meidän pitäisi jopa laajentaa ehdotuksen soveltamisala kattamaan huipulla toimivat suurpelurit ja huutokaupanpitäjät.
Arvoisa puhemies, tämä on tärkeä aihe Euroopan tasolla. Rahanpesu ei rajoitu Manchesteriin tai Madridiin. Se ei pysähdy rajoille, vaan pimeä raha vaihtaa omistajaa alueiden ja maiden välillä. Ei riitä, että vahvistetaan vain Ison-Britannian lainsäädäntöä, vaan toimenpiteet täytyy ulottaa koko EU:hun. Meidän täytyy toimia yhdessä haasteen ratkaisemiseksi. Siksi olen hyvin tyytyväinen parlamentin ponnisteluihin hillitä rahoitusjärjestelmän käyttöä rahanpesuun.
Graefe zu Baringdorfin mietintö (A5-0079/2001)

Bordes ja Cauquil
. (FR) Äänestimme suosituksen puolesta puhtaasti siitä syystä, että siinä suositellaan joitakin järkeviä toimenpiteitä, kuten sallittujen ainesosien sitovaa määräämistä.
Kuitenkin vaikka neuvosto ja komissio hyväksyisivät lopulta esitetyt tarkistukset - toistaiseksi ne hylkäävät ne ja kiertelevät asian ympärillä - se ei vapauttaisi EU:n toimielinten päättäviä tahoja siitä suuresta vastuusta, joka niillä on kannettavana BSE-taudin leviämisen edistämisestä, kun ne kieltäytyivät ryhtymästä tarvittaviin varotoimenpiteisiin heti, kun taudin uhka tuli konkreettiseksi. Kyse ei edes ole huolimattomuudesta tai välinpitämättömyydestä vaan harkituista päätöksistä maatalouselintarvikealan eturyhmien painostuksen alla.
Tämä on jälleen yksi traaginen osoitus siitä, ettei kapitalististen ryhmien etuja voida suojella samalla, kun pyritään turvaamaan tehokkaasti väestön enemmistön edut.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin myös Graefe zu Baringdorfin mainiosti esittelemän mietinnön puolesta. Arvoisa puhemies, pohditte varmaan, miksi. Kuuntelin tarkkaan sekä komission jäsen Fischlerin että esittelijä Graefe zu Baringdorfin sanoja. Tämän asiakirjan mukaan valvotun kuivarehun enimmäismäärä nousee ja herneistä saatavat tulot nousevat 6 euroa. Hyvä, näiden tarkistusten jälkeen olen erityisen iloinen siitä, että äänestin mietinnön puolesta, koska katson, että niistä on paljon hyötyä Euroopan yhteisen maatalouden kehitykselle.

Figueiredo
. (PT) Kuten esittelijä mainitsee, on tärkeää, että rehuseosten valmistaja taituoteselostemerkinnöistä vastuussa oleva taho antaa yksityiskohtaisen luettelon kaikista käytetyistä rehuaineista, ja BSE- ja dioksiinikriisit huomioon ottaen on välttämätöntä määrätä sitovasti rehuseoksissa sallitut ainesosat. Yhtä tarpeellista on kieltää kaikki aineet, jotka vaarantavat ihmisten ja eläinten terveyden.
Tämä mietintö on liitetty eläinruokintaa koskevan yhteiskeskustelun osaksi. Komissio on antanut eläinruokintaan liittyvän julkilausuman, joka koskee vaihtoehtoja kasvivalkuaisen tuotannon edistämiseksi Euroopan unionissa ja jossa otetaan huomioon joulukuussa 2000 kokoontunut maatalousasioista vastaava neuvosto. Siellä kiellettiin eläinjauhojen käyttö tuotantoeläinten ruokinnassa ja vaadittiin korvaamaan eläinvalkuainen kasvivalkuaisella.
Komission ehdotus perustuu ennen kaikkea talousarvionäkökohtiin, ja siinä unohdetaan elintarvikeomavaraisuuden perusperiaate, kun siinä pidetään parhaimpana ja halvimpana ratkaisuna, että yhteisön soijantuontia lisätään viisi prosenttia, jolloin Euroopan unionin riippuvuus kasvivalkuaisen tuonnista lisääntyy erityisesti soijajauhon osalta. Tällöin elintarvikkeiden turvallisuus voi vaarantua Yhdysvalloista tuodun geneettisesti muunnetun soijan takia.
Komissio kieltäytyy kustannusten ja WTO:n määräysten takia lisäämästä öljykasvien viljelyn edistämiseksi tarkoitettuja tukia, koska ne ovat Blair House -sopimuksen vastaisia, ja lisäksi se kieltäytyy tukemasta kesantojärjestelmään kuuluvien kesannoitujen peltojen käyttöä. Perusteena on, että tämä tuki on vastoin Maailman kauppajärjestön joka pitää maataloustukien myöntämisen edellytyksenä tuotannonrajoitustoimia blue box -toimenpiteitä.
Tällä tavoin komissio kieltäytyy tukemasta kansallista tuotantoa, ja tätä kantaa vastustamme, vaikka tuemmekin mietintöä ja äänestämme sen puolesta.

Klaß
. (DE) Politiikka on aidan ylittämistä siitä, missä se on korkein, ja usein eteenpäin päästään vain kappaleen matkaa kerrallaan. Tiedämme kaikki, mikä tällaisina aikoina on poliittisesti välttämätöntä, jotta ihmiset tuntisivat olonsa turvalliseksi. Tarvitsemme avoimuutta, merkintöjä, läpinäkyvyyttä. Täysivaltainen kansalainen haluaa - ja hänen pitää - itse päättää, mitä ravintoa hän syö.
On selvää, ettei tämä vaatimus voi koskea pelkästään lopputuotetta. On siis ehdottomasti meidän etumme mukaista dokumentoida elintarvikkeiden kulkureitti ja tehdä se läpinäkyväksi. Paikallinen maanviljelijä on vastuussa eläinsuojelusta ja elintarvikkeiden turvallisuudesta. Hänen täytyy vastata siitä, millä hän eläimensä ruokkii, eikä vain varmistaakseen taloudellinen menestyksensä (vaikka sekin on tekijä, jota emme saa unohtaa) vaan myös ottaakseen huomioon kuluttajan tarpeet.
Kun tarkastelen yksittäisiä toimia, minusta tuntuu joskus, että vaatimuksemme ovat jo ajastaan jäljessä. Niinpä kotiosavaltioni, Rheinland-Pfalz Saksassa, on jo ottamassa käyttöön tarkastusmerkintää, jonka tarkoituksena eläimen alkuperän takaamisen lisäksi on antaa tietoa myös siitä, miten eläintä on kuljetettu ja ruokittu.
Rehuntuottajat ovat tässä vapaaehtoisesti mukana, ja ne tarjoavat ainesosien avointa ilmoitusta ja tiukempia tarkastuksia. Muuten viljelijät ostaisivat rehunsa muualta, sillä vain rehutiedot takaavat heille tarkastusmerkinnän. Toivon, että tämänkaltaisia vapaaehtoisia velvoitteita olisi tulevaisuudessa enemmänkin. Se saisi pyörät pyörimään, ja rehuntuottajien olisi taloudellisista syistä pakko ottaa avoin ilmoitus käyttöön.
Tänään täällä on kuitenkin kyse poliittisesta päätöksestä, lainsäädännöstä, ja lain pitää olla kaikille sama. Siksi me tarvitsemme avointa ilmoitusta, jäljitettävyyttä ja tarkastuksia. Toivon, että Graefe zu Baringdorfin mietintö saa asioihin sen verran vauhtia, että pyörät alkavat pyöriä. Komission kielteistä kantaa sallittujen ainesten luetteloon en lainkaan ymmärrä.
Sanders-ten Holten mietintö (A5-0093/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten monet meistä ja varmasti myös te, kahden tunnin päästä minäkin olen lentokoneessa. Olen lukenut tämän Sanders-ten Holten mietinnön, jossa hän oikeutetusti kantaa huolta siitä, että saamme korvauksia siinä ei-toivotussa tapauksessa - sallinette minun koputtaa puuta - että tapahtuu lento-onnettomuus. Toivoisin kuitenkin, että tulevaisuudessa jäsen Sanders-ten Holte kantaisi huolta myös siitä, että noudatetaan tehokkaampia valvontamenetelmiä lento-onnettomuuksien välttämiseksi, jotta voin joka kerta lentokoneeseen noustessani muistaa jäsen Sanders-ten Holten - jonka valokuvaa pidän vastedes lentokoneessa esillä - paitsi onnettomuustapauksissa maksettavia korvauksia koskevan mietinnön esittelijänä myös ennen kaikkea sellaisen asiakirjan esittelijänä, jolla pyritään vähentämään lento-onnettomuuksien määrää.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin huomauttaa, kuinka tärkeää on muuttaa asetusta Montrealin sopimuksen tarkoittamassa mielessä. Lentoliikenteen vastuukysymyksiä koskevat yhtenäiset säännökset luovat avoimuutta. Ne suojaavat paitsi lentomatkustajan myös sellaisten yritysten etuja, jotka noudattavat kansainvälisen lentoliikenteen yleisesti hyväksyttyjä standardeja. Euroopan ilmailuyritysten kilpailukykyä ei saa heikentää vastuusäädöksillä, jotka ovat tiukempia kuin Montrealin sopimuksessa.
Jotta saataisiin aikaan Montrealin sopimuksen tarkoittamat laajat, yhtenäiset säännökset, vaadin jäsenvaltioita ratifioimaan sopimuksen niin pian kuin mahdollista!
Camisón Asension mietintö (A5-0096/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tällä asiakirjalla koordinoimme rautatie-, maantie- ja meriliikennettä. Arvoisa puhemies, miten mielelläni Italian eläkeläisten puolueen edustajana äänestänkään tämän asiakirjan puolesta! Mutta eihän tämä liity eläkkeisiin ja eläkeläisiin, te ehkä ajattelette, arvoisa puhemies. Se ei pidä paikkaansa, tämä liittyy kyllä eläkeläisiin! Jos nämä toimet todellakin toteutetaan, rautatie-, meri- ja maantieliikenne tehostuu ja nopeutuu, ja tämä vähentää siis osaltaan tukkoisista maanteistä ja huonosti organisoiduista liikenneyhteyksistä aiheutuvia myrkkypäästöjä, joita hengittäessämme me kansalaiset saamme vakavia sairauksia: onhan monia eläkeläisiä, jotka ovat vammautuneet huonon tieliikenteen vuoksi, mikä nostaa jäsenvaltioiden sosiaalikuluja, mikä on huono asia eläkeläisten kannalta. Siksi tämä liittyy asiaan, arvoisa puhemies!

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mietinnössä halutaan siirtää tavaraliikenne maanteiltä rautateille, sisävesialuksiin ja yhdistettyihin kuljetuksiin. Tätä pidän periaatteessa kyseenalaisena siksi, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklassa ensinnäkin selvästi sanotaan, etteivät tuet ole tässä muodossa sallittuja. Toiseksi meillä on tässä varmasti tilanne, jossa tukien tarkoituksena on liikenteen ohjaus. Tätä pidän kyseenalaisena. Kysyn itseltäni muuten myös, miksi me nyt, kymmenen vuotta liikennealan vapauttamisen jälkeen, alamme suunnata ja ohjata markkinoita veroin ja tuin. Se ei periaatteelliselta kannalta katsoen voi olla hyväksi liikennemarkkinoiden tulevaisuudelle.
Kesslerin mietintö (A5-0094/2001)

Sanders-ten Holte
. (NL) Yhdyn pääkohdittain kollegani Costan näkemykseen. Yhtä asiaa minun on kuitenkin erittäin vaikea hyväksyä.
Johdanto-osan 14 kappaleessa ja 4 artiklassa ehdotetaan valtiontuen mahdollisuutta infrastruktuurien käytössä. Tarkistustenkin nojalla tämä olisi mahdollista. Tätä poikkeusta valtiontuen kieltämisestä pidän epäsuotavana.
Ensinnäkin lähtökohta on väärä, sillä maantieliikenne maksaa jo suurimman osan ulkoisista kustannuksistaan. Toiseksi ylimääräisen tuen myöntäminen infrastruktuurin käytölle ei ole hyväksyttävä asia. Tarkasteltakoon esimerkkinä rautateitä: kustannukset eivät ole tärkein tekijä siinä, miksi liikenteenharjoittajat eivät valitse rautateitä. Laadun kohottaminen ja luotettavuus ovat menestyksen ehdottomimmat edellytykset, ja niiden lisäksi paras kannustin on markkinakuri. Pelkään pahoin, että ehdotettu liikennemuotosiirtymään tähtäävä kimmoke, jota periaatteessa tietysti kannatamme, vaikuttaa epäedullisesti tuotantoon ja johtaa kilpailun vääristymiin. Näin viedään perusta rautateiden vapauttamisen tuloksilta.
Äänestän siis johdanto-osan 14 kappaletta ja 4 artiklaa vastaan. Ne eivät kuulu tähän asetukseen.

Fatuzzo
Kesslerin mietinnön - nimi Kessler tuo meille italialaisille mieleen kaksi erittäin kaunista, loistavaa, erittäin kuuluisaa saksalaista balettitanssijaa ja saa minut siksi hyvälle tuulelle huolimatta mietinnön melko ikävästä aiheesta - ensimmäisessä osassa sanotaan Grotius II:sta, että nämä rahat on tarkoitettu koulutukseen, oppisopimuksiin, opintoihin, tutkimuksiin, kokouksiin ja seminaareihin oikeudellisen yhteistyön alalla; ne on tarkoitettu tuomareille, syyttäjille, asianajajille, virkamiehille ja tulkeille. Toivon, että seuraavassa mietinnössä määrätään, että näitä varoja suunnataan myös näiden ammattialojen eläkeläisille, jotka asiantuntijoina varmasti voivat antaa mielipiteensä oikeudellisesta yhteistyöstä.

MacCormick
. (EN) Rikollisuuteen liittyvät ongelmat ovat niin vakavia, ettei kukaan voi epäillä tarvetta lisätä rajat ylittävää yhteistyötä, verkottumista ja vastavuoroista tunnustamista rikosasioissa. Suhtauduin kuitenkin varauksellisesti mietinnön tukemiseen, sillä lähestymistapamme on tällä hetkellä hälyttävän yksipuolinen. Keskusteluissamme tai äänestettävänä olevissa välineissä kiinnitetään liian vähän huomiota kansalaisvapauksien oleellisen tärkeisiin näkökohtiin. Rikoksista syytetyt henkilöt ovat meidän kaikkien oikeusjärjestelmissä oikeutettuja syyttömyysolettamaan, ennen kuin syyllisyys on näytetty toteen.
Nämä oikeudet taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 ja 6 artiklassa. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että oikeuksien tulkinta vaihtelee eri puolilla unionia. Syyttäjäviranomaiset sivuuttavat ne joskus ilman, että heitä tunnutaan rankaisevan siitä. Pyydän, että näihin asioihin kiinnitetään enemmän ja paremmin huomiota. Milloin esimerkiksi ehdotetaan Euroopan laajuista takuujärjestelmää? Vastavuoroisen tunnustamisen pitäisi helpottaa yhteisten sääntöjen laatimista ehdonalaiseen vapauteen päästämiselle oikeudenkäyntiin saakka. On järkyttävää, että useissa jäsenvaltioissa oikeudenkäyntiä odottavat henkilöt saattavat viettää tarpeettomasti useita kuukausia pidätettyinä ennen oikeudenkäyntiä. Kaikkien parlamentin jäsenten täytyy kiinnittää tähän kiireisesti huomiota.
Kesslerin mietintö (A5-0091/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kannatin tätä mietintöä siviili- ja kauppaoikeutta koskevan oikeudellisen verkoston perustamisesta erityisesti siksi, että sen mukaan tullaan laatimaan ohjeet, tietosivut, joista eurooppalaisesta oikeudellisesta verkostosta kiinnostuneet saavat tietoa siitä, kuinka verkostoa hyödynnetään käytännössä. Toivon siis, että näihin ohjeisiin, näihin sivuihin, sisältyy myös neuvoja, joita ne Euroopan kansalaiset, joilla on eläkkeitä koskevia ongelmia, voivat noudattaa kääntyessään siviili- ja kauppaoikeutta koskevaan verkostoon kuuluvien Euroopan oikeusviranomaisten puoleen, sillä siviilioikeus kattaa myös eläkeasiat.

Crowley
. (EN) Haluan esittää lyhyesti syyt, joiden vuoksi tuen Kesslerin mietintöä.
Kun yhtenäismarkkinat laajentuvat ja euro otetaan käyttöön, kasvavat myös rajat ylittävän kaupan mahdollisuudet Euroopassa. Lisäksi markkinoiden globalisoituessa tarvitaan laajempaa yhteistyötä ja erilaisten oikeusjärjestelmien tuntemusta. Demokraattisessa järjestelmässä oikeuden täytyy toimia paitsi tehokkaasti myös näkyvästi, ja sen pitää nauttia ihmisten kunnioitusta. Mitä nopeammin ja vaivattomammin se toimii oikeudellisten ristiriitojen selvittämisessä, sitä paremmin se suojelee laillisia oikeuksia ja turvaa kaupankäynnin varmuuteen liittyvät olosuhteet. Siksi Eurojust-ohjelman perustaminen yhdessä eri jäsenvaltioiden oikeuslaitosten kanssa on tärkeä askel kohti oikeuden parempaa tuntemusta.
Tätä ei pidä kuitenkaan nähdä yrityksenä lakkauttaa tai alistaa EU:n jäsenvaltioissa toimivia järjestelmiä. Se pitää päinvastoin nähdä keinona parantaa kiistojen nopeaa ratkaisua niin, että lisätään oikeudellisten päätösten selkeyttä.
Kannatan erityisesti Euroopan unionin keskitetyn sähköisen tuomiorekisterin perustamista, jota on ehdottanut irlantilainen asianajaja Twinkle Egan. Tämä helpottaa erilaisten tuomioiden ymmärtämistä ja auttaa lisäämään johdonmukaisuutta ennakkotapausten käsittelyssä.

Titley
. (EN) Haluan onnitella sosialistikollegaani Margot Kessleriä mietinnöstä, jossa Euroopan nykyinen rikosoikeudellisiin asioihin liittyvä oikeudellinen verkosto laajennetaan kattamaan siviili- ja kauppaoikeuteen liittyvät asiat.
Tuen täysin tätä terveeseen järkeen perustuvaa strategiaa, jolla laajennetaan kansallisten viranomaisten välistä yhteistyöjärjestelmää. Se ei pelkästään yksinkertaista oikeudellista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä, vaan se myös helpottaa rajat ylittäviä oikeudellisia menettelyjä.
Oikeudellisen yhteistyön lisääminen on tärkeä edistysaskel Luoteis-Englannin vaalipiirini äänestäjille, jotka haluavat usein auttaa toisen EU-maan oikeusjutuissa. Esimerkiksi nuori vanhempi, jonka lapsen toinen vanhempi on siepannut Yhdistyneestä kuningaskunnasta Ranskaan, hyötyy varmasti brittiläisten ja ranskalaisten oikeusviranomaisten läheisemmistä väleistä. Samoin niistä hyötyisi vanhempi pariskunta, joka on sijoittanut työllä ansaitsemansa säästöt loma-asuntoon Etelä-Espanjassa ja ajautunut oikeudellisiin kiistoihin kaupan takia.
On tärkeää, että verkostosta tulee osa nykyistä sähköisen tietojenvaihdon Euroopan laajuista verkkoa. Laajentumista ajatellen pitäisi myös ehdokasvaltioiden saada osallistua yhteysviranomaisten tapaamisiin. Täten tietoja vaihdettaisiin Euroopan oikeudellisessa verkostossa aina Englannista Viroon asti, mikä helpottaisi huomattavasti viranomaisten työtä.
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti oikeudellisen yhteistyön lisäämiseen, josta on paljon hyötyä kaikille kansalaisillemme, kun he tarvitsevat oikeudellista neuvontaa tai käyvät oikeutta eri puolilla Euroopan unionia.
Jové Peresin mietintö (A5-0098/2001)
Auroin mietintö (A5-0117/2001)

Figueiredo
. (PT) Pidämme myönteisinä esittelijän ehdotuksia, joissa muutetaan neuvoston ehdotusta päätökseksi Euroopan unionin osallistumisesta jäsenvaltioiden eräiden menojen rahoitukseen erityisesti yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavien valvonta-, tarkastus- ja seurantajärjestelmien käyttöönoton osalta.
Valvonta on tärkeää vastuullisen, kestävän ja tasapuolisen kalastuksen takaamiseksi, minkä takia yhteisön on rahoitettava siitä aiheutuvat kustannukset ja tarvittavat investoinnit. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaan kuuluu soveltaa järjestelmää sen yksinomaisella talousalueella.
Neuvoston ehdotuksessa jatketaan yhteisrahoitusjärjestelmää, mutta rajoitetaan sen voimassaoloaikaa, rahallista osallistumista ja rahoitettujen toimien ominaispiirteitä.
Esittelijä ehdottaa, että yhteisön rahoitusosuutta lisätään 30 prosentista 35:een koulutuksessa ja investoinneissa ja että Euroopan unioni rahoittaa 100 prosenttia jäsenvaltioiden niistä tukikelpoisista menoista, jotka kuuluvat alueellisten kalastusjärjestöjen valvonta- ja tarkastustoimien piiriin.
Toisaalta emme voi hyväksyä, että myös tässä päätösehdotuksessa yritetään saada aikaan talousarviosäästöjä supistamalla talousarviota näiden toimien osalta 41 miljoonasta eurosta vuodessa 35 miljoonaan euroon vuodessa, sillä se olisi vastoin tarvetta luoda asianmukaiset perusrakenteet valvonta- ja seurantaohjelmia varten, mikä voi merkitä nykyisten rahoitusosuuksien suurenemista.

Auroi
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan vain kiittää vihreiden ryhmän puolesta koko maatalouden valiokuntaa, joka hyväksyi yksimielisesti kuusi tarkistusta, joiden ansiosta mietinnössä voidaan mennä pitemmälle kuin komission ehdotuksessa, jossa maita haluttiin antaa ainoastaan luomuviljelijöiden käyttöön, ja näin ennen kaikkea siksi, että pysyttäisiin WTO:n sopimusten rajoissa.
Parlamentti halusi mennä pitemmälle eli antaa myönteisen merkin viljelijöille yleensä ja etenkin niille, jotka osallistuvat myös maatalouden ympäristötoimiin. Uskallan toivoa ryhmäni puolesta ja kenties monen muunkin puolesta, että neuvosto kuuntelee meitä ja asettuu asiassa meidän kannallemme.

Souchet
. (FR) Kuten sanoin eilen, Auroin mietintö on oikeansuuntainen, vaikka siinä esitetyt ehdotukset eivät luonnollisestikaan voi vastata kasvivalkuaisten tarvettamme.
Tutustuessani komission kertomukseen lihaluujauhojen kiellon vaikutuksista kasvivalkuaisiin järkytyin syvästi kertomuksen laatijoiden halveksunnasta kansalaisia kohtaan!
Ensinnäkin siinä halveksitaan kuluttajia: kannassa ei oteta lainkaan huomioon kuluttajien selkeää, voimakasta ja yleistyvää pyyntöä tuotteiden jäljitettävyydestä ja alkuperän näkyvyydestä. Meitä kehotetaan vain ostamaan jatkossakin puuttuvat valkuaisaineet parhaalta tarjoajalta maailman valtavasta maataloustuotteiden ylijäämien tavaratalosta. Viis siitä, sisältävätkö ne GMO:ita!
Toiseksi siinä halveksitaan maanviljelijöitä: komission alistuminen loukkaa eurooppalaisia maanviljelijöitä; ikään kuin he eivät kykenisi tuottamaan omalla maaperällämme tarvitsemiamme kasvivalkuaisia! Menettely, jonka komissio esitti suunnitelmassaan seitsemässä kohdassa (sallia luomuviljelmille rehupalkokasvien viljely kesannoiduilla mailla), on myönteinen muttei läheskään tavoitteiden tasalla. Luomuviljelyn ja geenimuunnetun soijan laajamittaisen tuonnin väliin jää tilaa eurooppalaisten maanviljelijöiden luovuudelle.
Vaikuttaa siltä kuin komissio etsisi teknisiä, sääntelyyn liittyviä ja taloudellisia syitä kieltäytyäkseen toimimasta. Se esittää meille "olemattoman suunnitelman" valkuaisaineita varten.
Komissio käyttää kirjanpitäjän logiikkaa, joka ei ole edes taloudellisesti järkevää: vaikka soijan hinta on tällä hetkellä alhainen, se ei välttämättä ole sitä aina, sillä hinnat tulevat varmasti nousemaan.
(Puhetta lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan nojalla.)

Figueiredo
. (PT) Esittelijä parantaa komission ehdotusta mahdollisuuksien mukaan ja ottaa huomioon kiireellisyysmenettelyn, joka sisällytettiin naudanlihamarkkinoiden kriisin torjumiseksi laadittuun seitsemän toimen pakettiin. Komission ehdotus oli täsmällinen ja rajoitettu, ja vilja-alan YMJ:n piirissä ainoastaan luomutiloille annettiin mahdollisuus kasvattaa valkuaiskasveja kesantopelloilla.
Yhteisön kasvivalkuaisalijäämän, Blair House -sopimuksen rajoitusten ja tuotantoeläimien ruokintaa koskevan lihajauhojen käyttökiellon takia tuli tarpeelliseksi kehittää todellinen sisäinen tukijärjestelmä rehu- ja valkuaispalkokasvien tuotannolle.
Tuimme esittelijän ehdotusta, jossa tavanomaisille karjatiloille ja maatalouden ympäristöohjelmassa mukana oleville tiloille annetaan sama mahdollisuus tuottaa rehupalkokasveja laajassa mielessä ja jossa muistetaan papujen, lupiinin ja keltalupiinin joita ehdotimme viljeltäväksi Portugalissa merkitys.
Ehdotuksesta puuttuu kuitenkin varsinainen rehu- ja valkuaispalkokasvien tuotantoa koskeva kannustinjärjestelmä, joka voitaisiin saada aikaan sekä käyttämällä tukia kesantopeltojärjestelmässä tai sitomalla ne osittain rehupalkokasvien tuotantoon että muuttamalla tuki kesantopeltotueksi silloin, kun pelloilla tuotetaan rehupalkokasveja.
Olisi tärkeää, että komissio tekisi konkreettisia ehdotuksia tässä asiassa ja ettei se antaisi talousarvion tai Maailman kauppajärjestön rajoittaa itseään.

Patakis
. (EL) Viime aikoina erityisesti EU:n taloudellisesti kehittyneissä maissa paljastuneiden elintarvikkeisiin liittyvien vaarojen, varsinkin BSE-taudin, joka johtuu eläinproteiinien käytöstä rehuna, olisi pitänyt johtaa siihen, että lihaluujauhojen käytöstä rehuna olisi lopullisesti luovuttu ja että ne olisi korvattu yhteisössä tuotetulla kasvivalkuaisella, jotta yhteisön maatalous ei olisi tullut riippuvaiseksi USA:n soijakasveista. Olisi siis pitänyt tarkastella uudestaan koko YMP:tä sekä karjatalouden että rehuntuotannon osalta.
Mielestämme kiintiöjärjestelmää pitäisi uudistaa erityisesti Välimeren maissa ja varsinkin omassa maassani, jossa kiintiöt ovat omavaraisuusastetta ja tuotantopotentiaalia paljon alhaisemmat ja jossa eläintuotteiden tuotanto on verrattomasti terveellisempää kuin EU:n taloudellisesti kehittyneemmissä maissa, joissa kiintiöt ovat moninkertaiset verrattuna tarpeisiin, minkä johdosta elintarvikkeisiin liittyvät vaarat siirtyvät kaikkiin niihin maihin, jotka eivät oman maani lailla ole omavaraisia.
Lisäksi pitäisi tarkastella uudestaan rehukasvien hinta- ja tukijärjestelmää ja tukea rehuina käytettäviä palkokasveja tavoitteena halvan ja ensiluokkaisen kasvivalkuaisaineen sekä ympäristönsuojelun turvaaminen, koska palkokasvit vaikuttavat maaperää parantavasti ja ovat viljelykierron kannalta parhaita viljelykasveja erityisesti Välimeren ilmasto- ja maaperäoloissa.
Tämän sijaan maataloudesta vastaava komission jäsen erilaisin tekosyin ja olettaen, että ajan myötä BSE-ongelma unohtuu, yrittää palauttaa puolen vuoden jälkeen eläinvalkuaisen eläinten rehuannoksiin. Hän yrittää siis palauttaa käyttöön lihaluujauhot, jotka ovat todistetusti syynä BSE-tautiin, piittaamatta kansanterveydestä ja haluten palvella yhteisön rehuteollisuuden etuja. Näistä pyrkimyksistä antavat varmistuksen tähän mennessä asiasta tehdyt päätökset ja virallisten elinten käymät keskustelut.
Verukkeena näille pyrkimyksille komissio käyttää ehdotusta viljellä rehupalkokasveja joillakin kesantopelloilla ja lisätä nopeasti kasvivalkuaisten tuotantoa, mutta samalla komissio kieltää hedelmäntuotannon näillä pelloilla ja rajoittaa tuotannon pelkkään rehuun, jonka tuotannolle ei myönnetä mitään tukea.
Tällä ehdotuksella kasvivalkuaisten tuotanto jää vähäiseksi tai olemattomaksi jopa maissa, joissa kesantopeltoja on paljon. Oman maani ja kenties muiden Välimeren maiden osalta ehdotus jää sisällyksettömäksi, koska kesantopeltoja on hyvin vähän ja ne ovat merkityksettömiä.
Komission ehdotus jättää kasvivalkuaisten ongelman yhteisön rehuruokinnassa kokonaan ratkaisematta, minkä takia tietoisen suunnitelmallisesti "ratkaisu" tulee löytymään joko yhteisön lihaluujauhoista, jotka ovat syynä BSE-tautiin, tai USA:n geneettisesti muunnetuista soijakasveista, jotka voivat olla kansanterveydelle aivan yhtä vakavia ja lisäksi saattaa yhteisön karjatalouden riippuvaiseksi soijaa ja soijatuotteita kauppaavista monikansallisista yrityksistä.
Koska komission ehdotuksessa ei hyödynnetä yhteisön maiden tuotantomahdollisuuksia koko valkuaisaine- ja rehuongelman lopulliseksi ratkaisemiseksi tavalla, joka turvaisi kansanterveyden, koska ehdotuksen tarkoituksena on viljelijöiden ja kuluttajien harhauttaminen ja eläinperäisten jalosteiden vaarallisen tuotantotavan jatkaminen ja koska minulla ei ole mitään halua edistää edes välillisesti tämän kansanterveyden kannalta vakavan ongelman kroonistumista tai viljelijöiden ja karjankasvattajien huijaamista, en aio äänestää komission ehdotuksen puolesta siinä vakaumuksessa, että ääneni toimii kiihokkeena yhteisön kansojen kamppailulle terveellisten ja tarkoituksenmukaisten elintarvikkeiden puolesta.

Rodríguez Ramos
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, siihen 7 toimenpiteen pakettiin, jota komissio ehdottaa BSE-kriisistä selviytymiseen, sisältyy peltokasveja koskevan perusasetuksen muuttaminen, jotta kesantomaata voidaan käyttää luonnonmukaisen viljelyn alalla joidenkin karjan ravinnoksi tarkoitettujen rehupalkokasvien viljelyyn.
Taustalla on lihaluujauhon käyttökielto tilapäinen kielto, jota moni meistä pitää lopullisena ja EU:n jo historiallisena pidettävä kasvivalkuaisvaje.
Komission ehdotuksella pyritään oikeaan suuntaan, mutta siinä pitäydytään symbolisessa muutoksessa, jolla ei saavuteta näkyviä tuloksia, koska se rajoitetaan koskemaan pelkästään luonnonmukaista maataloutta.
Auroin mietinnöllä ja siihen sisältyvillä tarkistuksilla, jotka hyväksyttiin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, korjataan tätä vaisua ehdotusta ja ulotetaan soveltamisala koskemaan niitä tiloja, jotka toimivat maaseudun kehittämisestä annetun asetuksen 1257/99 mukaisesti; ja vuodesta 2002 alkaen mukaan otetaan myös tavanomaisten karjatilojen kesannointimailla tapahtuva rehupalkokasvien viljely.
Tällä tavalla voidaan tehokkaasti vähentää EU:n riippuvuutta muista valkuaisaineiden hankinnassa. Nämä valkuaisaineethan ovat usein geneettisesti muunnettua tuotantoa, ja ne joutuvat karjanrehun kautta ravintoketjuun, ilman että asia on millään lailla kuluttajan valvonnassa.
Tästä syystä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on tukenut asiasta vastaavassa valiokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia, ja nyt voimme vain toivoa, että komissio ottaa ne huomioon, kuten myös parlamenttimme jäsenten pyynnöt siitä, että unionin näkyvän kasvivalkuaisvajeen korjaamisessa edettäisiin tehokkaasti.
Suu- ja sorkkatauti (B5-0303/2001)

Schierhuber
Arvoisa puhemies, halusin kyllä heti esittää äänestysselityksen, mutta valitettavasti te ette sitä tässä sekavassa tilanteessa nähnyt.
Parlamentissa tiedetään hyvin, että olen keskustelun alusta lähtien pyytänyt vakavaa keskustelua. Itävallan kansanpuolueen edustajina Euroopan parlamentissa me olemme olleet tätä päätöstä vastaan, koska olemme sitä mieltä ja vakuuttuneita siitä, ettei tämä vastaa käsitystämme Euroopan maatalouspolitiikasta. On ymmärrettävä, ettei tällaisilla päätöksillä voida kohdata Euroopan maanviljelijöiden todellista hätää ja pelkoa, kun muistetaan, että Euroopassa on 80 erilaista virustyyppiä ja 300 miljoonaa eläintä.
Haluaisin lisäksi viitata siihen, että yli 60 prosenttia Itävallan pinta-alasta on vuoristoa ja epäsuotuisia alueita. Meidän on pakko turvautua tuontiin, ja meidän on tehtävä kaikkemme, jotta nämä alueet säilyisivät asuttuina. Pidän oikeastaan vastuuttomana sitä, että viljelijöiden kustannuksella tehdään päivänpolitiikkaa. En myöskään osaa kuvitella, miten rokotetut eläimet merkittäisiin. Arvoisa puhemies, kuluttajansuoja on meille kaikille tässä parlamentissa erittäin tärkeä asia. En usko, että kuluttaja palkitsisi meitä siitä. Luottamus heikentyisi vain entisestään.

Berthu
. (FR) Suu- ja sorkkatautia koskeva Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitys on syytä hyväksyä erityisesti sen takia, että siinä otetaan hieman etäisyyttä teurastuspolitiikkaan, joka voi olla tarkoin kohdennettuna hyödyllinen, mutta joka ei vaikuta lainkaan tehokkaalta esimerkiksi Isossa-Britanniassa. Kansalaiset ihmettelevät, ja syystäkin. Päätöslauselmaesitys, josta äänestimme, kallistuu siis perustellusti hätärokotuksien sallimiseen joko tietyillä suu- ja sorkkataudista kärsivillä alueilla, niiden reuna-alueilla tai tiettyjen eläinlajien kohdalla.
Hätätoimenpiteiden ohella meidän on syytä pohtia, miksi suu- ja sorkkatauti, jota esiintyi aikoinaan maaseudulla usein ja johon eläimet eivät yleensä kuole (ja ihmiset vielä harvemmin), aiheuttaa nykypäivänä tällaisen kansallisen draaman. Vastauksia on kaksi.
Ensinnäkin tauti leviää nopeammin kuin ennen, sillä maataloudesta on tullut äärimmäisen tehostettua ja samalla lokeroitunutta, erikoistunutta ja pirstoutunutta. Eläimet saattavat viettää eripituisia aikoja eri puolilla maata tai jopa Eurooppaa. Kuljetuksia on lisätty, yhteys vastuussa olevaan kasvattajaan on katkaistu, ja jäljitettävyydestä on tullut sattumanvaraista. Mielestämme on siis tärkeää palauttaa kasvatukseen vakaammat olot, joissa vastuu jakautuu selkeästi ja joissa eläimiä ei kohdella elottomina kauppatavaroina. Ehdotamme tätä osaksi tulevaa maatalousuudistusta.
Toiseksi laajamittaisten teurastusten taustalla tuntuvat olevan taloudelliset syyt, jotka eivät ole aina kovin avoimia. Näiden syiden joukossa on halu ylläpitää vientiä hinnalla millä hyvänsä, kun jotkin ostajamaat pitävät rokotettujen eläinten lihaa samanarvoisena sairastuneiden eläinten lihan kanssa: tällöin rokotuksista ei olisi taloudellisesti katsoen mitään hyötyä, sillä kummassakin tapauksessa lihasta maksettaisiin vähemmän. Tällainen taloudellinen järkeily vaikuttaa minusta tolkuttomalta. Miksei viennin yhteydessä voitaisi tarjota rokotustodistuksia? Ja miksi kaiken pitää tapahtua viennin ehdoilla? Tällä tuetaan tehotuotantoa ja kasvatetaan tarvetta tukiin, jotka tulevat veronmaksajille kalliiksi, eikä lopputuloksena ole kuin kehitysmaiden maatalouden järkkyminen. Järjestelmä on tuhoon tuomittu, ja joudumme korjaamaan senkin tulevina vuosina.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Hullun lehmän taudin myötä maatalouteen liittyvä teollisuus loi uuden ihmisiin tarttuvan tappavan taudin, johon ei ole vieläkään parannuskeinoa. Suu- ja sorkkatauti taas on vanha tauti, joka ei tartu ihmisiin ja josta suurin osa eläimistä toipuu. Mutta maatalouteen liittyvä teollisuus - maailmanlaajuisten karja- ja lihamarkkinoiden kehittymisen myötä - kasvatti sen kansainväliseksi epidemiaksi, jota se ei aikaisemmin ollut. Markkinat määräävät ehtonsa myös terveyden alalla dramaattisten seurausten hinnalla.
Rokotteen käyttö kiellettiin puhtaasti taloudellisista syistä, kun taloudellisuus rajataan tässä kaupankäyntiä koskevaan sääntelyyn ja kiistanalaiseen kustannusarvioon. Satojatuhansia terveitä eläimiä (tai eläimiä, jotka olisi voitu parantaa) on teurastettu pelkän tuottavuuslaskelman nojalla. Karjalaumansa menettäneen maalaisväestön epätoivon edessä päättäjät vetoavat vain kaupankäyntiä koskeviin sääntöihin, jotka he ovat itse laatineet. Määriteltäessä terveyspolitiikkoja suu- ja sorkkataudin yhteydessä huomioon ei otettu elämän perusluonteista kunnioittamista, paikallisten talouksien turvaamista, maaseudun sosiaalisen verkoston ylläpitämistä tai maalaisten elin- ja työoloja. Jäljelle jää vain työläisiä riistävä markkinoiden laki. Siitä on jo korkea aika päästä eroon.

Ferber
. (DE) Kun otetaan huomioon se tosiasia, että suu- ja sorkkatauti on puhjennut ainakin neljässä EU:n jäsenvaltiossa, täytyy vuoden 1991 koko Euroopan kattava suu- ja sorkkatautirokotepäätös kiireesti tarkistaa ja jopa kumota. Sellaisten poliitikkojen, jotka - kuten Saksan maatalousministeri Renate Künast - suhtautuvat suu- ja sorkkatautirokotuksiin kielteisesti, pitäisi ehdottomasti tarkistaa kantansa. Rokotuskiellon silloiset syyt eivät nykyisin enää päde, koska ajan kuluessa on kehitetty parempia suu- ja sorkkatautirokotteita. Siitä huolimatta suu- ja sorkkatautirokotteiden kehittämiseen ja valmistamiseen tähtäävää tutkimusta täytyy edistää.
Euroopan komission ja ministerineuvoston pitäisi sallia erityisesti seuraavat rokotteet: hätärokotukset suu- ja sorkkatautialueilla ja suu- ja sorkkatautialueiden puskurivyöhykkeillä sekä eläintarhojen eläinten hätärokotukset.

Hyland
. (EN) Vaikka en olekaan tyytyväinen kaikkiin kompromissipäätöslauselman kohtiin, se heijastaa Euroopan parlamentin päättäväisyyttä käsitellä kiireisesti suu- ja sorkkataudin vakavaa uhkaa.
Äänestin niitä päätöslauselman kohtia vastaan, joissa käsitellään yleisiä rokotuksia, ja tuen tarkistuksia, joissa sallitaan suojaustarkoituksissa tehdyt hätärokotukset jäsenvaltioiden pyynnöstä.
Koska ensimmäinen tautitapaus Isossa-Britanniassa oli peräisin EU:n ulkopuolelta, olen pyytänyt rajat ylittävän valvonnan pikaista tarkistamista, jotta tällaista ei pääsisi tapahtumaan tulevaisuudessa.
Irlannin näkökulmasta tuemme voimakkaasti rokottamattomuuspolitiikkaa, ja olemme tehneet kaikkemme estääksemme maamme ensimmäisenkin tautitapauksen - toistaiseksi menestyksekkäästi.
Irlanti on saarivaltio, jonka lihantuotannosta 90 prosenttia menee vientiin, joten eläinten terveydentila on meille ensisijaisen tärkeä.

MacCormick
. (EN) Päätöslauselmassa esitetään selvästi, että turvautuminen rokotuksiin suojaustarkoituksissa tämänhetkisessä suu- ja sorkkatautiepidemiassa tapahtuisi jäsenvaltion pyynnöstä. Kun suu- ja sorkkatauti on nyt onnistuttu rajoittamaan Skotlannissa yhteen kolkkaan, Dumfriesiin, Gallowayhin ja niiden lähialueisiin, Skotlannin kansallinen puolue on tukenut ja aikoo jatkossakin tukea voimakkaasti teurastus- ja hävityspolitiikkaa, jotta Skotlanti voitaisiin jälleen luokitella taudittomaksi alueeksi nykyisten kansainvälisten normien mukaisesti. Tämä on olennaisen tärkeää, jotta Skotlanti voi säilyttää korkealaatuisesta lihasta saamansa maailmanlaajuisen maineen. Olemme tuominneet pääministeri Blairin hallituksen vastuunpakoilun, joka vaikuttaa enemmän vaalimenestyksen laskelmoinnilta kuin yleisen edun palvelemiselta, ja toistan nyt täällä tuomitsevani tämän.
Päätin tukea päätöslauselmaa vain, jos siihen lisättäisiin suullinen tarkistus, jossa taloudellista tukea laajennetaan kaupankäyntiin ja matkailuun, jos nämä ovat joutuneet kärsimään. Olen hyvin iloinen, että tarkistukseni hyväksyttiin yksimielisesti ja että tarkistuksen sisältävä päätöslauselma hyväksyttiin.

Meijer
. (NL) Kaupalla ja keskittämisellä on keskeinen sija Euroopan unionin tämänhetkisessä politiikassa. Lähtien ajatuksesta, että siten lujitetaan Euroopan asemaa maailmanmarkkinoilla, kaikki jäsenvaltiot velvoitetaan viemään läpi harkitsemattomia toimenpiteitä. Suu- ja sorkkatautiin liittyvät tapahtumat ovat uusin todiste tästä epäonnistumisesta. Vuosien 1956-1992 välillä onnistuimme rajoittamaan tuntuvasti tämän eläintaudin leviämistä laajamittaisen ennalta ehkäisevän rokottamisen ansiosta. Kiinnittäessämme yksipuolisesti huomiomme viennin tarjoamiin etuihin olemme siirtyneet ajassa puoli vuosisataa taaksepäin. Ennalta ehkäisevän rokottamisen ja elävien eläinten pitkien kuljetusten kieltämisen sijasta valitaan nyt hyödytön joukkoteurastus terveiden eläinten hävittämiseksi. Koska rokotuksen mahdollisuutta ei ole, tätä primitiivistä menettelyä pidetään ainoana keinona estää taudin leviäminen. Harvinaisiakin eläimiä uhrataan nyt luonnonsuojelualueilla ja eläintarhoissa mielettömän rokotuskiellon takia. Kotieläinten kasvattajat ovat hämmentyneitä ja neuvottomia. Rajoitetut, hätätilanteen sanelemat rokotukset ja ajan varaaminen tarkemmille tutkimuksille eivät ratkaise ongelmaa. Mielestäni jäsenvaltiot eivät voi enää pitää kiinni rokotuskiellosta, vaan niiden on välittömästi vietävä rokotukset läpi siinäkin tapauksessa, että tämä johtaisi viennin supistumiseen entisestään.

Nicholson
. (EN) Minun on hieman vaikea tukea tätä ehdotusta sen nykyisessä muodossa. Vaikka olenkin muuttanut mieleni rokotuksista hätätapauksissa, minulle tuottaa hieman ongelmia, että niitä voidaan käyttää ilman, että rokotettuja eläimiä lopulta teurastettaisiin.
Minusta on selvää, ettei tällainen politiikka ole pitkällä aikavälillä Euroopan vientiteollisuuden edun mukaista. Pysyvä eläinlääkintäkomitea on tehnyt selväksi, ettei vielä ole kehitetty rokotetta, jonka avulla voitaisiin erottaa toisistaan rokotetut ja rokottamattomat eläimet.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän pitäisi tukea sellaisten uusien rokotteiden kehittämistä, jotka antaisivat meille enemmän liikkumavaraa, parantaisivat jäljitettävyyttä ja varmistaisivat, että pystymme jatkamaan vientiä muihin maihin. Meidän pitäisi lisäksi valvoa paremmin EU:hun suuntautuvaa tuontia, sillä on selvää, että suu- ja sorkkatauti tuotiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan laittomasti.
Tukholman Eurooppa-neuvosto: Taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat (B5-0237/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, ennen kuin selitän, miksi äänestin Tukholman Eurooppa-neuvostoa koskevaa asiakirjaa vastaan, minun täytyy selittää, miksi puhun nyt englanniksi. Se on lahjani italialaisille tulkeille ja italialaisille työntekijöille, jotka joutuvat tekemään joka päivä paljon enemmän työtä kuin muut kääntäessään ja kirjoittaessaan ylös äänestysselitykseni. Teen tämän tunnustuksena heidän raskaalle työlleen.
Äänestin kaikkia Tukholman Eurooppa-neuvostoa koskeneita päätöslauselmia vastaan, sillä niissä ei mainita, että eurooppalaiset työntekijät haluavat tehdä vähemmän työtä ja viettää pitemmän ajan eläkkeellä.

Berthu
, kirjallinen. (FR) Emme voi hyväksyä Tukholman Eurooppa-neuvoston päätelmiä, sillä - kuten sanoin keskustelussa - niissä on kosketeltu melkeinpä kaikkia aiheita ilman mitään tärkeysjärjestystä, mikä antaa kuvan lonkerollisesta Euroopasta, joka huolehtii kaikesta erottelematta suuria kysymyksiä pienistä kysymyksistä tai kansallista tasoa Euroopan tasosta.
Tilanne haittaa koko unionia, sillä Eurooppa-neuvoston, jonka merkitys kasvaa jatkuvasti toimielinten välisessä tasapainossa, pitäisi tarjota erityisen selkeitä päätelmiä. Tarpeelliset korjaukset edellyttävät neuvostojen valmistelun uudistamista mutta sen lisäksi ja syvemmällä tasolla EU:n toimivaltajaon selkeyttämistä ja yksinkertaistamista, joka pitäisi antaa seuraavan hallitustenvälisen konferenssin käsiteltäväksi.
Meidän mielestämme järkevien ja jäsenneltyjen neuvoston päätelmien pitäisi koostua kolmesta osasta.
Ensimmäinen osa olisi omistettu muutamalle ensisijaisen tärkeälle strategiselle kysymykselle, joita neuvosto on todellakin pohtinut ja joista se on tehnyt todellisia päätöksiä.
Toisessa osassa annettaisiin eri ministerineuvostoille täytäntöönpano-ohjeita.
Kolmannessa osassa, joka voisi olla laajin, voitaisiin esittää suuntaviivoja, joita valtioiden ja hallitusten päämiehet noudattaisivat omissa maissaan erityisesti taloudellisissa ja sosiaalisissa asioissa - jotka olivat käsiteltävinä Tukholmassa.
Suuntaviivat eivät olisi sitovia, ja niistä voitaisiin esittää kritiikkiä. Ne kuvaisivat siten tahtoa kehittää epävirallista, vapaata, avointa ja maiden demokraattisia valintoja kunnioittavaa koordinointia.
Tukholman Eurooppa-neuvoston päätelmiä lukiessaan huomaa, että tästä ollaan vielä kaukana. Ehdotuksemme edellyttäisi perustamissopimuksen perusteellista uudistamista siten, että jäsenvaltioille palautettaisiin suuri osa niiden toimivallasta.

Alyssandrakis
. (EL) Jokaisessa huippukokouksessa mennään yhä pitemmälle työväestön etuja vastaan, eikä Tukholman huippukokous ollut poikkeus. Tähtäimessä olivat jälleen kerran eläke- ja sosiaaliset oikeudet. Työntekijöitä kehotetaan tekemään enemmän työtä ja nauttimaan vähemmän.
EU:n valtioiden ja hallitusten päämiesten yhteisessä julistuksessa tulee selvästi esiin huoli eläkeläisten määrän kasvusta, joka heidän mielestään aiheuttaa merkittäviä paineita sosiaalitukiin, erityisesti eläkkeisiin, terveydenhoitoon ja vanhushuoltoon! Hyvinvointi vaarantuu siis eliniän pitenemisen vuoksi! Ratkaisuksi ehdotetaan 55-64-vuotiaiden työllistymisen lisäämistä 50 prosentilla vuoteen 2010 mennessä samalla, kun työttömyys ja vajaatyöllisyys piinaavat työntekijöitä, erityisesti nuoria ja naisia.
Balkanin kysymyksessä jatketaan valvotun epävakauttamisen politiikkaa, ja päättäjien muka ystävälliseen suhtautumiseen EJTM:iin liitetään pyrkimys nostaa UCK maan hallituksen kanssa tasaveroiseksi keskustelukumppaniksi. On täysin selvää, että aluetta koskevia imperialistisia suunnitelmia ei ole vielä viety loppuun saakka ja että NATOn vetäytyminen on ehdoton edellytys sille, että kansat voisivat elää rauhassa. Palestiinan osalta jatketaan samaa suhtautumista sekä Israelin harjoittamaan valtioterrorismiin että Palestiinan kansan oikeutettuun kamppailuun oman maansa puolesta.
Talouden puolella rajoitetaan valtiontukia, edetään pitemmälle televiestinnän, postin, rautatiekuljetusten ja energia-alan vapauttamisessa sekä avataan tie julkisen varannon monikansallisille yrityksille myynnin loppuunsaattamiselle.
Yhteisissä päätöslauselmaesityksissä ei ainoastaan suhtauduta myönteisesti huippukokouksen tuloksiin, vaan niissä iloitaan myös Jugoslavian entisen presidentin Slobodan Miloeviæin pidätyksestä ja vaaditaan hänen luovuttamistaan Haagiin niin sanottuun kansainväliseen Jugoslavian rikostuomioistuimeen. Näistä syistä Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestävät päätöslauselmaesitystä vastaan.

Bordes ja Cauquil
. (FR) Tukholman Eurooppa-neuvosto ylisti Euroopan unionin saavuttamia tavoitteita ja ilmoitti, että sen "strateginen päämäärä" on, että EU:sta tulee "maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous".
Työväenluokilla ei totisesti ole mitään ylistettävää. Väite, että "työttömyys on laskenut alemmalle tasolle kuin kertaakaan vuoden 1991 jälkeen", on samalla tahaton tapa myöntää, että se on yhtä korkealla kuin kymmenen vuotta sitten, jolloin se oli jo katastrofaalisella tasolla. Lisäksi tähän kymmenen vuoden taseeseen sisältyy koko Euroopassa yleistynyt huonosti palkattu epävakaa työ ja palkan osuuden vähentyminen kokonaistuloista.
Ainoastaan suuryritykset, niiden omistajat ja osakkeenomistajat voivat olla tyytyväisiä voiton voimakkaaseen kasvuun, mutta se on saavutettu työmaailman sekä julkisten palvelujen ja sosiaalietuuksien kustannuksella.
Tulevaisuutta varten laadittu politiikka on nykyisen politiikan jatkamista. Jotkin ilmaisut viittaavat jopa tilanteen huononemiseen erityisesti työajan pitenemisen ja eläkkeisiin kohdistuvien hyökkäysten myötä.
Kieltäydymme myöntämästä tulevaisuutta koskevaa vastuuvapautta täysin teollisuus- ja rahoitusryhmien palveluksessa oleville EU:n toimielimille.

Caudron
. (FR) Tukholman huippukokous oli yleisölle ja tiedotusvälineille täydellisen "rutiininomainen huippukokous". Jos siellä ei olisi ilmoitettu Ranskan ja Saksan yhteisestä päätöksestä jättää sopimatta energiamarkkinoiden täyden vapauttamisen alkamispäivämäärästä, jotta kaikkia sen seurauksia ja vaikutuksia voitaisiin tutkia tarkemmin, kokouksesta ei varmaankaan olisi puhuttu lehdissä ja televisiossa. Kyseessä oli kuitenkin taloudellisesta ja sosiaalisesta näkökulmasta tärkeä huippukokous, joka on suoraa jatkoa Lissabonin huippukokoukselle ja jossa toistettiin tarve ryhtyä toimiin sellaisen eurooppalaisen yhteiskunnan puolesta, jossa vallitsee täystyöllisyys ja työpaikat ovat laadukkaita.
Suuntaviivat törmäsivät tuoreeltaan tylyyn ilmoitukseen Danonen ja Marks & Spencerin irtisanomissuunnitelmista. Ei mitään neuvotteluja, ei edes varsinaisia taloudellisia syitä. Nämä todelliset "pörssin diktatuuri" ja "hillitön voiton tavoittelu", jotka toteutetaan työntekijöiden kustannuksella, vaikka nämä ovat kuitenkin rikkauksien ensisijaisia luojia, osoittivat niille, jotka tätä eivät vielä tienneet, syvän kuilun, joka vallitsee poliittisten - toisinaan tyynnyttelevien - puheiden ja työntekijöiden käytännön todellisuuden välillä.
Jos emme tyydy nyt toteamaan, että "Euroopan sosiaalinen malli" on tuhottu, emme voi olla toimimatta, ja olen itse ottanut heti maaliskuun 31. päivästä lähtien yhteyttä Euroopan ja Ranskan korkeimpiin viranomaisiin, jotta tämän tuhon kierteen pysäyttämiseksi ehdotettaisiin toimia. Odotan nyt monen muun parlamentin jäsenen tavoin täsmällisiä ja asianmukaisia vastauksia. Jos niitä ei saada, tulevaisuudessa on turha järjestää työllisyyttä ja sosiaalialaa koskevia huippukokouksia.
Vastauksia odotellessa kannatan Francis Wurtzin ehdotusta perustaa Euroopan parlamenttiin tilapäinen rakenne, alivaliokunta tai seurantakeskus valvomaan ja analysoimaan suurten yhtymien sopeutusstrategioita, jotka perustuvat vain työntekijöiden vähentämiseen. Jossakin EU:n vuoden 2001 huippukokouksessa pitäisi käsitellä tätä Euroopan tasapainon ja tulevaisuuden kannalta tärkeää kysymystä. Tästä syystä äänestin tänään vasemmiston esittämän yhteisen päätöslauselmaesityksen puolesta.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Ylimääräinen huippukokous yksityisten etujen palveluksessa. Makedonian kohtaloa käsiteltiin Tukholmassa muutamassa minuutissa. Maalaisväestö saa tyytyä eurooppalaiseen "yhteisvastuullisuuteen" suu- ja sorkkataudin edessä ja unohtaa rokotukset, joista luovuttiin useita vuosia sitten säästösyistä. Tällä kertaa todellisia voittajia olivat rahoituspalvelut. Vuoteen 2003 mennessä toteutuvat arvopaperien yhtenäismarkkinat tarjoavat joillekin mahdollisuuden keinotella osakkeilla ja joukkovelkakirjoilla. Täydellisen salamyhkäisyyden vallitessa rahoitustapahtumia edistetään ja pian niitä pyörittelevät muutamat teollisuusjohtajat, jotka leikkivät ohimennen miljoonien työntekijöiden kohtalolla.
Vaadimme, että Euroopan tasolla luovutaan pankkisalaisuudesta, että tilikirjoista tehdään julkisia ja että kaikki rahoitustapahtumat tehdään avoimesti. Tämä olisi tehokas keino torjua rahanpesua ja valvoa sellaisten yritysten varallisuutta kuin Danone ja Marks & Spencer, jotka irtisanovat työntekijöitä samalla, kun ne tekevät ennätysmäisiä voittoja.
Lopuksi yksityiset toimijat saivat vahvistuksen mehukkaiden julkisten palvelujemme, kuten postin, sähkön ja kaasun, vapauttamiselle. Yhteiskunnalliset liikehdinnät vaativat nyt toisenlaista huippukokousta: yhtenäistä taistelua sellaisen laadukkaan eurooppalaisen julkisen palvelun puolesta, joka täyttää väestön perustarpeet.
Tukholman Eurooppa-neuvosto: Rahoitusmarkkinat (B5-0244/2001)
Tukholman Eurooppa-neuvosto: Ulkopolitiikka (B5-0248/2001)

Figueiredo
. (PT) Vaikka tiedotusvälineissä on suurelta osin arvosteltu Tukholman huippukokouksen tuloksia, siellä kuitenkin edistettiin Euroopan taloutta hallitsevien taloudellisten ryhmien tavoitteita, mitä komission ehdotus onnistuneesti ilmensi. Suunta saatiin siis merkittyä. Niin kuin puolillaan olevasta vesilasista, myös tästä asiasta voi sanoa, että se on "puoleksi täynnä" tai "puoleksi tyhjä".
Lissabonin strategia vapauttamisen nopeuttamiseksi, erityisesti yksityistämällä liikenneala, postipalvelut, sähkö ja kaasu sekä tietoliikenneala, vahvistettiin kaikesta huolimatta Tukholman Eurooppa-neuvostossa. Toisaalta siellä nopeutettiin rahoitusmarkkinoiden yhdentymiskehitystä.
Täystyöllisyyden palauttaminen ei välttämättä merkitse, että laadukkaiden työpaikkojen määrä lisääntyy, varsinkaan jos työstä tulee samalla epävarmempaa.
Niin kutsuttua Euroopan sosiaalisen mallin nykyaikaistamista käsiteltäessä hyökkäyksen kohteena olivat jälleen kerran eläkejärjestelmät ja sosiaaliturva. Tällä alalla käynnistettiin avoin koordinaatiomenetelmä ja tavoite sisällytettiin EU:n vuosittaisten taloudellisten suuntaviivojen joukkoon. On kuitenkin syytä tähdentää, että ne sosiaalisiin kysymyksiin liittyvät vähäiset saavutukset, jotka saatiin aikaan Lissabonin strategian avulla, johtuvat työntekijöiden ja kaikkien sellaisten edistysmielisten taistelusta, jotka haluavat meidän laillamme, että taloudessa kiinnitetään enemmän huomiota ihmisten ongelmiin ja kestävään kehitykseen.

Kirkhope
. (EN) Vaikka monet esitetyistä asioista ovat suuntautuneet kohti meidän näkemystämme Euroopasta, emme kerta kaikkiaan voi hyväksyä minkäänlaista EU:n poliittisten toimielinten, etenkään komission, aseman vahvistamista ja niin sanotun yhteisönä toimimisen kehittämistä.
YK:n 3. konferenssi (B5-0246/2001)

Moraes
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat ovat äänestäneet Tukholman Eurooppa-neuvostoa koskevan päätöslauselman puolesta. Suhtaudumme kuitenkin varauksellisesti 13 kohtaan.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajilla on yhä varauksia, kuten ilmoitimme työntekijöiden tiedottamista ja kuulemista koskevan puitedirektiivin ensimmäisessä käsittelyssä.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat tukevat Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministerin Stephen Byersin näkemystä siitä, että Euroopan laajuinen lainsäädäntö tiedottamisen ja kuulemisen alalla saattaa olla epätarkoituksenmukaista.
Ministeri Byers totesi 18. tammikuuta 2001 alahuoneessa käydyssä keskustelussa, että yritysten rakennejärjestelmä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa hyvin erilainen kuin Manner-Euroopassa. Direktiivi kuitenkin heijastaa monelta osin mannereurooppalaista yritysten hallintojärjestelmää. Direktiivi ei monesta syystä sovi meille, mutta asia on tärkeä, ja meidän pitäisi itse käsitellä sitä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Alavanos
. (EL) Puheenjohtajavaltio Ruotsin ponnistuksista huolimatta Tukholman huippukokousta ei voida pitää menestyksenä. Euroopan elintarvikeviraston perustaminen ei osoittautunut mahdolliseksi huolimatta suu- ja sorkkataudin ja BSE-taudin laajenemisesta. Yhteisestä eurooppalaisesta patenttijärjestelmästä ei päästy yhteisymmärrykseen. Galileo-ohjelman pysähtymisen vuoksi satelliittipaikannusjärjestelmissä riippuvuus USA:sta jatkuu. Sähkömarkkinakysymyksessä ei päästy Lissabonin huippukokousta pitemmälle.
Varsinaisena ongelmana ovat kuitenkin Eurooppa-neuvoston linjaukset, jotka koskevat sosiaalisen suojelun mekanismien purkamista. Sellaiset pinttyneet käsitteet kuin ikääntyvä väestö, Euroopan sosiaalisen mallin ajanmukaistaminen ja julkisen talouden kestokyky, jota pidetään ensisijaisena sosiaaliturvajärjestelmiin nähden, vahvistavat ja laillistavat monien Euroopan unionin hallitusten - kuten Kreikan hallituksen - pyrkimyksiä purkaa sosiaaliturvajärjestelmiä ja luovuttaa työntekijät ilman vakuuksia yksityisten vakuutusyhtiöiden käsiin.
Olen sitä mieltä, että työväenliikkeen pitää reagoida tehokkaasti näihin Tukholman Eurooppa-neuvoston kielteisiin linjauksiin.

Bonde ja Sandbæk
. (DA) JuniBevægelsen (Kesäkuun liike) ei tule äänestämään sellaisten säädösten puolesta, jotka merkitsevät, että virkamiehet saavat mahdollisuuden säätää lakeja kansan valitsemien, avoimesti ja kontrolloitavasti kokoontuvien elinten sijaan.

Figueiredo
. (PT) En voi tässä pakostakin lyhyessä äänestysselityksessä olla mainitsematta muutamia asioita, joiden takia äänestin tänään Tukholman huippukokouksen "ulkosuhteita" koskevaa päätöslauselmaesitystä vastaan.
Ensinnäkään Balkanin kohdalla en voi olla moittimatta sitä anteeksiantamattoman räikeää tapaa, jolla Yhdysvallat on puuttunut Jugoslavian liittotasavallan asioihin ja kiristänyt sitä. Samalla se on yrittänyt vapauttaa vastuusta NATOn ja kaikki valtiot, jotka osallistuivat Jugoslaviaa vastaan käytyyn sotaan, joka rikkoi suoraan Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjaa, jossa sivuutettiin turvallisuusneuvosto ja jossa käytettiin köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita, joiden kemiallisia ja radiologisia vaikutuksia väestöön ja ympäristöön on vielä vaikea arvioida.
Balkanin nykyisen tilanteen syyt ovat monimutkaisia ja syvällä olevia, mutta emme voi olla korostamatta Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin osuutta tapahtumien kulkuun. Ne ovat vaikuttaneet merkittävästi ja joskus ratkaisevastikin tämän prosessin jonka vaikutukset koko alueen tilanteeseen ovat vielä varsin epäselviä heikkenemiseen, minkä takia joidenkin poliittisten johtajien omaksumaa syyttelevää, valikoivaa ja mielivaltaista strategiaa ei voida sallia.
Toiseksi: mielestämme päätöslauselmassa käsitellään riittämättömästi Palestiinan erittäin huolestuttavaa tilannetta. Siinä ei tuomita selvästi eikä yksiselitteisesti Israelin osoittaman vihamielisyyden jyrkkää kasvua, Israelin armeijan pommituksia ja Palestiinan väestöön kohdistamaa sortoa, eikä myöskään palestiinalaisalueiden voimistunutta saartoa.
Kolmanneksi: pidämme erittäin huolestuttavana kritiikitöntä suhtautumista Euroopan unionin meneillään olevaan militarisoimiseen, jonka välineenä toimii yhteinen puolustuspolitiikka ikään kuin NATOn eurooppalaisena pilarina, sekä kansallista ohjuspuolustusjärjestelmää (NMD) koskevaan pohjoisamerikkalaiseen hankkeeseen, jonka toteutumisen myötä kilpavarustelu voisi alkaa uudelleen ja turvattomuus maailmassa lisääntyä.

Moreira da Silva
. (PT) Yhdysvaltojen äskettäin ilmoittama päätös hylätä Kioton pöytäkirja ei ole yllättävä, mutta se on äärimmäisen huolestuttava.
Se ei ole yllättävä, sillä vaikka Yhdysvallat allekirjoitti Kioton pöytäkirjan vuonna 1997, se on esittänyt vuodesta 1998 lähtien Yhdistyneiden Kansakuntien eri konferensseissa, joissa on pitänyt viimeistellä pöytäkirjan soveltamissäännöt, erilaisia tekosyitä neuvottelujen jumiuttamiseksi.
Se on huolestuttava, sillä kansallinen itsekkyys on vetänyt pisimmän korren. Ei voida hyväksyä, että samalla, kun ilmaston lämpenemistä koskevista ennusteista on tullut yhä dramaattisempia, suurin kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttaja on jättäytynyt ainoan noita vaikutuksia rajoittamaan tarkoitetun kansainvälisen välineen ulkopuolelle.
Niin huolestuttava kuin Yhdysvaltojen päätös onkin, emme kuitenkaan voi suhtautua empien tai epäröiden Kioton pöytäkirjan soveltamiseen, olipa Yhdysvallat sitten mukana tai ei. Ilmastonmuutosta on jarrutettava kiireesti, ja Kioton pöytäkirja eikä muunlainen sopimus on poliittisesti sopivin väline tuon tavoitteen saavuttamiseksi. Se, ettei Yhdysvallat osallistu pöytäkirjan soveltamiseen, tekee siitä vähemmän kattavan, mutta se ei tee sitä tarpeettomaksi. Se, ettei Yhdysvallat osallistu, tekee pöytäkirjan soveltamisesta hankalampaa muttei mahdotonta.
Yhdysvaltojen kanta ja Kioton pöytäkirjan soveltamissääntöjen hyväksymistä koskevan COP 6A -kokouksen lähestyminen pakottaa Euroopan unionin ponnistelemaan kaksin verroin ja ottamaan todellisen johtoaseman tässä poliittisessa kysymyksessä. Kansallisella tasolla sen on vastustettava kasvihuonekaasupäästöjen erittäin kielteistä kehityssuuntaa jäsenvaltioissa yleensä, ja ulkoisella tasolla sen on neuvoteltava pöytäkirjan soveltamissäännöistä valtioiden enemmistön kanssa, jotta pöytäkirja ratifioitaisiin ja pantaisiin täytäntöön vuoteen 2002 mennessä.
Euroopan unionin kuuluu kuitenkin myös taistella reilun kaupan sääntöjen soveltamisen puolesta, jotta Yhdysvallat ei saa laitonta taloudellista etua siksi, että se ei ratifioi pöytäkirjaa.
Tästä syystä Euroopan unionin on sen sijasta, että se vaatisi kuuroille korville kaikuvaa vuoropuhelua Yhdysvaltojen kanssa, pantava täytäntöön toimintasuunnitelma, joka mahdollistaa Kioton pöytäkirjan soveltamisen maailmanlaajuisesti eli valtioiden enemmistössä ja kiireellisesti vuoden 2002 loppuun mennessä. Toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa pitää saavuttaa seuraavat päämäärät, joille on asetettu aikataulut:
I) Kioton pöytäkirjan soveltamissäännöistä pitää neuvotella jo ennen COP 6A -kokousta Venäjän, Japanin, Australian, Kanadan sekä Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden kanssa sellaisen sopimuksen aikaansaamiseksi, että sen voi ratifioida yli 55 sopimuspuolta, jotka ovat vastuussa vähintään 55 prosentista päästöistä (vähimmäisraja Kioton pöytäkirjan voimaantulolle).
II) Euroopan unionin pitää ratifioida Kioton pöytäkirja vuoden 2001 loppuun mennessä.
III) Kansalliset suunnitelmat kasvihuonekaasujen vähentämiseksi pitää hyväksyä vuoden 2001 loppuun mennessä.
IV) Eurooppalaisen päästökauppajärjestelmän toteuttamista koskeva direktiivi pitää esittää vuoden 2001 loppuun mennessä.
V) Euroopan ilmastonmuutosohjelmassa on esitettävä raudanlujia direktiivejä, jotka koskevat politiikkoja ja toimia kasvihuonekaasujen vähentämiseksi teollisuus-, energia-, palvelu- ja maatalousaloilla sekä erityisesti liikennealalla, jolla päästöt kasvavat nopeimmin.
VI) Euroopan komission pitää laatia taloudellinen tutkimus niistä laittomista kilpailueduista, joita amerikkalaiset tuotteet, erityisesti energiatuotteet, saavat eurooppalaisiin tuotteisiin verrattuna siksi, että Euroopan unioni soveltaa Kioton pöytäkirjaa.
VII) Euroopan komission pitää laatia oikeudellinen tutkimus, jossa määritellään, miten kansainvälisissä elimissä, etenkin Maailman kauppajärjestössä ja transatlanttisen talouskumppanuuden piirissä, voidaan minimoida edellisessä kohdassa mainitut laittomat edut.

Puhemies
Hyvät kollegat, aamupäivän esityslista on nyt käsitelty.
(Istunto keskeytettiin klo 13.25 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

KESKUSTELU TÄRKEISTÄ, AJANKOHTAISISTA JA KIIREELLISISTÄ ASIOISTA
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista.

Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeustoiminta ja Kiinan kansantasavalta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
B5-0268/2001 Dupuis ja muut TDI-ryhmän puolesta;
B5-0269/2001 Frassoni ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0277/2001 Frahm ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0285/2001 McMillan-Scott PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0294/2001 Haarder ELDR-ryhmän puolesta
Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeustoimikunnasta ja Kiinan kansantasavallasta.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen hieman pettynyt: tervehdin komissiota, mutten tervehdi neuvostoa, jonka poissaoloa pahoittelen, sillä tämä Kiinan ihmisoikeuksia koskeva päätöslauselma on osoitettu ensisijaisesti sille.
Haluaisin sanoa neuvostolle - tai sille, joka välittää tiedot poissa olevalle neuvostolle - että Euroopan unionin poliittinen linja Kiinaa kohtaan on pahasti pielessä, jopa täydellinen fiasko. Tiedämme kaikki, että sosiaaliset ja poliittiset ristiriidat tuossa maassa ovat lisääntyneet. Ne saattavat pian räjähtää käsiin, ja voimme vain kuvitella, millaista tuhoa ristiriitojen räjähtäminen Kiinan kokoisessa maassa aiheuttaisi paitsi alueellisesti myös koko maailmassa.
Tehtävämme kansalaisten edustajina ja kansalaisina on saada Kiinan päättäjät - jotka ovat toki laillisia mutta eivät silti legitiimejä päättäjiä - ymmärtämään, että ainoastaan demokratia ja oikeusvaltio voivat taata vakaat olot paitsi itse Kiinassa myös koko Aasiassa.
Mielestäni tehtävämme on muistuttaa neuvostolle - ja komissiolle siltä osin kuin asia sille kuuluu - että oikea tapa johdattaa Kiinan viranomaiset noudattamaan demokratian ja oikeusvaltion perusperiaatetta on tämä Yhdysvaltojen esittämä päätöslauselma, josta ihmisoikeustoimikunnan on tarkoitus äänestää lähipäivinä Genevessä. Tehtävämme on muistuttaa neuvostolle, ettei Euroopan unioni voi enää ylläpitää tekopyhää asennetaan vaan että sen täytyy tukea ja puolustaa tätä päätöslauselmaa ja toimia aktiivisesti Geneven ihmisoikeustoimikunnassa päätöslauselman hyväksymisen puolesta.
Ottamatta kantaa Kiinan puolesta tai sitä vastaan toistan, että Kiina on keskeisen tärkeä maa, jonka ympäristössä esimerkiksi Indonesia, Filippiinit, Malesia ja monet muut maat ovat suurien vaikeuksien edessä ja jossa myös Vietnamissa ja Laosissa vallitsee yhä yksipuoluejärjestelmä. Kiina voi nousta keskeiseen asemaan, jos se siirtyy vihdoinkin oikeusvaltioon perustuvaan demokraattiseen järjestelmään.
Tämä meidän täytyy selittää Kiinan johtajille. Meillä on kaksi tavoitetta: varmistaa demokratia kiinalaisille, tiibetiläisille, uiguureille ja mongoleille sekä varmistaa vakaat olot koko Aasiassa.

Frassoni
Arvoisa puhemies, usein sanotaan, että Eurooppa ei kykene harjoittamaan ulkopolitiikkaa eikä esiintymään yhtenä rintamana kansainvälisellä näyttämöllä. Olen sitä mieltä, että jos Euroopan unionin jäsenvaltiot pitävät kiinni päätöksestä olla allekirjoittamatta Kiinan ihmisoikeuksia koskevaa päätöslauselmaa, tämä on vain yksi osoitus Euroopan kyvyttömyydestä. Mitään muuta syytä ei ole, ellei sitten tekopyhä ja saamaton asenne, koska näin ei saavuteta mitään sellaista, joka voisi oikeuttaa tälle kannalle asettumisen asiassa, jonka julkinen mielipide näin laajasti hyväksyy.
Niinpä päätöslauselmamme - joka ei ole ensimmäinen, ja pelkään, ettei se ole viimeinenkään - pyrkii saamaan neuvoston harkitsemaan päätöstään ja varmistamaan, että Kiina tällä kertaa saa ansionsa mukaan, ainakin sivistyneen maailman tuomion muodossa.

Van Orden
Arvoisa puhemies, Kiina on tällä hetkellä kovasti mielessämme amerikkalaiseen EP-3 -tiedustelukoneeseen liittyvän välikohtauksen takia. Kiinan viranomaisten pitäisi ratkaista tämä asia hyvin kiireellisesti, ennen kuin sen seuraukset karkaavat käsistä. Yhdysvaltojen hallitus on ilmaissut pahoittelunsa, joihin me yhdymme, erityisesti kiinalaisen hävittäjälentäjän menetyksen vuoksi, mutta asia täytyy nyt ratkaista vapauttamalla amerikkalainen miehistö ja mahdollistamalla amerikkalaiskoneen takaisinsaanti. Muussa tapauksessa asiasta tulee avoin haava, joka myrkyttää kansainväliset suhteet hyvin herkkänä ajankohtana.
Vaikuttaa, että Kiinan hallitus haluaa merkittävämmän aseman kansainvälisessä yhteisössä, erityisesti talouskehityksen yhteydessä, ja että se haluaa mahdollisuuden päästä WTO:n jäseneksi. Se ei kuitenkaan ole vielä tajunnut, kuinka tärkeää sen on muuttaa asennettaan muilla aloilla tai tunnustaa, että poliittinen yhteenotto täytyy korvata sovittelevammalla lähestymistavalla. Tämä ei koske vain kansainvälisiä suhteita vaan myös sisäpolitiikkaa.
Olemme saavuttaneet huomattavaa edistystä sitten, kun meidän ei tarvitse enää esittää päätöslauselmia Kiinan ihmisoikeusrikkomuksista, mutta edistystä ei ole vielä juurikaan tapahtunut, ja rikkomusten lista vain kasvaa. Falun Gong -liikettä tukahdutetaan väkivaltaisesti, ja noin 80 sen jäsenen on ilmoitettu kuolleen Kiinassa pidätettyinä viimeksi kuluneen puolentoista vuoden sisällä. Tiibetin buddhalaisten jatkuva pahoinpitely ja pelottelu muistuttaa pitkälti etnistä puhdistusta. Kiinan kaltainen suurvalta on varmasti riittävän vahva ja tulevaisuuteen suuntautunut maa, että se voi antaa kaikille alaisuudessaan eläville ihmisille todellisen vapauden. Kiinan täytyy osoittaa, että se tunnustaa kansalaistensa yksilöllisyyden ja harjoittaa hyvää hallintoa tarjoamalla oikeusvaltiona kaikille turvan. Pyydämme neuvostoa ja jäsenvaltioita kiinnittämään huomiota parlamentin päätöslauselmaan ja kannattamaan Genevessä kokoontuvassa YK:n ihmisoikeustoimikunnassa Yhdysvaltojen esittämää päätöslauselmaa, jossa pahoitellaan Kiinan ihmisoikeustilannetta.

Malmström
Arvoisa puhemies, katseemme kohdistuu parhaillaan Kiinaan siinä toivossa, että amerikkalaiseen lentokoneeseen liittyvä tapaus ratkaistaan ilman liikaa retoriikkaa ja poliittista pisteidenkeruuta. Tätä tapausta huomioon ottamattakin tihkuu Kiinasta tiheään tietoja. Miltei aina kyseessä on Kiinan omien kansalaisten oikeuksien loukkaus. Arvioijat eri puolilla maailmaa ovat yksimielisiä siitä, että Kiinan ihmisoikeustilanne huononee jatkuvasti. Kysymys on Tiibetin ja Sinkiangin tilanteesta, kidutuksen laajasta yleistymisestä tai demokratian puolestapuhujien, yhdistysaktivistien ja toisinajattelijoiden vainoamisesta. Kysymys on kuolemanrangaistuksen laajasta käytöstä ja sananvapauden rajoittamisesta Internetissä. Kysymys on myös Falun Gongin kannattajien pidätyksistä, kidutuksesta ja kiusaamisesta. Kiinan hallituksen tavoite eli tämän liikkeen murskaaminen jää saavuttamatta. Vainot on heti lopetettava ja vuoropuhelu aloitettava.
Parlamentti on yksimielinen Kiinan tilanteesta. Tiedän, että komissio jakaa tämän käsityksen, ja komission jäsen Chris Patten on tässä istuntosalissa useita kertoja puolustanut ihmisoikeuksia Kiinassa. Maailman runsasväkisin maa loukkaa järjestelmällisesti kansalaistensa oikeuksia. Eurooppa ei voi hiljaa sallia tämän tapahtuvan. Neuvoston antamat signaalit ovat kuitenkin ristiriitaisia ja hurskastelevia, ja ne heikentävät kansainvälistä kamppailua, jolla pyritään saamaan Kiinan hallitus muuttamaan politiikkaansa. Hajanaisuus ei hyödytä muita kuin Kiinan hallitusta Kiinan kansan kustannuksella. Siksi neuvoston täytyy ryhdistäytyä ja osoittaa, että kaikki puhe yhtenäisyydestä ei ole pelkkää puhetta vaan että se voidaan ilmaista myös teoin, ja sen pitää tukea Kiinan vastaista päätöslauselmaa Genevessä parin viikon kuluttua.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä olisi tahtonut neuvoston, siis jäsenvaltioiden yhdessä, antavan esityksensä YK:n ihmisoikeustoimikunnan 57. istunnossa. Olimme Euroopan parlamentissa pyytäneet tätä jo aikaisemmin. Toivomustamme ei noudatettu. Emme itse erityisemmin kannata yhteistä esitystä Yhdysvaltojen kanssa, vaan olisimme mieluummin halunneet Euroopan oman kannan. Äänestämme kylläkin päätöslauselman puolesta, koska loppujen lopuksi olemme kaikki tietysti samaa mieltä Kiinan ihmisoikeustilanteesta. Sen tähden olemme kyllä erittäin tyytyväisiä, että EU:n jäsenvaltiot ovat nyt päättäneet neuvostossa äänestää yhteisesti päätöslauselman puolesta, kun sellainen esitetään. Ilmeisesti neuvosto ei esitä sitä itse, mutta jos Yhdysvallat tekee päätöslauselmaesityksen, sitä kannatetaan. Tämä merkitsee edistystä verrattuna edelliseen vuoteen, jolloin jäsenvaltiot vielä olivat asiasta eri mieltä. Ehkäpä komission jäsen Lamy voisi antaa meille asiasta tiedon, vaikka hän ei voikaan puhua neuvoston nimissä.
Jännittävä asia sekä Euroopan että Kiinan kannalta on tietysti talousmarkkinoidemme voimakkuus. Nämä markkinat lähtökohtanamme tahdomme kelvollista ihmisoikeuspolitiikkaa. Ulko- ja talouspolitiikka on sovitettava yhteen, ja tämä pätee myös Kiinaan, vaikkakin kokonaan toisella tavalla. Kiina sallii taloudelliselle toiminnalle erittäin paljon liikkumatilaa. Samanaikaisesti maa on politiikassaan tavattoman tiukka ja diktatorinen. Tämä aiheuttaa luonnollisesti suurta jännitystä erityisesti ihmisoikeuksien alalla. Kansainvälisiä sopimuksia allekirjoitetaan, ja niitä on sitten vaikea panna täytäntöön, joten ne taas kumotaan. Kaikenlaisten yhtenäistävien voimien edistäminen Kiinassa olisi erittäin suotavaa. Mikä tahansa tämänsuuntainen kumppanuus Kiinan kanssa, johon meillä eurooppalaisina on mahdollisuus, on erittäin toivottava asia. Samalla meidän on puhuttava jatkuvasti selvää kieltä ihmisoikeuksista ja tuomittava silloin, kun tuomiot ovat paikallaan. Siksi tämä päätöslauselma on asianmukainen.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, ymmärrän kyllä, että tätä aihetta koskevat kysymykset ovat enemmän neuvoston kuin komission alaa ja että olemme näin ollen vain kehno korvike. Komissio kuitenkin tarkastelee ja pohtii tätä ongelmaa, ja jaamme monet äsken esitetyistä huolenaiheista. Kantamme on pääpiirteissään seuraavanlainen.
Kiinalaisten enemmistön elinolot ovat parantuneet 20 viime vuoden aikana, kun talousuudistus ja kaupan vapauttaminen ovat antaneet kansalaisille tietyn määrän vapautta taloudellisella ja yhteiskunnallisella alalla.
Valitettavasti - ja sanon todellakin: valitettavasti - sama ei koske kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia, eikä ihmisoikeustilanne vastaa vielä läheskään niitä sitoumuksia, jotka Kiina on tehnyt kansainvälisellä tasolla.
Kuten tiedätte, aloitimme vuonna 1996 Kiinan kanssa kahdenvälisen vuoropuhelun, joka on otollinen ympäristö rehellisille keskusteluille, minkä voin vakuuttaa teille osallistuttuani Ranskan puheenjohtajakaudella viimeisimpään Kiinan ja Euroopan unionin väliseen huippukokoukseen.
Joitakin myönteisiä merkkejä on saatu, kuten YK:n taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan yleissopimuksen ratifiointi 28. helmikuuta ja Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun kanssa viime marraskuussa allekirjoitettu yhteisymmärryspöytäkirja, joka toivottavasti pannaan nyt täytäntöön. On kuitenkin selvä, että haluamme nähdä konkreettisempia tuloksia paikan päällä.
Suurimmat huolenaiheemme ovat samat kuin teidän, nimittäin poliittisten toisinajattelijoiden vainoaminen, uskonnonvapauden rajoittaminen, kuolemanrangaistuksen soveltaminen, YK:n sopimusten ratifiointi ja täytäntöönpano erityisesti kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien osalta, etnisten vähemmistöjen kohtelu, mielivaltaiset pidätykset ja niin edelleen.
Yhdistyneiden Kansakuntien osalta päätimme tänä vuonna 19. maaliskuuta kokoontuneessa yleisten asioiden neuvostossa tukea Kiinaa koskevaa päätöslauselmaa, jota Yhdysvallat esitti Geneven ihmisoikeustoimikunnalle, kunhan tästä päätöslauselmasta äänestetään.
Olemme lisäksi sopineet, että kaikki ihmisoikeustoimikunnan eurooppalaiset jäsenet äänestävät kaikkia mahdollisia toiminnasta pidättäytymistä koskevia ehdotuksia vastaan ja että ne pyrkivät saamaan muut jäsenet tekemään samoin. Mielestämme koko toiminnasta pidättäytymisen käsite on täysin ristiriidassa sen vuoropuheluhengen kanssa, jota olemme pyrkineet luomaan. Toistimme Genevessä 29. maaliskuuta, että suhtaudumme vakavasti ihmisoikeusloukkauksiin riippumatta siitä, missä päin maailmaa ne tapahtuvat.
Kysymykseen päätöslauselman yhteisestä tukemisesta voin sanoa, että mielestämme EU:n ja Kiinan välinen vuoropuhelu ihmisoikeuksista on erityinen keskusteluväylä, jonka kautta voidaan toimia tilanteen parantamiseksi meitä huolestuttavilla aloilla. Tämä on kanta, jonka neuvosto päätti, koska uskomme, että sillä voi olla myönteisiä vaikutuksia.
Tämänvuotinen päätös - eli sellaisen päätöslauselmaesityksen tukeminen, jota emme ole esittäneet - ei tarkoita, että sulkisimme pois mahdollisuuden palata tulevaisuudessa tähän mekanismiin. Vuoropuhelu ei nimittäin ole hyvä vaihtoehto, ellei se johda edistykseen paikan päällä. Tämä hyväksyttiin niin tammikuussa käydyissä keskusteluissa EU:n ja Kiinan välisestä vuoropuhelusta kuin myös 19. maaliskuuta kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston päätelmissä. Tuemme siis tätä päätöslauselmaa, jos siitä äänestetään. Emme ole esittäneet sitä, sillä uskomme suoran vuoropuhelun mahdollisuuksiin.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.30.

Kioton konferenssissa asetettujen tavoitteiden noudattaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
B5-0267/2001 Roth-Behrendt PSE-ryhmän puolesta;
B5-0270/2001 Hautala ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0278/2001 Wurtz ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0287/2001 Moreira Da Silva ja muut PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0291/2001 Muscardini UEN-ryhmän puolesta;
B5-0295/2001 Davies ja muut ELDR-ryhmän puolesta
Kioton konferenssissa asetettujen tavoitteiden noudattamisesta.

Myller
Arvoisa puhemies, kieltäytymällä panemasta Kioton ilmastonmuutossopimusta täytäntöön Yhdysvaltain presidentti hyökkää suoraan paitsi Yhdysvaltain ulkopuolisia kansalaisia myös omia kansalaisiaan vastaan. Bushin päätös vetäytyä Kioton sopimuksesta on osoitus suuresta vastuuttomuudesta ihmiskunnan tulevaisuutta kohtaan.
Sosiaalidemokraatit haluavat painottaa myös voimakkaasti sitä, että hänen asenteensa on ennen kaikkea vastuuton kehitysmaita kohtaan. Yhdysvaltain omat hiilidioksidipäästöt vastaavat noin neljännestä maapallon tämänhetkisistä hiilidioksidipäästöistä. Yhdysvallat tuottaa hiilidioksidia henkeä kohden yli kymmenen kertaa sen määrän, joka tasaisesti kaikille laskettuna olisi kestävän kehityksen mukaista.
Yhdysvaltain presidentin yksipuoliset päätökset eivät ole omiaan edistämään vuoropuhelua Atlantin molemmin puolin. Jotta vielä suuremmilta vastakkainasetteluilta vältyttäisiin, Bushin on peräännyttävä päätöksestään ja aloitettava aktiivinen vuoropuhelu EU:n ja muiden ilmastosopimuksen osapuolten kanssa sen varmistamiseksi, että ryhdymme yhdessä riittäviin toimiin ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Kuitenkin Euroopan unionin on kaikissa tilanteissa pidettävä kiinni velvoitteistaan. Euroopassa ja oletettavasti Yhdysvalloissakin on jo tänä päivänä kaikki tekniset valmiudet siihen, että teollisuuden päästöjä voidaan vähentää vuoteen 2010 mennessä kolmanneksella vuoden 1990 tasosta. Nyt suuria ja entistä suurempia ponnistuksia onkin kohdistettava energiantuotannon ja liikenteen sektoreille. Myöskään taloudelliset perustelut eivät oikeuta luopumasta Kioton tavoitteista ja velvoitteista. Kestävä kehitys ei uhkaa taloudellista hyvinvointia, vaan päinvastoin edistää luonnonvarojen järkevää käyttöä ja varmistaa hyvinvoinnin ja työpaikat myös tuleville sukupolville.
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraatit Euroopan parlamentissa haluavat voimakkaasti vedota sen puolesta, että toimet ilmastonmuutoksen torjumiseksi vastaan voimistuvat ja että niitä ei suinkaan heikennetä ja jotta Göteborgin huippukokous tulee antamaan selkeän viestin eurooppalaisten tahdosta.

De Roo
Arvoisa puhemies, on häpeällistä, että presidentti Bush boikotoi Kioton pöytäkirjaa. Isot amerikkalaiset öljy-yhtiöt, kuten Exxon, Texaco ja Chevron, auttoivat Bushin satulaan. Niiden vaikutus boikottiin on ilmeinen. Presidentti Bush ei ole ainoastaan tyhmä vaan erittäin tyhmä.
EU:n on vastattava tähän ratifioimalla Kioton pöytäkirja ennen kesää 2002. Yli 20 maata on sen jo tehnyt. EU voi ja sen täytyy ratifioida Kioton pöytäkirja yhdessä itäeurooppalaisten kumppaniemme, Venäjän, Japanin ja Brasilian kaltaisten maiden kanssa. Näiden 55 maan osuus kaikista päästöistä on 55 prosenttia. Kioton pöytäkirja saa lainvoiman ilman Yhdysvaltojakin.
Neuvotteluja on käyty maailmanlaajuisesti melkein kymmenen vuoden ajan. On tullut toiminnan ja tekojen aika. Euroopan on ryhdyttävä edelläkävijäksi energiansäästössä ja uusiutuvan energian käytössä. Uudet tekniikat, kuten tuulen, biomassan ja aurinkoenergian hyväksikäyttö, tuovat Euroopalle myös taloudellisia etuja. Tuulimyllyt ovat Tanskan toiseksi tärkein vientituote.
Euroopan toimenpiteet saavat kehitysmaat vakuuttuneiksi siitä, että niidenkin on vähitellen aika hyväksyä ilmastotavoitteet. Samat kehitysmaat ilmoittivat selvästi jo Haagin epäonnistuneessa ilmastokokouksessa, etteivät ne halua ydinenergiaa, vaikka ne saisivatkin avustuksia. Euroopan ja Amerikan kansalaiset voivat tehdä lopun Bushin Kioto-boikotista boikotoimalla Exxonin, Texacon ja Chevronin bensiiniä.
Komission jäsen Wallströmin ja troikan poliittisilla vetoomuksilla ei ole ollut tehoa. Kollegojemme enemmistö kieltäytyy periaatteessa allekirjoittamasta tällaista boikottia. Mutta Ruotsin ja Alankomaiden parlamenttien jäsenet kehottivat jo aikoinaan boikotoimaan Etelä-Afrikan apartheid-hallintoa. Kansalaiset, näyttäkää, että olette vihoissanne, ja boikotoikaa Bushia. Boikotoikaa Exxonia, Texacoa ja Chevronia. Yhdysvalloissa voimassa oleva kuolemanrangaistus on eettiseltä kannalta väärä asia, mutta loppujen lopuksi se on Amerikan kansan asia. Sitä, että Bush on toteuttamassa koko maailman ilmaston kuolemaa, emme kuitenkaan voi suvaita.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, jäsen Myller toimii ympäristöasioiden valiokunnan esittelijänä käsiteltäessä Euroopan unionin 6. ympäristöohjelmaa eli 10 seuraavan vuoden ympäristöstrategiaa. Yksi tämän keskustelun tavoitteista on Kioton päätösten noudattaminen, mitä pidämme Euroopan unionin kannalta ehdottomana tavoitteena.
Euroopan unioni näytti mallia, kun se vaati Kiotossa lisää vähennyksiä. On totta, että Kioton jälkeen käytyjen keskustelujen ja väittelyjen myötä vähennykset jäivät pienemmiksi kuin me kaikki luulimme, sillä Euroopan ympäristökeskushan esitti, että vuoden 1990 tasosta lasketun kahdeksan prosentin sijasta vähennysten olisi oltava 30 prosenttia, jos haluamme jatkaa toimia asianmukaisesti.
Tästä syystä kannatan vihreiden ryhmän kollegojemme esittämiä tarkistuksia, joiden mukaan meidän on sanottava Yhdysvalloille, että on moraalitonta, ettei se noudata Kioton pöytäkirjaa ja etenkin että se tukeutuu kehitysmaihin ja sanoo niille, että vain niiden on vähennettävä päästöjä. Tämä on moraalitonta, ja se on tuotava täällä kuuluvasti julki, koska Euroopassa keskimääräiset hiilidioksidipäästöt henkeä kohden ovat 10 tonnia vuodessa, mutta Yhdysvalloissa keskimääräiset päästöt ovat henkeä kohden 24 tonnia ja kehitysmaissa päästöt ovat selvästi keskiarvon alapuolella.
Meidän on käytettävä tätä perustetta Yhdysvaltojen kanssa ylläpitämissämme transatlanttisissa suhteissa. Meidän on toimittava yksipuolisesti, emmekä saa tukeutua ainoastaan siihen, että yritysten kilpailukyvystä on huolehdittava, vaan siihen, että talouden näkökulmasta kaikkein järkevintä on tukea Kioton pöytäkirjaa ja ryhtyä selkeisiin käytännön toimiin, joilla pyritään toteuttamaan ja ratifioimaan Kioton pöytäkirja.
Mielestäni me Euroopassa voimme taas näyttää mallia, jos kaikki Euroopan maat ratifioivat pöytäkirjan, ryhtyvät toimiin yksipuolisesti ja velvoittavat transatlanttisten suhteiden puitteissa Yhdysvallat lopettamaan näin moraalittoman toiminnan.

Doyle
Arvoisa puhemies, ihmiset ovat olleet järkyttyneitä ja pettyneitä presidentti Bushin hiljattain antamasta ilmoituksesta, ettei Yhdysvallat osallistu ponnisteluihin hiilipäästöjen vähentämiseksi, jolla pyritään torjumaan ilmaston lämpenemisen todellista uhkaa. Yhdysvallat, jossa asuu 5 prosenttia maailman väestöstä, tuottaa 25 prosenttia maailman kasvihuonekaasuista. Se, että presidentti Bush sanoi tällä viikolla EU:n valtuuskunnalle Washingtonissa, että hän tunnustaa sekä ongelman että tarpeen löytää siihen ratkaisu, on tyhjää puhetta, kun Yhdysvallat irtisanoutuu ainoasta esitetystä ratkaisusta, joka ei sekään ole kuin osittainen ratkaisu.
Kioto on vasta lähtökohta tiellä eteenpäin. Mitä presidentti Bush pelkää? Monet Kioton pöytäkirjan allekirjoittajat - kotimaani mukaan luettuna - eivät ole onnistuneet saavuttamaan sovittuja tavoitteita, mutta meidän täytyy jatkaa yrittämistä, meidän täytyy jatkaa puhumista - seuraavan kerran Bonnissa kesäkuussa tai heinäkuussa - ja pyrkiä saavuttamaan asetetut tavoitteet lyhyen aikavälin vaikeuksista huolimatta.
Pitkän aikavälin seurauksia on paljon vaikeampi ratkaista. Kyse ei ole joko ympäristöstä tai työllisyydestä. Taloudellisen kilpailukyvyn edistäminen ja suojeleminen liittyy erottamattomasti ympäristönsuojeluun. Hyvin hoidettu ympäristö on itsessään vaurauden lähde maanviljelyn, matkailun ja assimilaatiotehon ylläpidon kautta.
Ympäristönsuojelu on siten valistunutta oman edun tavoittelua, joka tukee Euroopan, Yhdysvaltojen ja koko maailman tulevaa taloudellista hyvinvointia ja kilpailukykyä. Tällä tavoin katsottuna ympäristönsuojelusta tulee osa myönteistä sykliä, jossa korkealaatuista ympäristöä tukee vauraus, jota puolestaan tukee kilpailu, joka taas vaatii korkealaatuista ympäristöä. Ympäristöä koskevia oppeja täytyy toki jatkuvasti tarkastella ja arvioida uudelleen, jotta varmistetaan, että vaadittu suojelu on suhteutettua ja tehokasta.
Kioto edellyttää meiltä kaikilta juuri tätä: suhteutettua ja tehokasta vastausta ilmastonmuutoksen maailmanlaajuiseen uhkaan. Kehittyneillä mailla ja yhteisöillä on erityinen vastuu. Tarvitaan paljon ymmärtämystä, suvaitsevaisuutta ja myötätuntoa, kun teollisuusmaiden ympäristönormeja ehdotetaan sovellettaviksi voimakkaasti kasvavien talouksien talouteen ja ympäristöön. Meidän täytyy tunnustaa luonnon järjestelmien joustavuus ja niiden kyky palautua aina, kun jokin taloudellisen vakauden taso on saavutettu. Tämä malli on toistunut suurimmassa osassa kehittyneitä maita. Tuottavuus ja kannattavuus ovat tärkeitä ennakkoehtoja ympäristön suojelulle ja parantamiselle. Myönnän, että tarvitaan kestävää taloudellista kilpailukykyä tarjoamaan korkealaatuisen ympäristön tarvitsemat resurssit.
Presidentti Bush, näiden kahden tavoitteen välillä ei tarvitse olla mitään ristiriitaa. Kyse ei ole joko työpaikoista tai ympäristöstä. Pyydän teitä palaamaan Kioton prosessiin, älkää pantatko lastemme perintöä. Ympäristön saastuminen ja ilmastonmuutos eivät kunnioita maiden rajoja.

Segni
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa ennen kaikkea ilmaistakseni yhtyväni täysin eri ryhmien esittämään päätöslauselmaan ja Euroopan parlamentin ja koko Euroopan unionin taisteluun, ja toivon niiden taistelevan päättäväisesti ja määrätietoisesti tämän ongelman parissa.
Eurooppalaisista ja kaikista niistä, jotka ovat vilpittömästi Yhdysvaltojen ystäviä, on erittäin valitettavaa nähdä suuren maan, jonka tulisi toimia suunnannäyttäjänä paitsi taloudellisessa kehityksessä myös inhimillisen sivistyksen kaikilla aloilla, hylkäävän yhden perusperiaatteistaan: ympäristön ja terveyden suojelun ja sen maailman varjelemisen, jonka jätämme huomenna lapsillemme ja perillisillemme.
Ongelmana ei nyt kuitenkaan ole vain päättää kannasta, jonka takana valtaosa näistä elimistä näyttää olevan, vaan se, miten sitä voidaan viedä eteenpäin. Meidän onkin pohdittava, riittääkö poliittinen kanta, jollaisen nyt aiomme esittää, kanta, jolla vaikutetaan yleiseen mielipiteeseen, vai tarvitaanko konkreettisempia toimia. Tässä tulemme ongelmaan, jonka jo nyt esitämme komissiolle ja toimivaltaisille elimille. Ensimmäinen signaali on toki jo annettu: Kioton pöytäkirja kuitenkin ratifioidaan ja otetaan kaikki asiaankuuluva vastuu maailman edessä. Mutta riittääkö tämä kaikki ymmärtämään, että ilman Yhdysvaltojen yhteistyötä maailmanlaajuinen taistelu on vaikeaa? Siksi esitän nyt kysymyksen, ongelman. Aikooko Euroopan unioni todella viedä tämän asian määrätietoisesti loppuun asti, vai käykö niin kuin valitettavasti joskus on käynyt - esimerkiksi sellaisissa kysymyksissä kuin kuolemanrangaistus - että se käy jaloa taistoa muttei kuitenkaan ratkaisevalla hetkellä saavuta keskeisiä tavoitteita? Arvoisa puhemies, tämä on se ongelma, jonka tänään haluamme esittää komission asiasta vastaaville henkilöille.

Paulsen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka emme maalailisi esiin meneillään olevan ilmastonmuutoksen pahimpia vaihtoehtoja, kaikkein köyhimpien maiden väestö kärsii siitä kuitenkin eniten. Siksi on erittäin merkittävää, että valtio, joka vastaa runsaasta neljäsosasta maailman kaikista hiilidioksidipäästöistä, ei ota osaa niiden vähentämiseen. Se on kauheaa, ja se on suuri pettymys mutta tuskin yllätys. Oli tuskin sattumaa, ettei presidentti Clinton vienyt Kioton pöytäkirjaa Yhdysvaltain senaatin vahvistettavaksi.
Kerta toisensa jälkeen, viimeksi viime vuonna Haagin ilmastokonferenssissa, USA on osoittanut haluttomuutensa keskustella amerikkalaisesta elämäntavasta. Nyt presidentti Bush on sanonut salat julki ja avoimesti ilmoittanut, ettei maalla ole aikomusta osallistua Kioton prosessiin, koska "sopimuksen ulkopuolelle jää 80 prosenttia maailmasta ja se vahingoittaisi vakavasti Yhdysvaltain taloutta". On syvästi järkyttävää nähdä, miten maailman suurin demokratia tieten tahtoen uhraa maapallon väestön enemmistön pitkän aikavälin edut oman ahneutensa alttarille.

Coelho
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea kollegaamme Jorge Moreira da Silvaa, joka johti Haagin ilmastonmuutoskonferenssiin osallistunutta valtuuskuntaa ja paneutui kovasti päätöslauselman tiimoilta onneksi syntyneeseen sopimukseen. Sanon lyhyesti neljä asiaa. Ensiksi: paheksun vakaasti presidentti Bushin valitettavaa ja moitittavaa yksipuolista päätöstä hylätä Kioton pöytäkirja. Toiseksi: vaikka se on huolestuttavaa, se ei ole yllättävää; Euroopan unionin olisi pitänyt jo kauan sitten varustautua vaihtoehtoisin strategioin. Kolmanneksi: emme voi suhtautua empien tai epäröiden Kioton pöytäkirjan soveltamiseen, olipa Yhdysvallat sitten mukana tai ei. Neljänneksi ja viimeiseksi: Euroopan unionin on ponnisteltava kaksin verroin ja otettava todellinen johtoasema kansallisella tasolla taistelemalla suurimmassa osassa 15 jäsenvaltiota todettua päästöjen lisääntymistä vastaan ja myös ulkoisella tasolla varmistamalla, että suurin osa valtioista ratifioi Kioton pöytäkirjan, jotta se voi tulla voimaan ennen vuotta 2002.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, aina siitä saakka, kun Bushin hallitus astui virkaansa, maailmaa on hätkähdyttänyt hänen umpivanhoillinen politiikkansa. Hänen ensimmäistä tekoaan eli kehitysmaille syntyvyyden säännöstelyä varten jaettavan avun lakkauttamista seurasi pian Amerikassa sosiaaliturvan sälyttäminen kirkoille. Amerikassa ei saa ruokaa, ellei osallistu rukoilemiseen.
Lisäksi havaitsemme, että Amerikka vetäytyy eroon Lähi-idän rauhanprosessista. Tämä on kirjaimellisesti hengenvaarallinen käänne. Ja nyt, kaiken kukkuraksi, on Kioto. Bush kuvittelee voivansa sallia itselleen, ettei hänen tarvitse noudattaa maailmanlaajuisia sopimuksia hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä. Yhdysvaltain öljyteollisuuden edut painavat tässä siis nähtävästi enemmän kuin ympäristön edut. Kaikki peräytymisliikkeet vaikuttavat vieraannuttavasti edistysmielisiin eurooppalaisiin ja ihmisiin ympäri maailman. Siksi ryhmämme mielestä on hyvin tärkeää, että kaikki unionin toimielimet ja myös unionin jäsenvaltiot ottavat näihin tapahtumiin voimakkaasti kantaa.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka olikin valitettavaa todeta Haagissa, että maailman ilmaston lämpenemisestä tehdyn yleissopimuksen allekirjoittaneet valtiot ovat epäonnistuneet Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanossa, voimme olla tyytyväisiä terveisiin poliittisiin reaktioihin, jotka tuomitsevat presidentti Bushin häpeällisen provokaation, kun hän yrittäessään tuhota sitoutumisen kasvihuonekaasupäästöjen torjuntaan palkitsi vaalikampanjansa rahoittaneen Amerikan öljyteollisuuden eturyhmän.
Arvoisa komission jäsen, meidän täytyy pelastaa Kioton pöytäkirja. Maapallon eloonjääminen on sen varassa. Siksi meidän täytyy näyttää esimerkkiä. Euroopan unionin täytyy allekirjoittaa Kioton pöytäkirja Yhdysvaltojen kanssa tai ilman sitä. Meidän täytyy näyttää ja todistaa koko maailmalle, että maapallon nykyisen saastumisen yhtenä syyllisenä sitoudumme toden teolla ja konkreettisesti kasvihuonekaasupäästöjen torjuntaan.
Yleinen mielipide tukee meitä siinä. Meidän täytyy saada yhdysvaltalaiset vakuuttumaan siitä, että heidän presidenttinsä tekee historiallisen virheen.

Ainardi
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen yksipuolisen päätöksen takia haluaisin palauttaa mieliin hallitusten välisen ilmastonmuutospaneelin johtopäätökset, joiden mukaan lämpötila voi kohota 1,4-5,8 astetta vuoteen 2100 mennessä, jos nykyistä kehitystä ei jarruteta. Tällä olisi tuhoisat seuraukset maapallolle: merenpinta nousisi, kuivuus voimistuisi, tulvista tulisi armottomampia, saaria, rannikkoseutuja ja jokien suistomaita häviäisi, nälänhätä ja epidemiat leviäisivät, ja lajeja katoaisi, ja kaikki tämä koettelisi ensisijaisesti köyhimpiä väestöjä. Tämä katastrofaalinen tulevaisuudennäkymä voidaan kuitenkin välttää.
Siksi parlamentin täytyy ehdottomasti ottaa kantaa asiaan ja ilmaista päättäväisesti syvä paheksuntansa Yhdysvaltojen presidentti Bushin päätöksestä torjua Kioton pöytäkirja. Samaan aikaan, kun kansalaiset ovat syystäkin huolissaan ennustetusta ilmastonmuutoksesta, jonka seuraukset olisivat tuhoisat, Yhdysvallat - maailman suurin energiankuluttaja - tekee täysin edesvastuuttoman ja vaarallisen päätöksen.
Kaiken lisäksi - kuten kollegani varmasti tietävät - se menee kannassaan niin pitkälle, että se sallii öljynporauksen luonnonsuojelualueella Alaskassa. Tämä monikansallisia yhtiöitä mielistelevä asenne on todellisuudessa halveksuntaa ihmisiä ja luontoa kohtaan. Kaikkien valtioiden täytyy kantaa vastuunsa. Olen tyytyväinen Euroopan unionin, joidenkin suurvaltojen ja jäsenvaltioiden esittämiin vastalauseisiin. Yhdysvaltoja, joka allekirjoitti Kioton pöytäkirjan vuonna 1998, täytyy moittia painokkaasti.
Meidän täytyy torjua kaikenlainen Kioton sitoumusten kyseenalaistaminen sekä ratifioida pöytäkirja ja panna se täytäntöön, vaikka Yhdysvallat ei sitä tekisikään. Arvoisa komission jäsen, tiedämme jo kokemuksesta, että pelkät vastalauseet eivät riitä, joten painostuksen tehostamiseksi olisi hyvä sisällyttää ympäristölausekkeita kansainvälisiin kauppaneuvotteluihin. Maapallon ja lastemme tulevaisuus on vaakalaudalla. Kyse ei ole ristiriidasta työllisyyden ja ympäristön välillä. Kyse on ristiriidasta rahan vallan sekä inhimillisen ja kestävän kehityksen välillä, joka on kuitenkin Euroopan unionin itselleen asettama välttämätön tavoite.

Kronberger
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen presidentin aiheuttama järkytys on tietysti syvä. Pahinta olisi, jos nyt asettaisimme omatkin päämäärämme Euroopassa kyseenalaisiksi. Meidän pitää toimia juuri päinvastoin! Saanen muistuttaa, että meillä on paljon asiakirjoja, kuten uusiutuvia energialähteitä käsittelevä valkoinen kirja, ja paljon direktiivejä, joita emme pane täysimääräisesti täytäntöön. Mitä uskottavampia me itse olemme, sitä vahvempia ovat myös perustelumme Yhdysvaltoja vastaan.
Sen lisäksi meidän on yritettävä vakuuttaa Yhdysvaltojen hallituksen ohitse Yhdysvaltojen älymystö saasteiden vähentämisen eduista. Ennen kaikkea ekologiset edut ovat valaisevia. Mutta myös taloudelliset edut ovat suunnattomat, ja sosiaalisiakin etuja on. Jos saamme aikaan tämänkaltaista kommunikaatiota, meillä on tilaisuus todistaa, että myös talouden tulevaisuus on ekologisten päämäärien toteuttamisessa.

Wijkman
Arvoisa puhemies, presidentti Bushin päätös on syvästi traaginen. Yli kymmenen vuoden ajan on käyty neuvotteluja toimista ilmaston suojelemiseksi. USA on osallistunut niihin koko ajan ja ajoittain pakottanut toiset kompromisseihin, ei vähiten meitä eurooppalaisia. Kun se nyt hyppää pois, se ikään kuin heittää kymmenen vuoden neuvottelut ulos ikkunasta. Se vaarantaa koko kansainvälisen ympäristöalan neuvottelujärjestelmän. Bush esittää, että USA:n talous kärsisi vahinkoa. Samalla tiedämme, että USA:ssa kulutetaan tuotantoyksikköä kohden kaksi kertaa enemmän energiaa kuin EU:ssa keskimäärin. Energiansäästön potentiaali on USA:ssa valtava.
Nämä tapahtumat ovat erittäin traagisia. USA:n toiminta merkitsee, että meillä eurooppalaisilla on erityisen raskas vastuu johtoaseman ottamisesta ilmastotyössä, sillä työn on jatkuttava, USA:n kanssa tai ilman sitä. Sitten voimme vain toivoa, että USA:n poliittinen johto tulee järkiinsä. USA:n myönteinen mukanaolo on nimittäin pitkällä aikavälillä aivan välttämätöntä, jotta voisimme vakauttaa ilmaston. Siksi, arvoisa puhemies, emme voi pitäytyä vain USA:n kritisoimiseen ja tuomitsemiseen, koska samalla tarvitsemme vuoropuhelua saadaksemme aikaa myöten muutoksen Bushin päätökseen.

McKenna
Arvoisa puhemies, on aivan sietämätöntä, että suurvallan johtaja suhtautuu näin edesvastuuttomasti ympäristöön ja tulevaisuuteen. Olen täysin valmis tukemaan kaikkia aloitteita Yhdysvaltojen öljy-yhtiöiden boikotoimiseksi koko Euroopassa. Ainoa tapa vaikuttaa Yhdysvaltoihin on uhkailu. Presidentti Bush ajaa selvästi vain Yhdysvaltojen teollisuuden etuja. Hän ei välitä maapallosta sen enempää kuin meidän ja lastemme tulevaisuudesta. Kun otetaan huomioon, että Yhdysvallat on maailman suurin energiankuluttaja, on aivan sietämätöntä, että se valitsee täysin edesvastuuttoman lähestymistavan. Presidentti Bush ei ole mikään suurvallan johtaja, hän on todellisuudessa esihistoriallinen hirviö, sillä hän ei ymmärrä, mitä maailmassa tapahtuu. Jos hän ei ymmärrä, olemme pahassa pulassa, sillä Yhdysvallat on maailman voimakkain suurvalta, ja jos sen asenne on näin edesvastuuton, mitä muulle maailmalle tapahtuu? Tällainen on aivan sietämätöntä. Hänen sietää hävetä, ja säälin amerikkalaisia.

Cauquil
Yhdysvaltojen presidentin päätös torjua jopa Kioton pöytäkirjan vaatimattomimmat sitoumukset kuuden kasvihuonekaasun päästöistä ilmakehään on selvästikin täysin edesvastuuton ympäristön ja ihmiskunnan etujen kannalta. Sanallinen kiista aiheesta Yhdysvaltojen ja muiden teollisuusvaltojen välillä on kuitenkin tekopyhä. Amerikkalaisten päättäjien käytös on vain peili, josta heijastuu koko sen yhteiskuntaluokan käytös, joka monopolisoi maailman tuotantovälineet Yhdysvalloissa, Euroopassa ja muualla. Presidentti Bush toimii amerikkalaisten öljy- ja hiilikartellien alhaisten tekojen toteuttajana. Hän soveltaa käytännössä hyödyn tavoitteluun perustuvan talousjärjestelmän logiikkaa.
Mutta onnistuivatko Euroopan hallitukset, jotka tässä yhteydessä esiintyvät ympäristön suojelijoina, estämään Erikan suuronnettomuuden? Ovatko ne onnistuneet estämään lukuisien jokien muuttumisen likaviemäreiksi? Ovatko ne onnistuneet kieltämään omia kartellejaan tyhjentämästä jätteitään köyhiin valtioihin? Onnistuivatko ne estämään Seveson dioksiinionnettomuuden? Pystyvätkö ne edes pakottamaan teollisuusyrityksensä kunnioittamaan omien työntekijöidensä työympäristöä ja terveyttä? Yhdysvaltojen hallituksen tavoin ne keskittyvät luomaan sellaiset poliittiset olot, joiden turvin suuryritykset voivat maksimoida voittonsa, eivätkä näiden yritysten hillitsemiseen, vaikka yhteinen etu vaatisi sitä.
Samalla, kun ryhmämme tuomitsee Yhdysvaltojen hallituksen, tuomitsemme kaikkien teollisuusvaltojen hallitukset ja sen lisäksi nykyisen talousjärjestelmän, jossa voitto on kaikki kaikessa, eikä ihmisellä ole mitään arvoa.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio on luonnollisesti parlamentin tavoin äärimmäisen pettynyt Yhdysvaltojen ilmoitukseen torjua Kioton pöytäkirja.
Kuten tiedätte, olemme tuominneet tuon päätöksen. Komission puheenjohtaja Prodi ja neuvoston puheenjohtaja Persson kirjoittivat 14. maaliskuuta kirjeen presidentti Bushille ilmaistakseen paheksuntamme. Komission jäsen Wallström ja kollegamme neuvostossa ovat viettäneet osan tästä viikosta Yhdysvalloissa ja tavanneet maan toimivaltaiset hallintoviranomaiset, ympäristönsuojeluviraston johtajan Christine Todd Whitmanin ja varaulkoministeri Richard Armitagen.
Emme tyydy vain tähän yhteydenpitoon, vaan olemme päättäneet, että tämä troikka tapaa myös Kanadan edustajat ja aloittaa lähiviikkoina neuvottelut Venäjän, Iranin, Kiinan ja Japanin kanssa. Olemme siis päättäneet tehdä kaiken voitavamme varmistaaksemme Kioton prosessin etenemisen.
Yhdysvaltojen hallinto on kuitenkin vahvistanut pöytäkirjan hylkäämisen - eli se kieltäytyy ratifioimasta sitä - eikä se ole antanut mitään tietoa ilmastonmuutoksen alalla toteutettujen politiikkojen uudelleentarkastelusta - josta ilmoitettiin hiljattain - sen enempää kuin päivämäärästä, jolloin tuo tieto julkistetaan. Yhdysvalloissa on siis suuri ongelma. Ainoa hyvä uutinen - jos näin voidaan sanoa - on, ettei kukaan ole vielä kiistänyt tämänhetkisiä tieteellisiä tietoja ilmastonmuutoksesta - joka on kiistaton tosiasia - ja Yhdysvallat on ilmoittanut osallistuvansa jatkossakin kansainvälisiin neuvotteluihin.
Komission jäsen Wallström on ilmaissut selkeästi amerikkalaisille kollegoillemme, että pöytäkirjan hylkääminen olisi virhe ja että alusta aloittaminen olisi pelkkää ajantuhlausta ja vaarantaisi myös sen herkän tasapainon, joka pöytäkirjan avulla onnistuttiin luomaan teollisuusmaiden - jotka ovat ongelman pääsyylliset - ja kehitysmaiden - joissa päästöt asukasta kohti ovat paljon pienemmät kuin teollisuusmaissa - välille.
Euroopan unioni on samanaikaisesti ilmoittanut aikovansa jatkaa Kioton pöytäkirjaan liittyviä neuvotteluja, vaikka Yhdysvallat jättäisi asian sikseen. Pöytäkirja voi tulla voimaan, jos Euroopan unioni, ehdokasvaltiot, Venäjä ja Japani ratifioivat sen. Jäsen de Roon tavoin olemme luonnollisesti tietoisia siitä, että pöytäkirjan vaikutukset jäävät vähäisemmiksi, kun maailman suurin saastuttaja jättäytyy sen ulkopuolelle, mutta emme voi - emmekä saa - jäädä odottamaan amerikkalaisia.
Olemme siis vahvistaneet selkeästi sitoumuksemme ratifioida Kioton pöytäkirja viimeistään vuonna 2002, ja alamme nyt valmistautua siihen. Se edellyttää meiltä johdonmukaisuutta, kun jatkamme omia ponnistelujamme ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Jäsen Gónzalezin mainitsema ilmastonmuutokseen liittyvä eurooppalainen ohjelma on nyt käynnistetty. Sitä kehitetään koko ajan. Aiommekin nyt tehdä kaikkemme, jotta pöytäkirjan parissa saavutettaisiin edistystä. Aiomme ratifioida sen ja huolehtia siitä, että oma toimintamme on johdonmukaista.
Voitte luottaa siihen, että komissio varmistaa tulevaisuudessakin, kuten jäsen Isler Béguin pyysi, että pysymme ilmastonmuutoksen alalla liikkeellepanijoina ja että unioni pysyy kansainvälisellä tasolla liikkeellepanijana siinä, kuinka toimintamme heijastuu muiden toimintaan, ja omassa täytäntöönpanostrategiassamme. Jäsen Myllerin tavoin en epäile, etteivätkö nämä kaksi aihetta olisi esityslistalla seuraavan - pääasiallisesti ympäristölle omistetun - Eurooppa-neuvoston yhteydessä Göteborgissa järjestettävässä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin huippukokouksessa. Se on siis seuraava meille kaikille tärkeä määräaika.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.30.

Ihmisoikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Tsiakourmasin sieppaus Kyproksella - B5-0266/2001 Katiforis PSE-ryhmän puolesta;
B5-0271/2001 Frassoni ja Cohn-Bendit Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0279/2001 Wurtz ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0286/2001 Zacharakis ja muut PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0296/2001 Davies ELDR-ryhmän puolesta
Tsiakourmasin sieppauksesta Kyproksella.
Katolisiin nunniin kohdistunut väkivalta- B5-0261/2001 Karamanou ja muut PSE-ryhmän puolesta;
B5-0272/2001 Sörensen Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0280/2001 Morgantini ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0298/2001 Plooij-van Gorsel ja muut ELDR-ryhmän puolesta
katolisiin nunniin kohdistuvasta väkivallasta.
Pakistan- B5-0265/2001 Fruteau ja Erika Mann PSE-ryhmän puolesta;
B5-0273/2001 Rod ja Maes Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0281/2001 Cossutta ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0288/2001 Martens PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0299/2001 Van den Bos ELDR-ryhmän puolesta;
B5-0302/2001 Dupuis ja muut TDI-ryhmän puolesta
Pakistanin ihmisoikeustilanteesta.
Homoseksuaalien oikeudet Namibiassa- B5-0264/2001 Swiebel ja muut PSE-ryhmän puolesta;
B5-0274/2001 Lagendijk ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0282/2001 Vinci ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0300/2001 Van der Laan ja Dybkjær ELDR-ryhmän puolesta
homoseksuaalien oikeuksista Namibiassa.
Tsiakourmasin sieppaus Kyproksella

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Panikos Tsiakourmas annettiin ilmi huumeiden salakuljetuksesta. Mitä tähän syytteeseen tulee, haluaisin lukea teille hallinnollisesti Ison-Britannian aluetta olevien tukikohtien poliisin laatiman raportin olosuhteista, joissa Panikos Tsiakourmasin pidätys tapahtui. Ison-Britannian poliisi suoritti asiassa tutkinnan ja kirjoittaa seuraavasti:
Vaikka kyproksenturkkilainen poliisi väittää toisin, kaikki muut todisteet viittaavat siihen, että Panikos Tsiakourmas vietiin ajoneuvostaan. Ajoneuvo hylättiin itäisen riippumattoman tukikohdan alueelle. Mitkään todisteet eivät viittaa siihen, että Panikos Tsiakourmasilla oli tai on koskaan ollut laittomia huumeita ajoneuvossaan tai hallussaan.
(EL) Luulen, että jos Kreikan hallitus sanoisi tämän, uskoisin sen, mutta joku muu saattaisi olla uskomatta. Jos Kyproksen hallitus sanoisi tämän, uskoisin, mutta joku muu saattaisi olla uskomatta. Näin sanoo kuitenkin Ison-Britannian poliisi. Tapahtumien osalta tämä on mielestäni lopullinen sana. Tapahtuman poliittisesta merkityksestä voidaan sanoa, että Panikos Tsiakourmas oli rakennusurakoitsija ja että hän kävi brittitukikohdassa, joka sijaitsee lähellä kyproksenturkkilaista kylää, josta hän palkkasi työntekijöitä. Hän oli siis tekemisissä molempien yhteisöjen kanssa, jotka Turkin ja kyproksenturkkilaisten johto haluaa pitää erillään ja vihamielisinä. Koska hän oli tässä arassa asemassa, kanssakäymisissä kyproksenturkkilaisten maanmiestensä kanssa, hänestä tuli tämän rikollisen sieppauksen kohde.
Sallinette minun huomauttaa, että on surullista katsoa tätä mielivaltaista hallintoa, joka on 25 vuoden ajan esiintynyt valtiona, jota kansainvälinen yhteisö ei ole näinä 25 vuotena tunnustanut ja joka nyt haluaa tosiasiallisesti saada läsnäolonsa tunnustetuksi gangsterimaisella sieppauksella.
Arvoisa komission jäsen, vetoan teihin. Yhden ihmisen kohtalosta välittäminen on yksi kotimaanne Ranskan jaloimmista perinteistä. Muistamme Dreyfusin tapauksen, Flaubertin oikeudenkäynnin ja Zolan J'accuse -oikeudenkäynnin. Panikos Tsiakourmas ei ole tietenkään Dreyfus, Zola tai Flaubert. Mutta omassa pienessä mittakaavassaan hän edustaa vastaavaa ongelmaa. Tästä syystä vetoan teihin ja komissioon, jotta osoittaisitte kiinnostusta hänen tapaukseensa. Voitte olla varmoja, että kamppailulla Panikos Tsiakourmasin vapauden puolesta ajatte vapautta, rauhaa ja Kyproksen kahden yhteisön ystävyyttä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä jäsen Katiforisin kanssa. Tämä on törkeä tapaus, sillä henkilö pidätettiin perusteettomasti sen alueen ulkopuolella, jonne hänet sitten vietiin ja jolla hän on ollut laittomasti pidätettynä viime joulukuun 13. päivästä lähtien.
Haluamme varmastikin ottaa huomioon, että Turkki on edennyt pyrkimyksissään Euroopan unionin ehdokasvaltioksi ja että niin kauan kuin meillä on tämänkaltaisia avoimia haavoja Välimeren sopukassa ja tämänkaltaisia ongelmia, Turkin jäsenyyttä ei voida harkita vakavasti. Tämä on törkeä ihmisoikeusrikkomus ja täysin tuomittava loukkaus ihmistä kohtaan, ja vetoamme puhemieheen tämän päätöslauselman esittämiseksi koko parlamentin tuella.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, syytökset Panikos Tsiakourmasia vastaan ovat niin heikkoja, että ne eivät kestä edes siinä tuomioistuimen irvikuvassa, jossa oikeudenkäynti pidetään. Kysymys tietenkin kuuluu, mistä Pohjois-Kyproksen laiton miehityshallinto saa röyhkeytensä ryhtyä tällaisiin toimiin vieläpä Isolle-Britannialle kuuluvalla alueella. On selvää, että jos niin sanottu kansainvälinen yhteisö haluaisi lopettaa miehitystilan, sillä olisi keinot tehdä se. Tämä huomautus pätee varsinkin Euroopan unioniin, koska Turkki on ehdokasvaltio ja Kypros käy liittymisneuvotteluja.
Euroopan unionilla on käytettävissään painostuskeinoja, joita voitaisiin hyödyntää. Samalla Euroopan unionilla on kuitenkin valvottavanaan valtavia taloudellisia, poliittisia ja sotilaallisia etuja Turkissa, ja on selvää, että ne määrittelevät unionin toimintatavan. Toteamme lisäksi, että Kyproksen liittymisprosessi Euroopan unioniin pikemminkin monimutkaistaa Kyproksen ongelmaa kuin auttaa sen ratkaisemisessa. Joka tapauksessa vaadimme, että Euroopan unioni sekä Yhdistynyt kuningaskunta käyttäisivät edes kerran kovaa kieltä Turkkia kohtaan, jotta Panikos Tsiakourmas vapautettaisiin ehdoitta.

Marinos
Arvoisa puhemies, haluaisin meidän kaikkien tukevan voimakkaasti päätöslauselmaesitystä, joka koskee Panikos Tsiakourmasin vapauttamista. On jo korkea aika olla pidättäytymättä vain kohteliaissa suosituksissa Turkille, jonka sotajoukot sieppasivat Panikos Tsiakourmasin laittomasti Dhekelian brittitukikohdassa ja ovat pitäneet häntä siitä lähtien vangittuna, vaikka hän on vakavasti sairas ja hengenvaarassa. Ihmettelen aidosti, kuinka Iso-Britannia voi sallia, että sen suvereniteettia loukataan ilman, että se reagoi päättäväisesti ja tehokkaasti, mihin se hyvin pystyy, jos se vain haluaa.
Hyvät kollegat, Panikos Tsiakourmasin sieppaus, Turkin miehitysjoukkojen tunkeutuminen puolueettomalle alueelle Kyproksen Stroviliassa, kreikkalaisiin saariin kohdistuvat aluevaatimukset ja Turkin jatkuvat uhkaukset, että jos Kyproksen tasavallasta tulee Euroopan unionin jäsen, Turkki vastaa väkivallalla, kuten ulkoministeri Cem ilmoitti muutama päivä sitten, osoittavat, että Turkki pitää Helsingin huippukokouksen päätöstä eurooppalaisten heikkouden osoituksena. Tämä on syynä myös siihen, että sen sijaan, että Turkki mukautuisi ehtoihin, jotka sen jäsenyydelle asetettiin, siitä on tullut entistäkin röyhkeämpi. Nyt on aika osoittaa Turkille, että se ei voi rankaisematta pilkata avokätisyyttämme, suvaitsevaisuuttamme ja pyrkimystämme auttaa sitä muuttumaan oikeusvaltioksi ja todelliseksi demokratiaksi, ennen kuin hyväksymme sen eurooppalaisen perheen jäseneksi.

Ludford
Arvoisa puhemies, tässä tapauksessa on selvästi kyse laittomasta toiminnasta. Panikos Tsiakourmas täytyy vapauttaa, eikä hänen tapaustaan saa käyttää aseena Kyproksen kreikkalaisten ja turkkilaisten välisessä propagandasodassa, jonka viimeisimpänä ilmentymänä on kilpailu siitä, kumpi osapuoli on tuhonnut enemmän toisen kulttuuria.
Minulla on ilo edustaa kumpaakin yhteisöä Lontoon asukkaina, ja kumpikin ansaitsee yhtä paljon kunnioitusta itseään ja kulttuuriaan kohtaan. Kieltäydyn asettumasta kummankaan puolelle. Haluamme yhdentyneen eurooppalaisen Kyproksen. EU:n täytyy pyrkiä aktiivisemmin löytämään poliittinen ratkaisu ja vaatia osapuolia kunnioittamaan toisiaan. Voisimme kenties harkita rahoituksen tarjoamista kummankin osapuolen kulttuurimonumenttien suojelemiseksi. Panikos Tsiakourmasia ei kuitenkaan saa pitää panttivankina. Laiton toiminta on laitonta riippumatta siitä, missä se tapahtuu, ja tämä tapaus täytyy ratkaista ilman, että se muuttuu aseeksi propagandasodassa.

Van Orden
Arvoisa puhemies, Tsiakourmasin tapausta ei olisi koskaan saanut tapahtua, ja se täytyy saattaa nopeasti päätökseen. Siinä on loukattu Ison-Britannian suvereenia aluetta ja laittomasti pidätetty heikossa asemassa oleva yksilö, joka ei ole tehnyt mitään väärää. Tapaus vaikuttaa huonosti suunnitellulta kostotoimelta. Minua siis hieman harmittaa todeta, että kannatamme päätöslauselmaa, ja vetoan Turkin viranomaisiin, että ne vapauttaisivat Panikos Tsiakourmasin välittömästi.
Minusta on myös valitettavaa, että päätöslauselmassa käytetään hieman harkitsematonta kieltä. Keskustellessani viime viikolla kyproksenkreikkalaisen ulkoministerin Kasoulidesin kanssa sanoin hänelle, että nyt on aika rakentaa silta kohti kyproksenturkkilaisia, etsiä keinoja vähentää Pohjois-Kyproksen taloudellista eristyneisyyttä ja käyttää kieltä, jolla lisätään myönteistä suhtautumista turkkilaisiin YK:n päätöslauselmien mukaisen kahden yhteisön ja kahden vyöhykkeen Kyproksen luomiseksi. Sanon kyproksenturkkilaisille: välttäkää typeriä välikohtauksia ja käynnistäkää rakentava vuoropuhelu. Sanon kyproksenkreikkalaisille: lakatkaa tarttumasta yhteenottojen tilaisuuksiin ja ojentakaa ystävyyden käsi.
Katolisiin nunniin kohdistunut väkivalta

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, totuus on hyvin tuskallinen. Vaikenemisen muuri on murtunut, ja on paljastunut, että katoliset papit ja piispat ovat syyllistyneet nunniin kohdistuneisiin rikoksiin ainakin 23 maassa. National Catholic Reporter -nimisessä amerikkalaisessa aikakauslehdessä julkaistussa raportissa puhutaan raiskauksista, seksuaalisesta väkivallasta, aids-tartunnoista, pakottamisista abortteihin, kiristyksistä ja niiden vainoamisesta, jotka ovat rohjenneet kertoa väkivallanteoista ylemmille vastuutahoille.
Vaikka Vatikaanin edustaja Joaquin Navarro-Valls yritti väheksyä asiaa tai rajoittaa sen pelkästään Afrikkaan, seksuaaliset väärinkäytökset ja naisten perusoikeuksien rikkomukset pysyvät totena, eivätkä piispat tai papit ole tietenkään lain yläpuolella. Tästä syystä poliittinen ryhmäni vaatii, että tekijät tuodaan oikeuden eteen ja että oikeusviranomaiset näissä 23 maassa, joissa rikokset tehtiin, selvittävät perin pohjin kaikki naisiin kohdistuneet väkivaltatapaukset.
Pyhän istuimen pitää omalla tahollaan antaa asiaa koskevat viisi raporttia julkisuuteen, riistää rikoksiin syyllistyneiltä kaikki viralliset arvonimet, tehdä yhteistyötä oikeusviranomaisten kanssa, palauttaa viroistaan ajetuille munkeille heidän asemansa, tarjota uhreille tarvittava suoja ja korvaukset sekä ennen kaikkea ryhtyä toimiin sen estämiseksi, että tulevaisuudessa tapahtuu vastaavia tekoja, ja tietenkin antaa papeille opetusta naisten perusluonteisista ihmisoikeuksista.

Sörensen
Arvoisa puhemies, sen sijaan, että poliitikkona ryhtyisin tuomitsemaan, lainaan erään raportin kahta kohtaa, jotka puhuvat itse puolestaan. Korkeassa asemassa olevat kenraalit olivat erittäin huolissaan katolisiin nunniin kohdistuneesta seksuaalisesta väkivallasta tietyillä alueilla. Eräässä hiippakunnassa, jossa papit saattoivat useita nunnia raskaiksi, luostarin esimies ei pystynyt löytämään sopivaa ratkaisua tähän asiaan. Eräässä toisessa luostarikunnassa 20 nunnaa joutui jättämään luostarin, koska he olivat raskaina, useassa tapauksessa pappien toimesta.
Toiseksi nunnia on piinattu monissa maissa. Kun pappi on saattanut nunnan raskaaksi, nunna on joutunut jättämään luostarikunnan, kun taas kyseinen pappi on saanut jatkaa kutsumustyötään. Onko tämä yhteiskunnallisesti oikeudenmukaista? Nunna jätetään oman onnensa nojaan tilanteessa, jossa hänen on kasvatettava lapsensa yksinäisenä äitinä, useimmiten erittäin ahdistuneena ja surkeissa sosiaalisissa oloissa.
Raportista löytyy esimerkkejä maista, joissa nämä naiset pakotetaan perheen toiseksi tai kolmanneksi vaimoksi, koska he ovat menettäneet sosiaalisen asemansa paikallisessa kulttuuriyhteisössä. Vaihtoehtona on, että he ryhtyvät hengissä pysyäkseen harjoittamaan katuprostituutiota, altistaen siten itsensä HIV-tartunnan vaaroille, mikäli he eivät sitä ennen jo ole saaneet tartuntaa papeilta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, luulen, että me kaikki olimme kauhistuneita, kun sekä Balkanilla että Afrikassa raiskausta käytettiin sodassa yhtenä aseena. Kuitenkin myönnän, että minua hämmästyttää, että kaikkialla maailmassa arvostusta nauttiva järjestö salasi monien vuosien ajan, mitä tapahtui siellä työskennelleille naisille. Siksi kannatan täysin päätöslauselmaa, jonka esittelemme täällä tänään, sekä sitä, että syylliset viedään oikeuden eteen ja heitä rangaistaan, kuten jokaista sellaista kansalaista, joka toimii ihmisarvoa halventavasti.
Luulen, että me kaikki, miehet ja naiset, kärsimme tapahtuneen vuoksi, mutta luulen myös, että me naiset tunnemme sen tuskan, nöyryytyksen, voimattomuuden ja häpeän määrän, joka aiheutuu siitä, että on vaiettava tällaisen ihmisarvon loukkauksen edessä.
Arvoisa puhemies, tästä syystä olen sitä mieltä, että päätöslauselma on tarpeellinen ja että meidän on lähetettävä se kaikille niille tahoille, jotka mainitsemme sen lopussa.

Malmström
Arvoisa puhemies, Vatikaania ei tunneta erityisen edistyksellisestä seksuaalinäkemyksestä. Ehkäisyvälineet eivät ainoastaan anna naisille kaikkialla maailmassa mahdollisuutta päättää omasta ruumistaan, vaan kondomit voisivat pelastaa kymmeniätuhansia ihmishenkiä aidsin vaivaamissa Afrikan maissa. Tätä Vatikaani vastustaa. Samoin yritetään estää raiskattuja naisia saamasta aborttia esimerkiksi Bosniassa. Tätä taustaa vasten on suunnattoman kuohuttavaa lukea raporttia, joka osoittaa katolisten pappien loukanneen naisten oikeuksia, raiskanneen naisia ja nunnia. Tämä asia on ollut Vatikaanin tiedossa vuodesta 1994, mutta siellä on pyritty vähättelemään tapahtunutta ja vaientamaan naisia, jotka yrittivät kertoa asiasta, tai pyritty pakottamaan heidät aborttiin. Tiettävästi eräät ovat myös saaneet aidsin. Tämä ei ole mikään erillistapaus, vaan sitä on tapahtunut vähintään 23 maassa, ja sen voi tiivistää yhteen sanaan: häpeällistä, häpeällistä, häpeällistä! Vatikaanin on heti rangaistava syyllisiä, esitettävä anteeksipyyntö loukatuille naisille, selvitettävä perusteellisesti, mitä on tapahtunut, ja julkaistava raportti kokonaisuudessaan.

Martens
Arvoisa puhemies, ryhmämme on päättänyt olla kannattamatta käsiteltävänä olevaa päätöslauselmaa. Mielestämme naisiin kohdistuva seksuaalinen hyväksikäyttö on liian vakava rikos, jotta sitä voitaisiin käyttää poliittisiin tarkoituksiin ja uskonnollisten yhteisöjen, tässä tapauksessa katolisen kirkon, saattamiseksi huonoon valoon.
Pidämme raiskausta ja seksuaalista hyväksikäyttöä ihmisen perusoikeuksien ja ihmisarvon loukkauksena. Torjumme kaikenlaisen naisiin kohdistuvan väkivallan, ja mielipiteemme on, että syyllisiä on rangaistava ammattiin katsomatta. Olemme solidaarisia uhreja kohtaan. Ryhmämme on vakavasti huolissaan pappien, lääkärien, poliitikkojen ja muiden luottamusasemassa olevien ja moraalista arvonantoa nauttivien henkilöiden harjoittamasta seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Katolinen yhteisö ja Pyhä istuin ovat aina tuominneet väkivallan käytön ja seksuaalisen hyväksikäytön niin kristillisten arvojen kuin kansainvälisten sopimusten ja velvoitteidenkin perusteella. Pyhä istuin on virallisten edustajiensa välityksellä tunnustanut ja tuominnut teot ja ryhtynyt yhteistyössä vastuunalaisten piispojen, uskonnollisten järjestöjen ja luostarikuntien johtajien sekä muiden vastuunalaisten auktoriteettien kanssa toimiin kyseisiä pappeja vastaan, tarkoituksenaan tukea uhreja ja estää väkivallantekojen toistuminen. Pappien harjoittamaa seksuaalista hyväksikäyttöä on torjuttava välittömästi, ja siitä on rangaistava.
Tapahtunutta ei kuitenkaan pidä yleistää. Kaikkialla maailmassa on yhteensä yli 404 000 pappia ja melkein 820 000 nunnaa. Se, että vastuuttomat papiston edustajat ovat syyllistyneet seksuaaliseen hyväksikäyttöön etenkin kehitysmaissa, missä naiset usein ovat yhteiskunnallisesti alistetussa asemassa miehiin verrattuna, ei poista sitä tosiasiaa, että maailman nunnien ja pappien ylivoimaisesti suurin enemmistö on uskollinen: he ovat usein ensimmäisinä uhrautumassa epäitsekkäästi, kun on kysymys taistelusta rauhan ja oikeudenmukaisuuden puolesta tai köyhyyttä vastaan.
Ryhmämme on tyytyväinen, että tästä asiasta käydään avointa keskustelua, mutta pahoittelemme, ettei seksuaaliseen hyväksikäyttöön ole vielä annettu sopivaa vastausta. Toivomme, että kaikkiin tapauksiin voidaan antaa riittävä vastaus, ja odotamme kirkkojen ja muiden vastuunalaisten järjestöjen tehostavan pyrkimystään tehdä kaikkensa sen hyväksi, ettei tällaista enää tapahdu.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä esitys on huolestuttavan epäoikeudenmukainen, huonosti kohdistettu ja epäsuhtainen. Siinä ei tarkastella lainkaan uhreja, vaan pilaillaan vääränä ajankohtana. Katoliset nunnat ovat joutuneet kärsimään näistä kaiken paheksuntamme ansaitsevista raiskauksista kaksin verroin: ihmisinä ja naisina sekä uskonsisarina, joiden kutsumusta palvella kanssaihmisiä ja Jumalaa on loukattu. Joidenkin jäsenten tuomittavat teot ovat loukanneet myös katolista kirkkoa. Kun tosiasioita liioitellaan ja vääristellään ja kun syytteitä ei kohdisteta raiskaajiin vaan kirkkoon, johon sisaret kuuluvat, monet uskonsisaret tuntevat, että heidät on häväisty uudestaan ja että syyllisenä on tällä kertaa irvokas poliittinen välineellistäminen. Tässä asiassa olisi pitänyt ymmärtää uskonnon syvin olemus ja kunnioittaa sitä. Tätä esityksen tekijät eivät mitä ilmeisimmin ole osanneet.
Esityksessä hyökätään sen tahon kimppuun, joka tarttui ongelmaan, ja siinä jätetään täysin huomiotta katolisen kirkon oma organisaatio tai aliarvioidaan sitä. Katolinen kirkko ei ole keskusjohtoinen eurooppalainen suurvalta, josta monet haaveilevat, vaan erittäin hajanainen sekä piispanistuinten että muun muassa lukuisten uskonnollisten koulujen ja seurakuntien osalta. Päätöslauselmassa voitaisiin syyttää niitä, jotka häpäisivät ja pettivät myös Jumalan. Vaan ei, siinä sivuutetaan nämä muutamat huonot esimerkit nopeasti ja istutetaan koko kirkko syytettyjen penkille. Nimenomaan kirkko huomasi nämä tapaukset, keskusteli niistä ja otti ne käsiteltäväkseen heti, kun ne oli havaittu. Siksi se ansaitsee kunnioituksemme kaiken muun lisäksi, mitä se on tehnyt auttamiensa kansojen parissa. Ei missään tapauksessa tätä maalinsa ohi kulkenutta hyökkäystä! Ja vielä: juuri kirkko toi nämä tapaukset tietoomme, eivät tämän ristiriitaisen tekstin raivokkaat esittäjät, jotka hyökkäävät ongelman sijasta sen ratkaisun kimppuun. Me äänestimme ehdotusta vastaan. Se ei ole lainkaan inhimillinen, vaan se on kyynisyyden ja tekopyhyyden näköispatsas. Puhun UEN-ryhmän ja erityisesti Irlannin valtuuskunnan puolesta, joka nimenomaan pyysi minua puhumaan tästä.

Belder
Arvoisa puhemies, katolisen kirkon tiedotusvälineet ovat tuoneet julkisuuteen äärimmäisen häpeällisiä tosiasioita. Niistä lukiessani minua vihlaisi henkilökohtaisesti se tuska, jota seksuaalisesti hyväksikäytetyille naisille on katolisen kirkon piirissä tuotettu. Toivon sen tähden vilpittömästi, että tämä keskustelu auttaa ratkaisevasti lopettamaan nämä vääryydet. Se on olettaakseni myös päätöslauselman esittäjien tavoite, ilman että he antaisivat uskonnonvastaisten tunteiden vaikuttaa itseensä.
Päätöslauselmassa ei mielestäni puhutella yksinomaan Vatikaania, vaan se on samalla kehotus kaikille kirkollisille johtajille toimia kristillisen etiikan mukaisesti. Yksilön vastuu ei saa hukkua suurten laitosten anonyymiuteen.
Kyseisten afrikkalaisten pappien käytökselle ei pystytä esittämään yhtään lieventävää seikkaa. Heidän nuoruutensa tai selibaatin suhteen poikkeavat kulttuuriset käsityksensä eivät voi oikeuttaa tätä väkivaltaa. Kaikissa Raamattuun perustuvissa kristillisissä katsomuksissa tiedetään, ettei naisiin kohdistuvalta väkivallalta voida sulkea silmiä. Häpäisemme Kristuksen nimen, jos menettelemme sillä lailla tässä asiassa.
Yhteisessä päätöslauselmassa ehdotetaan syystä oikeusprosessia, jotta asia saataisiin täydellisesti selvitettyä. Kristillisen elämänkatsomukseni pohjalta tahdon mielelläni yhtyä tähän kehotukseen.
Ongelman laajuutta pystymme tässä vaiheessa vain arvailemaan. Amerikkalaisessa National Catholic Reporter -aikakauslehdessä mainitaan 23 maata, joissa esiintyy seksuaalista hyväksikäyttöä. Kyseessä ei missään tapauksessa ole pelkkä reunailmiö. Jo vuonna 1994 tehtiin ilmoitus väärinkäytöstapauksista, mutta vielä tähänkään päivään mennessä ei ole selvyyttä siitä, mihin toimiin ryhdyttiin naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi. Vatikaanin on tunnustettava ilmiön olemassaolo ja tehtävä selväksi, mihin toimiin tällaisen käytännön torjumiseksi ryhdytään tulevaisuudessa.
Lopuksi tahdon ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että päätöslauselmasta on poistettu alkuperäisen johdanto-osan H kappale. Jos tätä ei olisi tehty, olisin katsonut tarpeelliseksi äänestää päätöslauselmaa vastaan. Vaikka tuomitsenkin ankarasti pöyristyttävät väärinkäytöstapaukset, niitä ei noin vain saa yhdistää Vatikaanin kantaan naisten oikeudesta syntyvyydensäännöstelyyn. On sopimatonta saattaa näiden kysymysten abortinvastainen näkemys sillä lailla huonoon valoon.

Posselt
Arvoisa puhemies, tuomitsemme tietenkin nämä häpeälliset teot, teki ne sitten kuka tahansa. Mutta käsiteltävänä oleva päätöslauselma sisältää epätotuuksia, vääristelyä, valheita ja puolitotuuksia, eikä sitä siten voida hyväksyä. Minusta tämä aihe on liian vakava puoluepoliittisesti ja ideologisesti väärinkäytettäväksi. Mutta juuri niin täällä nyt tapahtuu. Vatikaanilla ei ole sen paremmin koko maailmassa toimivaa poliisia kuin koko maailmaa kattavaa oikeuttakaan, jotka voisivat näitä asioita selvittää, vaan asia kuuluu valtiollisille viranomaisille, joiden puoleen meidän on käännyttävä. Tuemme tietenkin Pyhää istuinta sen pyrkimyksissä taistella tätä toimintaa vastaan.
Mutta meidän on oltava selvillä siitä, että päätöslauselman tarkoituksena on - kuten jäsen Malmström aivan avoimesti myönsi - heikentää Pyhän istuimen asemaa kansainvälisissä järjestöissä, joissa se usein, toisin kuin monien jäsenvaltioiden hallitukset, puolustaa perhettä ja elämän suojelua sekä vastustaa seksuaalista hyväksikäyttöä. Tämä päätöslauselma on siis silkkaa teeskentelyä, eikä sitä voi mitenkään hyväksyä. Pidän sitä vaarallisena, koska totalitaristiset liikkeet ovat aivan liian usein 1900-luvun aikana käyttäneet tätä teemaa hyväkseen pilatakseen kirkon maineen. Näin emme saa toimia! Veljeskuntien jäsenet, jotka työskentelevät toisten ihmisten hyväksi, eivät ole ansainneet moista mustamaalausta!

Scallon
Arvoisa puhemies, minä ja kaikki parlamentin jäsenet tuomitsemme naisiin ja kaikkiin muihinkin kohdistuvan seksuaalisen hyväksikäytön, ja kaikenlainen viivyttely siihen syyllistyneiden saattamisessa oikeuden eteen heidän uskonnostaan, kansallisuudestaan tai ammatistaan riippumatta täytyy tuomita. En kuitenkaan voi kannattaa tätä päätöslauselmaa, jonka kohteena on yksi tietty kirkkokunta, kirkkokunta, joka on myöntänyt ja tuominnut kyseiset tapaukset ja tehnyt selväksi, että se ryhtyy yhdessä toimivaltaisten kirkon edustajien ja siviiliviranomaisten kanssa toimiin asiaan osallisia rikoksentekijöitä vastaan. Kirkko myös tukee uhreja, kuten se tukee kaikkia seksuaalisen hyväksikäytön uhreja, tiedotusohjelmillaan koko maailmassa, ja se on ryhtynyt toimiin tämänkaltaisten kamalien tapausten ehkäisemiseksi.
Minun täytyy valitettavasti todeta, että tällaiset päätöslauselmat viittaavat poliittiseen taka-ajatukseen, joka on ilmeisesti katolisen kirkon ja Pyhän istuimen tarkoituksellinen panettelu kansainvälisellä tasolla ja mahdollisesti pyrkimys syrjäyttää se kansainväliseltä näyttämöltä, jolla se edistää aktiivisesti naisten ja äitien ihmisarvoa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, kollega Martensin selvitys voisi kokonaisuudessaan olla minun omani. Haluan vielä täydentää sitä seuraavasti. Tämä arka ja valitettava asia tuli tunnetuksi katolisen lehdistön avoimuuden ja niiden katolisten tutkijoiden ansiosta, jotka laativat siitä raportin. Lopulta katolisen kirkon hierarkiastakin on vastattu siihen, ja tuomioitakin on lausuttu. Mieleeni muistuu piispojen lausuntoja muun muassa Alankomaista.
Miksi siis antaisimme vielä uuden potkun roomalaiskatoliselle kirkolle? Minun on sanottava protestanttina, että olen todella hämmästynyt. Luin alankomaisesta lehdestä artikkelin, jossa haastatellaan yhtä aloitteentekijöistä ja selvitetään asian taustaa. Haastateltava sanoo: "Vastustamme paavin vierailua Euroopan parlamenttiin. Meidän on pyrittävä tällä lailla hankaloittamaan sitä. Samalla tahdomme näin vastata paavin kaikkiin siveellisyyttä koskeviin nuhteisiin." Jos tausta-ajatus on tällainen, alttarilla on niin paljon väärää tulta, ilmaistakseni asian protestanttisesti, etten mitenkään voi antaa asialle tukeani. Lisäksi olen sitä mieltä, että nunnia, jotka ovat joutuneet kärsimään niin paljon näiden asioiden takia, käytetään täten hyväksi vielä politiikassakin, ja se hävettää minua.

Fiori
Arvoisa puhemies, tämä arkaluonteinen aihe, joka liittyy kyseiseen kiireelliseen asiaan, hämmentää meitä suuresti. Jos tarkastelemme itse tapahtunutta, siinä ei ole mitään epäselvää: kyseessä on tuomittava ja halveksittava asia. Mutta sen käyttäminen perusteena poliittiselle hyökkäykselle - sillä siitä tässä käytännössä on kyse - katolista kirkkoa ja paavia vastaan edustaa minusta täysin sopimatonta hyökkäystä sitä moraalista auktoriteettia vastaan, jota paavi edustaa kaikkialla maailmassa. Vielä enemmän meitä huolestuttaa vastuun käsitteen soveltaminen niin, että paavin katsotaan olevan moraalisessa vastuussa yksittäisten ihmisten teoista. Olemme todella hämmentyneitä, koska jos näin arkaluonteisia aiheita käytetään poliittisena keppihevosena, ei enää muisteta, että ihmisarvon puolustaminen on eräs tehtävä, jonka hoitamiseksi kirkko ponnistelee maailmassa.

Mauro
Arvoisa puhemies, haluan sanoa erittäin selvästi, ettei voida mitenkään hyväksyä sitä, miten tätä aihetta käytetään poliittisena keppihevosena, eikä varsinkaan pyrkimystä syöstä katolinen kirkko ja paavi sivurooliin niissä kansainvälisissä elimissä, joista ne haluttaisiin sulkea pois, tukemalla näin eturyhmiä, kuten sitä eturyhmää, joka on tämän esityksen takana.
Ensimmäiseksi haluan huomauttaa, että paavi ja katolisen kirkon yksittäiset jäsenet ovat kaksi eri asiaa. Paavi ei ole valtio, jonka kansalaisia kaikki katolilaiset ovat: paavi palvelee kansainvälistä yhteisöä omalla vaikutusvallallaan, mutta ei voi olla vastuussa jokaisen maailman katolilaisen jokaisesta teosta, olivatpa he sitten pappeja tai maallikkoja. Tämän on oltava selkeä lähtökohta, jonka pohjalta voimme esittää arvioita tällaisessa vaikeassa kysymyksessä. Kun siis esityksessä viitataan useaan otteeseen suoraan paavin vastuuseen, astutaan poliittisen manipuloinnin alueelle, mikä on ilman muuta tuomittava.
Pakistan

Fruteau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parikymmentä vuotta sitten SAARC:tä perustettaessa Etelä-Aasian ja Euroopan unionin maat loivat perustan kunnianhimoiselle yhteistyölle: kehitykseen ja sananvapauteen perustuvalle yhteistyölle.
Poliittisten päättäjien viimeaikaiset pidätykset Pakistanissa todistavat ikävä kyllä armottomasti epäonnistumisesta. Nämä joukkopidätykset, jotka kohdistuvat ilmeisesti yli tuhanteen henkilöön, kuvaavat hyvin kenraali Musharrafin hallituksen päättäväisyyttä kukistaa pakistanilaisten demokratiapyrkimykset ja estää poliittisia puolueita harjoittamasta laillista toimintaansa.
Vuonna 1999, muutama kuukausi vallankaappauksen jälkeen, tapasin Kaakkois-Aasian valtuuskunnan varapuheenjohtajana ollessani kutsusta Pakistanin suurlähettilään, ja hän vakuutti minulle, että sotilasjuntta, joka oli kaapannut vallan pääministeri Nawaz Sharifilta, rakentaisi pian demokraattisen Pakistanin.
Todistamme kuitenkin tällä hetkellä tuon hallituksen toimien radikalisoitumista, mitä ei voida hyväksyä, ja sanat "demokratia", "ihmisoikeudet" ja "poliittinen moniarvoisuus" kirjoitetaan Pakistanissa nykyään verisin kirjaimin. Demokratian tuulet - joita olimme toivoneet - laantuivat nopeasti ja väistyivät suvaitsemattomuuden ja mielivaltaisten pidätysten tieltä.
Euroopan unioni ei saa seurata hiljaa sivusta tilannetta maassa, jonka kanssa Euroopan unioni on jo pitkään tehnyt yhteistyötä. Meidän täytyy muistuttaa jämerästi kenraali Musharrafille, että ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittaminen on yhteistyöpolitiikan perusta. Meidän täytyy vaatia häntä järjestämään mahdollisimman pian vapaat ja avoimet monipuoluevaalit - kuten Pakistanin korkein oikeuskin on määrännyt.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten olemme kuulleet kollegoiltamme, Pakistanissa on näin kauan aikaa sotilasvallankaappauksen jälkeen edetty yhä kauemmas todellisesta demokratiasta ja oikeusvaltiosta. Lisäksi toteamme, että Pakistanin sotilasjuntta tukee aktiivisesti Afganistanin epäinhimillistä Taliban-hallintoa. Majuri Massoudin Euroopan parlamenttiin tekemän vierailun johdosta Pakistanin suurlähetystö kääntyi parlamenttimme puhemiehen puoleen vedoten neuvotteluratkaisun aikaansaamiseksi Afganistanissa. Mekin vetoamme poliittisen ratkaisun aikaansaamiseksi Afganistanin konfliktissa. Ymmärrämme myös, että Taliban-hallinnolle asetetut pakotteet voivat langeta väestön päälle ja aiheuttaa pakolaisvirtoja. Annamme arvoa sille, että Pakistan on tuominnut Talibanin toimeenpaneman kulttuuriperinnön tuhoamisen, mutta emme tyydy tähän. Pakistanin hallituksen on lopetettava tukensa Taliban-hallinnolle ja fundamentalistiryhmille. Sen on autettava Pakistania kehittymään oikeusvaltioksi ja pyrittävä alueella kestävään rauhaan.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, mikä epäpyhä kansallispäivä: Pakistanin nykyiset vallanpitäjät kehottavat kansaa aktiivisesti tukemaan yhteiskunta- ja sosiaalijärjestelmää mutta sulkevat tapahtumaa edeltävänä päivänä tyrmiinsä tuhansia kansalaisoikeustaistelijoita. Poliisi pidätti juuri ne, jotka kamppailevat solidaarisuuden ja oikeudenmukaisuuden puolesta, ja maan alle painuneiden aktivistien sijasta pidätettiin heidän lähiomaisiaan. Pidätettyjen joukossa oli myös Nasrullah Khan, demokraattisen uudistusliikkeen johtohahmo.
Pakistanin sotilashallituksen toimintatapoja ei voi mitenkään hyväksyä. Vallanpitäjien vakuutteluja ja hyväntahdonjulistuksia ei enää voi uskoa. Pakistanin on täytettävä ne velvoitteet, jotka sille Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenenä kuuluvat! Niihin kuuluvat myös kaikkein perusluonteisimmat perusoikeudet, kuten ilmaisunvapauden ja kokoontumisvapauden varmistaminen. PPE-ryhmän kanta on, ettei pelkkä kansainvälisen yhteisön pahoittelu enää kerta kaikkiaan riitä. Vaadimme komissiota panemaan peliin koko poliittisen arvovaltansa ja työskentelemään vangittujen pikaisen vapauttamisen puolesta.
Sotilashallituksen johtaja, kenraali Musharraf, on vastuussa siitä, että paluu demokratiaan ja humaaniuteen yhä estetään. Pakistanin islamilaisen tasavallan vallanpitäjien ulko- ja sisäpoliittinen vakaus on pelkkää teatteria. Siitä tulee totta vasta sitten, kun korkeimman oikeuden päätös koko maan kattavien vapaiden vaalien järjestämisestä toteutuu. Niiden järjestämiselle asetetuista aikarajoista täytyy pitää kiinni. Riippumattomilla puolueilla on oltava mahdollisuus asettaa ehdokkaita, eikä puolueita saa enää jatkuvasti painostaa. Nimenomaan nämä vaalit on järjestettävä kansainvälisten tarkkailijoiden valvonnassa.
Euroopan unionin on oltava aktiivisempi ihmisoikeuksien alalla juuri Pakistanissa ja otettava mukaan ne ihmiset, jotka ihmisoikeusasioissa usein toimivat henkensä kaupalla, nimittäin kansalaisjärjestöt. Se on meidän velvollisuutemme. Se olisi meidän osuutemme Pakistanin suuressa kansallispäivässä. Toivokaamme, arvoisa komission jäsen, että se meiltä onnistuu!

Van den Bos
Arvoisa puhemies, kenraali Musharrafin hallitus on vienyt Pakistanin väestön ojasta allikkoon. Demokratiasta ei ole jäljellä enää rahtuakaan, ja tulevaisuudennäkymät ovat synkät. Ilmoitus vaalien järjestämisestä näyttää olleen vain hämäysyritys kansainvälisen yhteisön harhauttamiseksi. Oppositiopuolueiden aktiivisia jäseniä pidätetään. Vaalikampanjojen järjestäminen on tehty mahdottomaksi, ja tuomioistuinten riippumattomuutta on loukattu.
Samalla, kun Maailmanpankki suunnittelee Pakistanin taloudellisia uudistuksia, sotilashallinto vääntää demokratialta niskat nurin. Ilman demokratiaa ei ole vakauttamista, eikä talous elvy ilman vakauttamista.
Pakistan joutuu yhä enemmän eristetyksi kansainvälisestä kanssakäymisestä. Se, että sotilashallinto antaa Afganistanin Taliban-barbaareille rahallista ja sotilaallista tukea, on pöyristyttävä asia. Afganistanin oppositiojohtaja, joka vierailee täällä tänään, on sanonut, että ainoastaan poliittinen muutos Pakistanissa voi johtaa kiihkomuslimien häviöön naapurimaassa.
Euroopan unioni on syystä lopettanut neuvottelut Pakistanin kanssa. Yhteistyösopimuksesta ei voi olla puhettakaan ennen täydellistä demokratian palauttamista. Poliittista vuoropuhelua voidaan jatkaa ainoastaan ad hoc -pohjalta, ja hallitusta on silloin aivan erityisesti painostettava ryhtymään nopeasti rehellisten vaalien järjestämiseen.
Pakistanin väestöä ei saa jättää oman onnensa nojaan. Euroopan on suunnattava kehitysapunsa edelleenkin opetukseen ja muihin sosiaalisiin ohjelmiin. Vaaleja voidaan tukea ainoastaan siinä tapauksessa, että niiden tulos on rehellinen. Tällainen mahdollisuus näyttää tällä hetkellä erityisen pieneltä.
Pakistanin asema alueella on tärkeä, mutta valitettavasti maata hallitsevat vuorotellen korruptoituneet hallitukset ja sotilasjuntat. Väestö on vapautettava niiden ikeestä. Se ansaitsee aurinkoisemman tulevaisuuden.
Homoseksuaalien oikeudet Namibiassa

Swiebel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luen teille ilmoituksen eräästä sanomalehdestä: presidentti X maassa Y on kehottanut tänään maansa alueviranomaisia ilmiantamaan alueensa juutalaiset ja neekerit, jotta heidät voidaan pidättää. Kyseisen presidentin mukaan juutalaiset ja neekerit on pidätettävä, vangittava ja karkotettava maasta. Lainaus päättyy tähän.
Ihmettelette varmaan, mikä maa on kysymyksessä ja milloin tämä on tapahtunut. Historian esimerkithän ovat meille jo liiankin tuttuja. Vaihtakaa juutalaiset ja neekerit homoseksuaalisiin miehiin ja naisiin, niin tiedätte, että puhun Namibian presidentin aivan äskettäisistä ilmoituksista, jotka näyttävät panneen alulle - eivätkä suinkaan ensimmäistä kertaa - homoseksuaaleihin kohdistuvan noitavainon. Namibian presidentin määräys maansa puhdistamiseksi homoseksuaaleista, kuten hän asian ilmaisi, annettiin maaliskuun 19. päivänä. Huolimatta lukuisista hänen omassa maassaan ja ulkomailla esitetyistä vastalauseista hän on taas kuuluttanut samaa tämän viikon alkupuolella. Kysymys ei siis ole mistään lipsahduksesta vaan tietoisesta kampanjasta.
Edellisillä kerroilla voitiin Namibian presidentin homofobinen retoriikka vielä kuitata hymähdyksellä. Se näytti olevan sellaisen pelokkaan miehen henkilökohtainen keppihevonen, joka piti kouristuksenomaisesti kiinni perinteisestä kyläyhteisökulttuurista. Presidentin tiedonannot nostattavat mieleen kuvan yhteiskunnasta, joka näyttää hajoavan seksuaalisen siveettömyyden takia. Homoseksuaalien kriminalisoiminen sekoitettuna melkoiseen annokseen muukalaisvihaa ja namibialaisten naisten kehottaminen tuntemaan paikkansa eivät kuitenkaan auta ratkaisemaan ongelmaa. Päinvastoin, se, että aidsin pelkoa käytetään tällä lailla hyväksi, on tulella leikkimistä. Rehellinen valistus ja kondomien jakaminen ovat parempi ratkaisu.
Namibian homovastainen kampanja uhkaa paitsi mahdollisten uhrien ruumiillista hyvinvointia myös demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia. Amnesty International on julistanut pitävänsä mielipidevankeina henkilöitä, jotka on vangittu seksuaalisen suuntautumisensa takia tai sen perusteella, että he ovat harjoittaneet oikeuttaan sanan- tai kokoontumisvapauteen. Namibiaa on vaadittava täyttämään kansainväliset velvollisuutensa, mikä merkitsee, että ihmisoikeudet koskevat kaikkia ja että ne ovat yleismaailmallisia ja jakamattomia. Sen tähden Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on äänekkäästi ja selkeästi vaadittava Namibiaa lopettamaan noitavainot. Namibia saisi ottaa esimerkkiä naapurimaastaan Etelä-Afrikasta, missä homoseksuaalien oikeudet on selvästi taattu perustuslaissa. Maa, joka on taistellut vapautensa puolesta sekä rotuun perustuvaa syrjintää ja apartheidia vastaan, ei voikaan olla sukupuolisen syrjinnän ja apartheidin lipunkantaja.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, Namibian presidentin Sam Nujoman Namibian homoseksuaaleja koskevat määräykset lukeutuvat, kuten kollega Swiebel jo sanoi, noitavainoihin. Seksuaalinen kiintymys samaa sukupuolta olevaan ihmiseen on ilmiö, jota on esiintynyt kaikkina aikakausina ja kaikissa kulttuureissa. Homoseksuaalisuutensa avoimesti ilmaisevien henkilöiden syrjintä ja vaino sen sijaan eivät ole kaikkien aikakausien tai kaikkien kulttuurien ilmiöitä.
Onneksi syrjintä näyttää useissa maissa olevan jatkuvasti vähenemässä. Yhä vähemmän ja vähemmän hyväksytään käytöstä, joka tähtää homoseksuaalien syrjimiseen ja heihin kohdistuvaan väkivaltaan. Hyvänä esimerkkinä tästä on Etelä-Afrikka. Apartheid-hallinnon lakkauttamisen jälkeen maan perustuslakiin on sisällytetty seksuaalisen suuntautumisen perusteella tapahtuvan syrjinnän kieltäminen.
Namibian presidentin väite siitä, että homoseksuaalisuus on länsimainen ilmiö, länsimainen poikkeavuus, on pötypuhetta. Hänen tarvitsisi vain katsoa eteläafrikkalaisia naapureitaan, mikä muuten myös hänen kollegojensa Mugaben ja Musevenin tulisi tehdä.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei ole pelkkä taloudellinen unioni vaan myös normien ja arvojen unioni. Ihmisoikeuksien suojeleminen Euroopassa ja sen ulkopuolella on ryhmäni mielestä EU:n olennainen tehtävä. Homoseksuaalien oikeudet ovat ihmisoikeuksia. Meidän tulee Euroopan kansalaisina sen tähden ottaa voimakkaasti kantaa aina silloin, kun tilanne missä tahansa maailman kolkassa kehittyy sellaiseen suuntaan, että ihmisiä sallitaan parjattavan, syrjittävän tai vainottavan heidän seksuaalisen suuntautumisensa vuoksi. Siksi olenkin ylpeä, että oma ryhmäni on yksi tämän päätöslauselman aloitteentekijöistä, päätöslauselman, jossa kritisoidaan tällä kertaa Namibiaa ja jossa ilmaistaan erittäin selkeästi kielteinen asenteemme Namibian nykytilanteeseen.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, Alankomaat vihkii homoseksuaaleja avioliittoon, Namibia taas halveksii ja häpäisee heitä. Elämme vuotta 2001. Kollega Lagendijk viittasi aiheellisesti, että Namibia ei valitettavasti ole Afrikan ainoa maa, jossa syrjitään homoseksuaaleja. Zimbabwen presidentti Mugabe nimittää homoseksuaaleja ja lesboja kirjaimellisesti "elukoiksi, jotka on hävitettävä sukupuuttoon". Lopun hoitavat hänen lynkkaajajoukkonsa.
Ei tietenkään ole hyväksyttävää, että ihmisiä syrjitään pelkän seksuaalisen suuntautumisen vuoksi. Olen kuitenkin tietoinen, että aihe on erittäin arka ja vaikea. Afrikassa olen kokenut, että monet afrikkalaiset pitävät homoseksuaalisuutta ilmiönä, joka sotii heidän kulttuuriaan vastaan. Kulttuurin arvostus törmää kuitenkin omiin rajoihinsa silloin, kun ihmisen perusoikeudet joutuvat ahtaalle. Viranomaisten johtamat laajamittaiset homofobiset toimet on tuomittava ankarasti. Mutta se ei vielä riitä.
Mielestäni meidän on otettava huomioon myös homoseksuaalien vainoaminen, kun arvioimme uuden Cotonoun sopimuksen hengessä yhteistyötämme kolmannen maailman maiden kanssa. Homoseksuaalien vainohan ei useinkaan ole ainoa ihmisoikeuksien loukkaus kyseisissä maissa. Tietyt SADC-maat ovat ylevistä ihanteistaan huolimatta näyttäneet viime aikoina yhä uudelleen vähemmän kauniin puolen itsestään. Uusien tuulien on tullut aika puhaltaa Windhoekissa, ja homoseksuaalit eristävän muurin on kaaduttava eräissä eturintamavaltioissa.

Lamy
. (FR) Ensimmäisestä asiasta, joka koskee Panikos Tsiakourmasin sieppausta, voin sanoa, että komissio on tietoinen tämän kyproksenkreikkalaisen kansalaisen viime joulukuussa tapahtuneen pidätyksen olosuhteista. Vaikuttaa todellakin siltä, että Panikos Tsiakourmas siepattiin Dhekelian brittiläisen tukikohdan alueelta. Ison-Britannian hallitus on ottanut asian puheeksi useaan otteeseen niin kyproksenturkkilaisen yhteisön johtajan kuin myös Ankaran viranomaisten kanssa. Yleisten asioiden neuvosto aikoo käsitellä asiaa ensi maanantain kokouksessaan.
Seuraamme komissiossa tiiviisti tilanteen kehittymistä Nikosian-edustustostamme käsin. Tietojemme mukaan Panikos Tsiakourmasin oikeudenkäyntiä on jatkettu tällä viikolla Famagustassa, ja asiassa odotetaan tuomiota lähiaikoina.
Jäsen Katiforisin tavoin uskon, että tätä tapausta - kuten monia muitakin tapauksia - täytyy tarkastella Kyproksen poliittisen tilanteen valossa. Tutkimme kaikkia mahdollisuuksia yhteydenpitoon asianosaisten kanssa edistääksemme - kuten tiedätte - poliittisen ratkaisun löytämistä saaren kahtiajakoon. Jäsen MacCormickin ja jäsen Alyssandrakisin mainitsemasta turkkilaisesta osapuolesta voin vakuuttaa teille, että tätä kysymystä tullaan käsittelemään Euroopan unionin ja Turkin välisessä poliittisessa vuoropuhelussa, joka käynnistettiin vahvistettuna Helsingin Eurooppa-neuvostossa.
Ihmisoikeuksia koskevan kohdan toisesta asiasta eli nunniin kohdistunutta väkivaltaa koskevasta päätöslauselmaesityksestänne totean, että katolisten nunnien tapaus on mielestämme vakava naisten perusoikeuksien loukkaus ja kauhistuttava esimerkki naisiin kohdistuvasta väkivallasta. Kuten asiasta puhuneet tietävät, unioni on lujasti sitoutunut naisiin kohdistuvan väkivallan torjuntaan. Tuemme kaikissa toimielimissä kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen sisältämien periaatteiden kunnioittamista ja erityisesti jokin aika sitten Pekingin neljännessä naisten maailmankonferenssissa tehtyjen sitoumusten kunnioittamista.
Pakistanin ihmisoikeustilanteesta komissio jakaa tästä asiasta päätöslauselmaesityksiä esittäneiden parlamentin jäsenten mielipiteen, kun he toteavat, että viimeaikaiset demokratialiittoon kuuluvien "poliittisten aktivistien" pidätykset ovat erittäin huolestuttavia. Pakistanin hallituksen kanssa viime marraskuussa käymissään keskusteluissa Euroopan unionin troikka pyysi hallitusta poistamaan poliittisten puolueiden toiminnalle asetetut rajoitukset ja erityisesti julkisten mielenosoitusten kiellon. Poliittisia puolueita ei voi eikä saa sulkea poliittisen elämän ulkopuolelle Pakistanissa sen enempää kuin missään muuallakaan, sillä niillä on luonnollisesti suuri merkitys maan tulevaisuuden kannalta.
Odotamme konkreettista edistystä edustuksellisen demokratian palauttamisessa kaikilla tasoilla alkaen maakunta- ja parlamenttivaalien järjestämisestä selkeän ja uskottavan aikataulun mukaisesti. Pakistanin viranomaiset vakuuttivat unionin troikalle sitoutuneensa voimakkaasti noudattamaan vaalien järjestämiselle asetettua määräaikaa, jonka korkein oikeuskin on vahvistanut ja joka on kolme vuotta sotilasvallankaappauksesta. Vaikka hallitus vakuutti, että poliittiset puolueet saisivat osallistua maakunta- ja parlamenttivaaleihin, on selvää, kuten monet teistä muistuttivat, että ainoastaan julkisten mielenosoitusten kiellon nopea poistaminen voi vahvistaa luottamusta Pakistanin demokratianpalauttamisprosessiin.
Viimeisestä asiasta eli homoseksuaalien tilanteesta Namibiassa toteaisin, että olemme päätöslauselmaesityksen laatijoiden tavoin hämmästyneitä ja huolestuneita Namibian presidentin Sam Nujoman hiljattain antamasta homoseksuaaleja koskeneesta lausunnosta, jossa hän kehotti vainoamaan homoseksuaaleina pidettyjä henkilöitä.
Olemme aina tukeneet kantaa, jonka mukaan kaikilla ihmisillä on oikeus nauttia ihmisoikeuksista ja perusvapauksista. Mielestämme kaikkien valtioiden täytyy suojella ja edistää näitä oikeuksia ja pyrkiä aktiivisesti torjumaan kaikenlaista rotuun, sukupuoleen, poliittisiin mielipiteisiin, uskonnollisiin vakaumuksiin ja muihin syihin perustuvaa syrjintää.
Tämä on ollut myös Namibian tasavallan hallituksen virallinen kanta tähän saakka, mistä todistavat muun muassa maan perustuslaki ja ihmisoikeuksia koskevat kansainväliset yleissopimukset, jotka Namibia on ratifioinut. Suhtaudumme siis myönteisesti kaikkiin toimenpiteisiin, joilla Namibian viranomaisilta pyritään saamaan selvennystä tähän asiaan ja joilla heille ilmaistaan toivomus siitä, etteivät viimeaikaiset lausunnot viittaa Namibian nykyisten syrjinnän kieltävien perustuslaillisten säännösten kiistämiseen.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Lamy!
Saanen käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kertoa vieraillemme, että parlamentti käyttää aina torstaisin kaksi ja puoli tuntia koko maailman ajankohtaisten ja kiireellisten ihmisoikeusloukkausten käsittelemiseen. Lisäksi käsitellään tietysti hyvin monia Eurooppaa koskettavia asioita.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.30.

Meksikon tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
B5-0262/2001 Seguro ja Naïr PSE-ryhmän puolesta;
B5-0275/2001 Knörr Borràs ja Lipietz Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0283/2001 Marset Campos ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0289/2001 Salafranca Sánchez-Neyra ja muut PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0297/2001 Gasòliba i Böhm ja muut ELDR-ryhmän puolesta
Meksikon tilanteesta.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Pascal Lamy, hyvät parlamentin jäsenet, otamme osaa tähän keskusteluun kertoaksemme, että olemme yleisesti ottaen samaa mieltä tästä useiden poliittisten ryhmien esittämästä päätöslauselmasta, jota olemme olleet laatimassa, ja sanoaksemme siitä, että Euroopan parlamentissa on seurattu melkoisen kiinnostuneina ja tarkasti Meksikon ja Euroopan unionin välisten poliittisten suhteiden kehittymistä.
Teimme niin hyväksyen yleissopimuksen toteutumisen ja tervehtien sitä, sillä meistä tuntuu, että Euroopan unioni on solminut Meksikon kanssa onnistuneen sopimuksen onnistuneeseen aikaan, ei ainoastaan kaupankäyntiin liittyvien kysymysten osalta vaan myös yhteistyön ja ennen kaikkea poliittisen yhteistyön osalta. Suhteemme tuossa veljesmaassa toimiviin kansalaisjärjestöihin ovat myös olleet hyvät. Tarkkailemme tietenkin, niin kuin aina olemme tehneet, Chiapasin tilanteen kehitystä. Viime vuonna minä itse johdin Väli-Amerikan ja Meksikon valtuuskuntaa, joka matkusti Chiapasiin, ja halusimme jopa tavata zapatistiliikkeen edustajia, mikä ei kuitenkaan ollut mahdollista. Miksi halusimme tehdä niin? Siksi, että ymmärtääksemme yksi parlamenttimme perusperiaatteista on käydä vuoropuhelua kaikkien osapuolten kanssa ja antaa kansallisen itsemääräämisoikeuden puitteissa panoksemme myönteisen ratkaisun aikaansaamiseen ja erimielisyyksien lopettamiseen. Juuri siksi pidämme myönteisinä Meksikon presidentti Foxin suhtautumistapaa ja aulista asennetta. Lisäksi zapatistiliikkeen asenne, jonka se toi Meksikon kongressissa ilmi komendantti Esterin välityksellä, oli moitteeton ja osoitti halua puuttua asioihin sekä valmiutta vuoropuheluun. Haluammekin nyt kertoa, että kannustamme ja tuemme tuota vuoropuhelua, koska demokraattisia sääntöjä kunnioittava vuoropuhelu on demokratiassa ainoa väline, joka voi auttaa ongelmien ratkaisussa. Toistan vielä kerran, että kunnioitamme Meksikon kansan itsemääräämisoikeutta, ja haluamme antaa tätä vuoropuhelua tukevan viestin. Haluan päättää puheenvuoroni mielestämme tärkeään vetoomukseen keskustelujen jatkamiseksi, jotta Meksikon kongressi tukisi San Andrésin sopimusten mukaista alkuperäiskansoja koskevaa lakia. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, lopuksi haluan sanoa, että johtamani valtuuskunnan piti juuri eilen antaa puheenjohtajakokouksen päätöksestä lausunto zapatistiliikkeen mahdollisesta vierailusta parlamenttiin. Kaikkien suurimpien poliittisten ryhmien läsnä ollessa hyväksyttiin yksimielisesti, että parlamentti vahvistaa valtuuskuntansa välityksellä viimevuotiseen tapaan, että se on valmis käymään vuoropuhelua tämän toimielimen toimintasääntöjen mukaisesti kaikkien järjestöjen kanssa, zapatistiliike mukaan luettuna.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, minäkin haluan tähdentää sitä, minkä jäsen Seguro totesi siitä, että presidentti Foxia ja zapatisteja on onniteltava heidän aloittamansa vuoropuhelun vuoksi.
Olin äskettäin läsnä Meksikon kongressin historiallisena pidettävässä istunnossa minun on mainittava, että tähän vaikuttivat myös sisarpuolueemme, Meksikon vihreän ympäristöpuolueen, äänet ja myös siinä äänestyksessä, josta sai alkunsa mielestäni historiallinen järkevä ja toista osapuolta kunnioittava vuoropuhelu, mikä oli osoitus Meksikon kansan ja lainsäätäjien ja myös zapatistiliikkeen kypsyydestä, sillä jälkimmäinen vastasi rauhaan tarjoamalla rauhaa. Tämä sopimus edistää vuoropuhelua ja yhteisymmärrystä. Tämä oli suuri päivä Meksikolle, sen sisällä ja ulkopuolella asuville alkuperäiskansoille sekä vuoropuhelun, ymmärryksen ja yhteistyön kulttuurin palauttamiselle kaikkien poliittisten ja yhteiskunnallisten voimien välille konfliktien ratkaisemiseksi.
Ryhmämme haluaa kuitenkin tehdä varsin selväksi valtuuskunnan eilen osoittaman linjan mukaisesti, ettemme vastusta alkuperäiskansaa edustavan zapatistiliikkeen läsnäoloa parlamentissa. Ja on mahdollista, että jotkut parlamentin kollegat repivät sen vuoksi hiuksiaan ja jopa sanovat, että tietyistä muotoseikoista on pidettävä kiinni, ja vastustavat sitä, että parlamenttiin ilmestyy huppupäisiä miehiä ja naisia.
Mutta saa nähdä, saadaanko kansainvälisessä politiikassa vallitseva suuri hurskastelu loppumaan, sillä ne, jotka menevät tapaamaan presidentti Putinia tai tanssivat kiinalaisten pillin mukaan, vaikka Kiina on vallannut Tiibetin, eivät voi repiä hiuksiaan. Kyse ei ole muotoseikoista tai siitä, pidetäänkö huppu päässä vai ei. Suurempaa huputtamista ei ole kuin se, johon kokonainen kansa, Meksikon sisällä ja ulkopuolella asuvat alkuperäiskansat, on pakotettu. Heidän päähänsä on laitettu muutakin kuin pelkkä huppu. Miljoonien ihmisten päälle on vyörytetty kivi, jonka onneksi näemme tänään alkavan nousta heidän yltään. Lopultakin heille annetaan heidän oikeutensa, ja heidät tunnustetaan perustuslaissa.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin on ilman muuta tuettava tällaista Meksikon ja Latinalaisen Amerikan kannalta sangen tärkeää tapahtumaa eli zapatistikomentajien ja kansallisen alkuperäiskansojen kongressin (Congreso Nacional Indígena) jäsenten läsnäoloa Meksikon kongressissa, minkä myötä pyritään asettamaan ne perusteet, joiden pohjalta voidaan hyväksyä Ley Cocopa -laki ja siihen liittyvä perustuslaillinen uudistus. Tästä syystä kolme Euroopan parlamentin jäsentä, Sami Naïr, Gorka Knörr ja minä, olimme viime viikolla paikan päällä Meksikossa tukemassa läsnäolollamme tätä tapahtumaa.
Tämä yhteinen päätöslauselma, jonka esitämme, on myönteinen, tärkeä ja toiveita herättävä asia, ja se merkitsee myös tuen antamista presidentti Foxin ja zapatistien kansallisen vapautusarmeijan EZLN:n toimille. Olemme myös sitä mieltä, että päätöslauselma on Euroopan unionin ja Meksikon välisen sopimuksen mukainen, koska sillä edistetään laajempia demokraattisia vapauksia ja tuetaan Meksikossa vallitsevaa poliittista kulttuuria, joka on varsin merkittävä asia.
Tämän vuoksi olemme sitä mieltä, että päätöslauselma olisi parempi, jos kaksi ehdottamaamme tarkistusta hyväksyttäisiin: se, että tunnustetaan, että on tärkeää, että EZLN:n edustajat ovat läsnä kongressissa, ja toisaalta se, että tänne kutsutaan suhteista Väli-Amerikkaan vastaavan valtuuskunnan tai muiden valiokuntien, kuten ulkoasioiden valiokunnan tai kehitysyhteistyövaliokunnan, välityksellä tapojamme noudattaen zapatistiliikkeen edustajia esittämään oman näkökantansa. Näin voimme tukea Meksikon ja Latinalaisen Amerikan kannalta suuria toiveita herättävää asiaa.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, yhdyn niihin kollegoihini, jotka ilmaisivat tyytyväisyytensä sen vuoksi, että nyt annetaan tunnustus sille alkuperäiskansalle, joka on ollut varsin kauan syrjässä ja jonka tilanne on lisäksi ollut mutkikas, sillä oli sellaisia, jotka pitivät itseään heidän edustajinaan, vaikka näin ei tosiasiassa ollutkaan.
Mielestäni on onniteltava presidentti Foxia ja hänen poliittista ryhmäänsä sekä kaikkia Meksikon poliittisia voimia, jotka ovat kyenneet tajuamaan, että vähemmistöjä on kuultava suoraan, koska demokratia edellyttää suoria edustajia ja äänitorvia, ja jotka ovat samalla hyväksyneet erilaisuuden kulttuurin, jota Eurooppa puolustaa ja joka on yksi meidän tunnusmerkeistämme.
Haluaisin sanoa edelleen tähän liittyen, että mielestäni näin kehkeytyneeseen vuoropuhelun ilmapiiriin myös Euroopan on täysin rinnoin yhdyttävä, ja tässä mielessä minusta on hyvä ja hieno asia, että otetaan vastaan ne, jotka on tarpeen ottaa vastaan, että zapatistit otetaan vastaan, Eurooppa ottaa heidät huomaansa ja ojennamme heille kätemme.
En siis missään nimessä halua, että tulkitsisimme, että solmimme päällekkäisiä suhteita. Mielestäni se demokraattinen avoimuus, jota itse Meksikon hallitus ja edustajainhuone ovat osoittaneet ottaessaan zapatistit vastaan symbolisesti tärkeässä rakennuksessaan eli parlamentissa, merkitsee institutionaalista riemuvoittoa, ja siksi meidän on ymmärrettävä, että myös zapatistien on oltava läsnä samalla, kun on jo esitetty kutsu presidentti Foxille, jotta ymmärretään, että kannatamme instituutioiden vahvistamista sillä ilman vahvoja instituutioita ei ole demokratiaa ja samalla sitä, että läsnä ovat kaikki vähemmistöt, ryhmät ja järjestöt, jotka haluavat kolkuttaa ovellemme pyytääkseen apuamme ja kertoakseen meille erityisluonteestaan ja erilaisuudestaan.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tänään esittelemämme päätöslauselmaesitys on mielestäni poliittisesta näkökulmasta myönteinen asia, sillä sen avulla edistetään nykyisen Meksikon yhteiskunnallisessa kentässä niiden yli 10 miljoonan Meksikon kansalaisen integrointia, jotka lukeutuvat alkuperäiskansoihin ja joita on väestöstä yli 10 prosenttia. Tämän pohjalta uskomme tästä lähtien rauhanomaiseen rinnakkaiseloon yhteiskunnallisen toiminnan tavanomaisena muotona ja Meksikon poliittisen elämän normalisoitumiseen.
On päästävä siihen, että äskettäisestä alkuperäiskansojen ja Meksikon poliitikkojen välisestä tapaamisesta tulee erinomainen esikuva, jota seurataan tässä poliittisessa vaiheessa, joka sai alkunsa heinäkuun 2000 jälkeen ja jossa on saavutettu edistystä ja päästy eroon vanhoista ristiriidoista.
Tältä rannalta, vanhasta Euroopasta, katsottuna monet meistä suhtautuvat myönteisesti Meksikossa tapahtuvaan poliittiseen muutokseen, joka koskee tämän historiallisesti syrjityn vähemmistön tunnustamista. Tästä suhtautumisesta on seurattava, että kiitämme presidentti Foxia ja hänen hallitustaan sekä myös zapatisteja ja tietenkin alkuperäiskansoja.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio jakaa täysin käsiteltävänä olevat päätöslauselmat allekirjoittaneiden parlamentin jäsenten mielipiteen Meksikon viimeaikaisista tapahtumista.
Meksikon uusi hallitus ja zapatistien kansallinen vapautusarmeija ovat vahvistaneet pyrkivänsä löytämään poliittisen ratkaisun ja - uskomme näin teidän laillanne - ovat avanneet tien konfliktin rauhanomaiselle ratkaisemiselle.
Olemme tässä yhteydessä tietenkin erittäin tyytyväisiä siihen, että unionin ja Meksikon välillä tehty uusi sopimus tuli hiljattain voimaan. Kuten jäsen Seguro muistutti, sopimus antaa meille mahdollisuuden jatkaa Meksikossa aloitetun prosessin tukemista. Kuten tiedätte, sopimus koskee monia muitakin asioita kuin vain kauppaa tai yhteistyötä. Se sisältää niin sanotun "ihmisoikeuslausekkeen", joka on nykyään unionin ja Meksikon välisten suhteiden ytimessä. Sopimus sisältää myös velvollisuuksien noudattamista koskevan lausekkeen, jonka avulla voimme ottaa huomioon ihmisoikeustilanteen kehityksen Meksikossa ja sen osavaltioissa. Lisäksi sopimuksessa otetaan käyttöön järjestelmä, jonka ansiosta osapuolet voivat toimia, jos sopimuksessa vahvistettuja tavoitteita ei saavuteta.
Sen lisäksi, että sopimuksessa sovitaan yhteistyöstä ihmisoikeuksien, demokratian ja julkisten asioiden hyvän hallinnon alalla, se tarjoaa myös oikeudelliset puitteet yhteistyölle kulttuurin, opetuksen ja koulutuksen alalla, ja - kuten tässä tapauksessa kuuluu, kun otetaan huomioon maan tarpeet - siinä kiinnitetään erityistä huomiota heikoimmassa asemassa oleviin yhteiskuntaluokkiin.
Harjoitamme myös alueellista yhteistyötä ja ennen kaikkea keskitymme yhteiskunnallisiin asioihin ja köyhyyteen, joka koskettaa suojattomia väestöryhmiä, kuten alkuperäisväestöä, ja samalla muistamme kunnioittaa perusoikeuksia, jotka kuuluvat Meksikon alkuperäisväestölle ryhminä.
Tämän kaiken konkreettisena sovelluksena ja nyt hyväksytyn Meksikon maakohtaisen strategia-asiakirjan mukaisesti työskentelemme paikan päällä tärkeässä hankkeessa, jossa kehitetään Lacandonian metsää Chiapasissa ja jonka konkreettisena tavoitteena on paitsi tehdä yhteistyötä asianomaisen väestön kanssa myös pyrkiä opettamaan heille kestävän kehityksen ajatusmallia. Hankkeessa yhdistyvät siis ympäristönsuojelu ja sosiaalinen toiminta. Tätä me siis teemme tällä hetkellä hyvin konkreettisesti.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 18.30.

Somalian tilanne ja hyökkäys "Lääkärit ilman rajoja" -järjestöä vastaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
B5-0263/2001 van den Berg PSE-ryhmän puolesta;
B5-0276/2001 Maes ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta;
B5-0284/2001 Morgantini GUE/NGL-ryhmän puolesta;
B5-0290/2001 Van Hecke PPE-DE-ryhmän puolesta;
B5-0292/2001 Muscardini UEN-ryhmän puolesta;
B5-0301/2001 van den Bos ELDR-ryhmän puolesta
Somalian tilanteesta ja hyökkäyksestä "Lääkärit ilman rajoja" -järjestöä vastaan.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, eilen vapautettiin onneksi kaksi viimeistä panttivankia, kaksi humanitaarista avustustyöntekijää, Ison-Britannian kansalaista, jotka sotilasjohtaja Musa Sudi Yalahow sieppasi 27. maaliskuuta 2000 samaan aikaan seitsemän länsimaalaisen ja yhden somalin kanssa. Heidän vapauttamisensa toki ilahduttaa meitä, mutta olemme yhä yhtä huolestuneita siitä, että ihmisoikeuksia ei noudateta ja että Somalian aseistetut miliisit jatkavat väkivaltaa ja ryöstelyä. Somalian väliaikaishallituksen on ehdottomasti tehtävä kaikki mahdollinen rakentavan vuoropuhelun käynnistämiseksi tiestä rauhaan, vakauteen ja kansalliseen sovintoon kaikkien Somaliassa vaikuttavien tahojen, somalialaisten edustajien, Somalimaan ja Puntin maan viranomaisten kanssa. Kaikkien on luovuttava aseiden käytöstä maan vakavien poliittisten, yhteiskunnallisten ja taloudellisten ongelmien ratkaisemiseksi ja lähestyttävä yhteistyössä avun hallinnointiin, koulutukseen, terveydenhoitoon ja talouteen liittyviä ongelmia.
Lahjoittajamaiden on tehostettava humanitaarista apua ja yhteistyötä, varmistettava, että asevientikieltoa noudatetaan täydellisesti ja että kaikki asianosaiset tekevät yhteistyötä rauhan vakiinnuttamiseksi uudelleen. Euroopan unionin erityisesti on annettava kaikkea taloudellista ja teknistä tukea, joka on tarpeen IGADin (Intergovernmental Authority on Development) ja Djiboutin rauhanaloitteen onnistumisen varmistamiseksi, mutta ennen kaikkea sen täytyy, kuten Etiopian ja Eritrean välisessä konfliktissa, tehdä johdonmukainen poliittinen aloite ja esiintyä yhtenä rintamana vuoropuhelun ja neuvottelujen edistämiseksi sekä maan keskeisten ja polttavien ongelmien ratkaisemiseksi. On tuettava kansalaisyhteiskuntaa, paikallisyhteisöjä ja kansalaisjärjestöjä, jotka taistelevat kansallisen sovinnon ja rauhan puolesta. On riisuttava aseista aseelliset ryhmät, jotka viime viikkojen aikana ovat aiheuttaneet ainakin 20 siviilin kuoleman, tehostettava miinanraivaustoimintaa sekä tuotava julki kaikki se solidaarisuus ja tuki, jota annamme "Lääkärit ilman rajoja" -järjestölle, jota vastaan juuri hyökättiin 27. maaliskuuta.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sen, että miliisipäällikkö sieppasi Somaliassa 26. maaliskuuta kymmenen YK:n ja "Lääkärit ilman rajoja" -järjestön humanitaarista avustustyöntekijää, täytyy paljastaa kansainväliselle yhteisölle, kuinka syvälle tämä maa on vajonnut.
Kun rosvous tai sotatoimet - ja miten nämä kaksi voitaisiin tässä erottaa toisistaan - kohdistuvat rauhan ja avun lähettiläisiin, joita nämä länsimaiset henkilöt ovat, ja kun heistä tulee sotaakäyvien osapuolten kauppatavaraa, voi kansainvälinen yhteisö kuulla tällaisten julmuuksien läpi siviiliväestön epätoivoisimman hätähuudon.
Millainen mahtaa olla näiden nimettömien massojen tilanne, kun jopa niiden auttajia vainotaan tällä tavoin? Millaisia ovat niiden valitukset? Kuinka olisimme voineet kuulla niitä, jollei olisi siepattu kymmenkuntaa YK:n ja "Lääkärit ilman rajoja" -järjestön työntekijää, joiden työ on toki kiitettävää mutta jotka ovat päässeet tiedotusvälineisiin vain, koska he ovat länsimaisia?
Kaikki panttivangit on nyt vapautettu, mutta hätäkutsu on kuultu ja meidän täytyy vastata siihen mahdollisimman tehokkaasti ja sitoutuneesti eli välittömin toimenpitein, joilla varmistetaan humanitaaristen avustustyöntekijöiden turvallisuus tässä marttyyrimaassa, ja kansalliselle sovinnolle pohjautuva pitkän aikavälin tukipolitiikka demokratialle ja ihmisoikeuksille. Epätoivoinen Somalia täytyy asettaa Euroopan demokratialle ja solidaarisuudelle antaman tuen ytimeen.

Sylla
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka - kuten kollegani äsken sanoi - kaikki panttivangit on vapautettu, meidän tulisi pitää mielessämme, ettemme voi missään olosuhteissa pitää panttivankien ottamista poliittisena tekona. Kyse on ennen kaikkea raukkamaisuudesta, raakalaismaisesta teosta, jota emme voi hyväksyä. Viestin, joka piti lähettää, kun panttivangit olivat siepattuina, täytyy pysyä täysin samana. Arvoisa puhemies, meidän täytyy siis tukea yhtä päättäväisesti kaikkia hiljaisia työntekijöitä, näitä kansalaisjärjestöjä, jotka ovat otollisia kohteita siitä yksinkertaisesta syystä, että ne tekevät puolueetonta työtä. Niiden jäsenet hoitavat kaikkia apua tarvitsevia näiden poliittisesta suuntautumisesta riippumatta, ja uskon, että juuri siksi he ovat äärimmäisen helppoja ja haavoittuvia kohteita. Meidän täytyy siis antaa niille jatkossakin täysi tukemme.
Arvoisa puhemies, meidän täytyy myös - kuten teimme Etiopian ja Eritrean välisessä selkkauksessa - nimittää tätä kysymystä käsittelemään pysyvä edustaja, joka voi seurata Somalian tilanteen kehittymistä. Ensimmäinen askel on otettu perustamalla väliaikaishallitus, jonka kansainväliset tahot ovat tunnustaneet ja joka on auttanut estämään selkkauksen leviämisen koko alueelle. Meidän täytyy nyt mielestäni viedä asia paljon pidemmälle pakottamalla tämä hallitus käynnistämään neuvottelut kaikkien selkkauksen osapuolien ja kaikkien poliittisten puolueiden kanssa. Ennen kaikkea meidän täytyy - tapahtuipa tämä Euroopan unionin, YK:n tai OAU:n puitteissa - saattaa voimaan täydellinen asevientikielto ja valvoa sen ehdotonta noudattamista. Meidän täytyy tuomita jyrkästi kaikenlainen aseiden laiton toimittaminen.
Somaliassa vallitsee valitettavasti hyvin epävakaa tilanne kaikkien heimosotien takia, joissa kuolonuhrit lasketaan sadoissa tuhansissa. Hinnan tästä kaikesta maksaa väestö. Väkivaltaa seuraa nälänhätä, nälänhätää sodat ja sotia taudit täydellisen välinpitämättömyyden vallitessa. Viestimme täytyy säilyä voimakkaana.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, kansainvälinen yhteisö jätti Somalian vuosikausiksi oman onnensa nojaan. Kunniaahan ei sieltä kannattanut mennä hakemaan. Nykyään Somalia on pirstoutunut maa, jonka hallinto on pirstoutunut. Sotaherrat ovat uusia lääninherroja. Artan rauhanneuvottelujen jälkeen syntyi uusi toivon pilkahdus. Saatiin kansallinen väliaikaishallitus, mutta sen oli erittäin vaikea vahvistaa arvovaltansa maassa. Euroopan unionilla ei ole muuta vaihtoehtoa - kollega Sylla on tässä mielestäni oikeassa - kuin voimakkaasti tukea tätä hallitusta, kadottamatta kuitenkaan näköpiiristä Somalian todellisuutta. Rakentavan vuoropuhelun käynnistäminen hallituksen ja muiden Somaliassa vaikuttavien tahojen välillä on ainoa realistinen ratkaisu. Myös Somalimaan ja Puntin maan viranomaiset on saatava osallistumaan tähän vuoropuheluun, ja kolmansia maita, esimerkiksi Etiopiaa, on kehotettava kaikin tavoin pidättymään rauhanprosessin häiritsemisestä. Pystyäkseen täyttämään edelläkävijän tehtävänsä unionin on mielestäni välttämättä nimitettävä erityisedustaja Somaliaa varten, samoin kuin Etiopian ja Eritrean tapauksessa. Minun puolestani tämä voisi muuten olla sama henkilö. Nyt, kun vihdoinkin on toivoa kestävästä rauhasta Eritrean ja Etiopian välillä, meidän on ehdottomasti pyrittävä säilyttämään tilanne vakaana Somaliassa. Somalian "balkanisoituminen" on kaikin keinoin pysäytettävä, ja tässä Euroopan unionilla on tärkeä tehtävä.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa lyhyen puheenvuoroni tarkentamalla, että komissio tuomitsee tiukasti ja jyrkästi kaikki humanitaarisiin avustustyöntekijöihin kohdistuvat hyökkäykset ja vieläpä samanlaisin sanakääntein kuin ne, joita jäsen Sylla juuri käytti.
Olemme kaikesta huolimatta jäsen Ghilardottin tavoin huojentuneita siitä, että viimeiset panttivangit on nyt vapautettu. Sieppaus tuo kuitenkin esiin tarpeen saada väkivaltaiset jännitteet loppumaan Keski- ja Etelä-Somaliassa, mikä tuotiin esiin kaikissa täällä kuulluissa puheissa. Vakuutan teille, että komissio tarjoaa ripeästi tukea maan jälleenrakentamisen kaikilla osa-alueilla, ja Luoja tietää, kuinka suureen tarpeeseen se tulee. Teemme sen nyt ja jatkossakin tiiviissä yhteistyössä kaikkien muiden avustajien kanssa ja hyödynnämme tässä Somalialle myönnettävän avun koordinoinnista vastaavan elimen - joka kattaa myös Yhdistyneiden Kansakuntien virastot - kautta tarjotun avun koordinointia.
Komissio on myöntänyt Somalialle huomattavan määrän humanitaarista apua kunnostukseen. Unionin poliittiset päättäjät tukevat tätä täysin, ja Euroopan unionin troikan hiljattain Somaliaan tekemä vierailu osoitti meille, kuinka tarpeellista ja arvostettua komission toiminta on alueilla, joilla troikka kävi. Aiomme jatkaa näitä kunnostusponnisteluja kaikilla maan suhteellisen rauhallisilla alueilla ja erityisesti Somalimaassa ja Puntin maassa soveltamamme lähestymistavan, niin sanottua "rauhanosinkoa" koskevan lähestymistavan, mukaisesti. Tuemme samanaikaisesti väliaikaishallitusta sen pyrkimyksissä luoda rauhan ja turvallisuuden ympäristö siihen osaan maata, jossa selkkaus yhä jatkuu ja josta puuttuvat kaikenlaiset hallinto rakenteet. Somaliassa on alueita, joilla nykytilanteessa on mahdotonta tehdä kunnostusoperaatioita, ja jatkamme humanitaarisen avun tarjoamista näille alueille ECHOn välityksellä, joka toimii yhdessä kansalaisjärjestöjen ja Yhdistyneiden Kansakuntien virastojen kanssa.
Euroopan unioni on - erityisesti 8. syyskuuta antamassaan julkilausumassa - ottanut käyttöön politiikan, jonka mukaisesti se kehottaa väliaikaishallitusta aloittamaan välittömästi vuoropuhelun nykyisten hallinnollisten kokonaisuuksien kanssa - mainitsin jo äsken Somalimaan ja Puntin maan - jotta ei kadotettaisi sysäystä, joka annettiin Artan prosessin yhteydessä Itä-Afrikan valtioiden päämiesten huippukokouksen päätöslauselmien mukaisesti. Korostamme myös, kuinka tärkeää kansallisen yhtenäisyyden palauttamiseksi on ottaa mukaan tähän kansallisen sovinnon prosessiin kaikki ne, jotka eivät osallistuneet Artan konferenssiin.
Muistutan joka tapauksessa, ettemme anna mitään tukea yrityksille - riippumatta siitä, miltä taholta ne tulevat - joilla Somaliaan pyrittäisiin asettamaan voimakeinoin jokin hallitus ja vaarannettaisiin siten joillakin maan alueilla saavutettu rauha ja vakaus, joka on todellista vaikkakin haurasta. Emme voi hyväksyä, että rauhanprosessi johtaisi uusiin selkkauksiin alueilla, joilla on saatu aikaan rauha kansainvälisen yhteisön aktiivisella tuella, ja yhdymme tässä asiassa puheisiin, joissa vedottiin päätöslauselman hyväksymisen puolesta.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Lamy!
Komissio oli tänään liiankin kurinalainen. Puhuitte lyhyemmin kuin tavallisesti, arvoisa komission jäsen Lamy, ja osin siitä syystä meidän on nyt pidettävä 20 minuutin tauko, sillä esityslistan mukaan esityslistan seuraavat kohdat käsitellään vasta klo 17.30.
(Istunto keskeytettiin klo 17.10 ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Kalastusonnettomuudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Miguélez Ramosin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0087/2001) kalastuksesta: turvallisuus ja onnettomuuksien syyt (2000/2028(INI)).

Miguélez Ramos
. (ES) Arvoisa puhemies, mietinnössä, jonka esittelen tänään parlamentille kalastuksen turvallisuudesta ja tämän toiminnan yhteydessä sattuneiden onnettomuuksien syistä, käydään läpi tätä alaa vaivaavan suuren onnettomuusherkkyyden syitä ja tarkastellaan sellaisia seikkoja kuin Euroopan lainsäädäntö kehys, kalastajien työtä haittaavat ongelmat tai riskien ehkäisy.
Vaikka aloite tämän asian tarkastelusta parlamentissa oli lähtöisin sosialistiryhmästä, tänään teille esiteltävä työ on monien henkilöiden aikaansaannosta, muun muassa kollegojeni eli Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan jäsenten, jotka tekivät kanssani paljon ja menestyksekkäästi työtä ja jotka lopuksi hyväksyivät mietinnön yksimielisesti; oma vaikutuksensa on myös viime syyskuussa pitämällämme asiantuntijoiden kuulemisella tai niillä korvaamattoman arvokkailla tiedoilla, jotka toimitettiin minulle työllisyyden pääosaston tai Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosaston virkamiesten taholta, tai myös neuvoa-antavan kalatalouskomitean panoksella.
Kaikki olivat samaa mieltä, että kalastajien (joita on Euroopan unionissa 270 000) ammatti on varsin vaarallinen, ja he olivat suurimmaksi osaksi samaa mieltä niistä syistä, joiden vuoksi kalastusalalla sattuu 25 kertaa enemmän onnettomuuksia kuin muilla elinkeinoaloilla, ja Euroopan unionissa yksi seitsemästä kalastajasta joutuu työtapaturmaan vuosittain. Tämä erittäin korkea luku on monien tekijöiden yhteisvaikutusta: näitä ovat huonot sääolot, pitkät työpäivät, joiden rytmi voi olla varsin tiukka, vaikeasti yhtenäistettävät palkkajärjestelmät, joista esimerkkinä on niin sanottu tulospalkkaus, työmarkkinaneuvottelujen puuttuminen, vaikeat työskentelyolot, alusten huonot elinolot, eristyneisyys, ero perheestä ja sosiaalisesta kentästä, kalavesien etäisyys ja laivaston iäkkyys.
En hyväksy niiden henkilöiden skeptistä asennetta tai kohtalouskoa, jotka katsovat, että kalastusalan onnettomuuksia ei voida vähentää ja että onnettomuuksien uhrit ovat vero, joka meidän on merelle maksettava. Mielestäni meidän on etsittävä onnettomuuksien syitä ja torjuttava niitä. Etusijalle on asetettava turvallisuus. Onnettomuuslukumme ovat sietämättömän korkealla tasolla, ja on tehostettava valvontaa, tiedotettava asioista varustamoille ja kalastajille ja, jos mahdollista, edistettävä lainsäädäntömuutoksia niiden vähentämiseksi. On tarkasteltava merimiesten sosiaalisia oloja ja työoloja sekä parannettava heidän työskentelyolojaan, sillä he joutuvat kestämään riittämätöntä lepoa ja epäasianmukaista työn organisointia, joka perustuu kestoltaan yli 14 tunnin työpäiviin.
On tunnustettava, että alalla on oikeus jatkuvaan viikko- ja päivälepoon, ja julkisen vallan on tarvittaessa puututtava tilanteeseen tämän kaikille työntekijöille kuuluvan perusoikeuden takaamiseksi. Kovien työskentelyolojen vuoksi esimerkiksi monet nuoret eivät halua lähteä laivoille, mikä estää sukupolvenvaihdoksen.
On välttämätöntä aloittaa alalla unionin laajuiset työmarkkinaneuvottelut sellaisten työehtosopimusten solmimiseksi, joihin työturvallisuuskysymykset on sisällytetty, kuulla alaa enemmän, ulottaa samanlainen sosiaaliturva koskemaan kalastusalan työntekijöitä kuin muitakin työntekijöitä ja kehittää työnantajien ja työntekijöiden keskuudessa työturvallisuuskulttuuria.
Euroopan unionilla ei ole käytössään edes tilastotietoja; ainoastaan viisi maata toimittaa numerotietoja, ja nämä luvut eivät ole vertailukelpoisia. Olisi välttämätöntä ottaa huomioon tämä asia, kun unionin työtapaturmatilastoja koskevan hankkeen kolmas vaihe käynnistyy, jotta yhteisön käytössä on luotettavia ja täydellisiä sekä kaikkialla unionissa yhdenmukaisia tietoja.
Ryhmäni on aina ollut sitä mieltä, että on välttämätöntä, ettei parlamentissa puhuta ainoastaan kalavaroihin liittyvistä kysymyksistä vaan myös merellä työskenteleviä työntekijöitä vaivaavista inhimillisistä ongelmista. Tämän takia mietinnössäni pyydetään, että sen johtopäätökset sisällytettäisiin yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevaan asetukseen, jotta se sisältäisi lainsäädännön, koulutuksen ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun muodostaman kolmion; vetoan myös niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät ole vielä sitä tehneet, että ne ratifioisivat kansainväliset yleissopimukset ja kehittäisivät yhteisön direktiivejä, joiden ulkopuolelle jää tällä hetkellä yli 90 prosenttia laivastosta. Siksi totean mietinnössäni, että mukavuuslippulaivat eivät tarjoa miehistöilleen takeita työoloista tai turvallisuudesta, mikä merkitsee vakavia riskejä näillä aluksilla työskenteleville kalastajille.
Arvoisat parlamentin jäsenet, sanoisin tiivistäen, että tässä mietinnössä käsitellään kysymystä, jota ei ole vielä tarkasteltu. Kyseessä on ensimmäinen tällainen mietintö; on mahdollista, että sitä seuraa toinen ja kolmas mietintö kalastusalan onnettomuuksista. Koska kyseessä on ensimmäinen mietintö, toivon, että suhtaudutte suopeasti sen puutteisiin ja että annatte sille tukenne.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, hollantilainen aatetoverimme Jan Albert Maat on toiminut ryhmässämme arvostamamme kollega Rosa Miguélez Ramosin mietinnön varjoesittelijänä. Hän on pahoillaan siitä, että hän joutuu olemaan poissa, ja hän pyysi minua esiintymään puolestaan. Sen teenkin, ja lainaan seuraavassa hänen englanniksi esittämiään sanoja:
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijää hänen mietinnöstään. Tämä on tärkeä aloite, sillä turvallisuus on hyvin tärkeä aihe koko kalatalousalalle. Esittelijä Miguélez Ramos sanoi, että maailmassa tapahtuu joka vuosi paljon onnettomuuksia, ja monet niistä ovat kohtalokkaita. Yksin Euroopan unionissa tapahtuu vuosittain yli 2 000 onnettomuutta. Tätä lukua on mahdotonta laskea nollaan alan erityispiirteiden vuoksi, mutta meidän pitäisi kuitenkin pyrkiä vähentämään onnettomuuksien määrää mahdollisimman paljon. Tämä voidaan saavuttaa parantamalla joitakin edellytyksiä: ensinnäkin parantamalla työolojen ja Euroopan unionin aluevesillä toimivien kalastusalusten turvallisuuden valvontaa. Lisäksi täytyy parantaa yhdenmukaistamista ja koordinointia jäsenvaltioiden välillä. Kaikkien EU:n kalastusalusten työolot ja turvallisuus pitäisi tarkastaa säännöllisesti riippumatta alusten koosta ja iästä. Kalatalousalalla täytyy myös parantaa tietoisuutta turvallisuusasioista. Tiedotuskampanjat ja koulutus ovat tärkeitä välineitä tämän saavuttamiseksi. Kun otetaan huomioon, että koko EU:ssa on yhä vaikeampaa houkutella nuoria työskentelemään merellä, täytyy turvallisuuteen ja työoloihin kiinnittää paljon huomiota. Tällä alalla tarvitaan turvallisuuskulttuuria, jotta kaikki asianosaiset tuntisivat tilanteen erityisluonteen ja kantaisivat vastuunsa. Minä, Albert Jan Maat, toivon, että tämä valiokunta-aloitteinen mietintö otetaan mukaan keskusteluun vihreästä kirjasta ja uutta vuoden 2002 jälkeistä kalastuspolitiikkaa koskeviin ehdotuksiin.
(DE) Henkilökohtaisesti lisään tähän mielelläni: haluan korostaa, että nämä lausunnot pitävät ehdottomasti paikkansa. Olinhan itse vasta Grönlannissa ja katkaravunpyyntiin tarkoitetun troolarin matkassa. Jäinen napajäätiköiden tuuli puhalsi, ja sataman pienet, yhdenistuttavat veneet olivat jääneet paksun jään vangeiksi. Arvostan kalastajan ammattia ja ihailen kalastajaa, joka hankkii leipänsä mitä mahdottomimmissa ja vaikeimmissa oloissa. Kalastaja tarvitsee voimakasta moraalista ja lainsäädännöllistä tukeamme myös ja aivan erityisesti työturvallisuuden alueella.

Lage
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, kalastus on aina ollut yksi maailman kovimmista tai vaarallisimmista ammateista tai kutsumuksista kuinka vain haluatte. Kaikkien merenkulku- ja kalastusvaltioiden historia, aikakirjat ja kirjallisuus ovat täynnä mainintoja merellä pienillä tai suurilla kalastusaluksilla esiintyneestä sankarillisuudesta, kärsimyksestä, jännitysnäytelmistä ja haaksirikoista.
Kalastusyhteisöillä on muistoja murhenäytelmistä, jotka välitetään sukupolvesta toiseen. Nykyään voidaan kuitenkin nykyaikaisen tekniikan avulla onneksi vähentää merkittävästi vaaroja, epämukavuutta, onnettomuuksia ja haaksirikkoja. Meillä on keinot käytettävissämme, mikäli tahtoa vain löytyy. Rosa Miguélez Ramosin mietintö on yksi käyttökelpoisimmista, ajankohtaisimmista, älykkäimmistä ja parhaiten laadituista valiokunta-aloitteisista mietinnöistä niiden monien valiokunta-aloitteisten mietintöjen joukossa, jotka olen saanut luettavakseni ja tarkasteltavakseni parlamentissa.
Mietintö ei ole pelkkää sisällyksetöntä sanahelinää, vaan se on esimerkillinen teksti, jonka esittelijä ansaitsee kaiken kiitoksen ja kehut. Niinpä en kannata vain mietinnön ongelmien analysointia vaan myös kaikkia siihen sisältyviä ehdotuksia, suosituksia, kannustimia, toimia ja varoituksia, ja olen täysin yhtä mieltä sen perusteista. Jos komissiossa ja neuvostossa suhtaudutaan mietintöön suopeasti ja sen sisältö pannaan täytäntöön, merellä sattuu joidenkin vuosien kuluttua vähemmän tapaturmia, kuolemantapauksia ja haaksirikkoja, ja lisäksi riskit vähenevät. Riskit eivät varmastikaan katoa täysin, mutta onnettomuusluvut pienenevät voimakkaasti, kalastuksesta tulee inhimillisempää, ja sen työntekijöiden ihmisarvo lisääntyy. Arvoisa esittelijä, paljon onnea!

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, haluaisin, että mietintö vaikuttaisi niin, että komissio luopuisi kerrankin siitä pakkomielteestä, että uudenaikaista laivastoa ja kalavarojen suojelua ei voida yhdistää.
Kalavarojen suojelu on yhteisen kalastuspolitiikan ensisijainen tavoite, jota ei voida missään tapauksessa asettaa kalastajien turvallisuutta edistävien toimien edelle, koska tällainen lähestymistapa on lähtökohdaltaan väärä. On lukemattomasti erilaisia keinoja, joilla voidaan ylläpitää ja jopa vähentää pyyntiponnistusta niin, että samalla taataan miehistön elinolojen ja turvallisuuden parantuminen.
Tänään keskustelun aiheena olevasta mietinnöstä, kuten kaikista turvallisuuden alalla laadituista mietinnöistä, käy ilmi, että laivaston iäkkyys on aluksilla tapahtuvien onnettomuuksien ja haaksirikkojen suurin syy ja että haaksirikoilla on usein vakavia seurauksia. Täten komission vaatimus laivastoon kohdistuvien rakenteellisten toimien varaamisesta lähes yksinomaan laivaston tuhoamiseen on älytön, kun samalla nykyinen laivasto tuomitaan tosiasiallisesti kalastamaan yhä huonompikuntoisena. Tällä politiikalla saavutetaan valitettavasti vain, että yhteisön laivasto esiintyy enemmän lehtien onnettomuus- kuin taloussivuilla.
Toisaalta lukuisista turvallisuusnormeista ei ole mitään hyötyä, jos ei vaadita niiden noudattamista. Tämä on kaksin verroin huolestuttavaa, sillä se, että niiden noudattamista on valvottava ja vaadittava, herättää meissä kysymyksen siitä, millainen käsitys alalla oikein on sen omasta turvallisuudesta. FAOn tuoreimmasta koko maailman kalastuksen ja vesiviljelyn tilaa koskevasta raportista käy ilmi, että turvallista työympäristöä ei voida saavuttaa helposti ja että turvallisuutta edistävät toimet ovat tehokkaita vain, jos on tahtoa toteuttaa ne.
On siis välttämätöntä muistaa, että meidän kaikkien - poliitikoiden, hallinnon ja kalastajien - vastuulla on päästä eroon alaa vaivaavasta fatalismista. Komissio, jonka näkemys laivaston uudistamisesta on kovin kapea-alainen, ei voi tietenkään karistaa tätä vastuuta yltään.

Poignant
Arvoisa puhemies, saamme toki kiittää tästä mietinnöstä parlamentin kalatalousvaliokunnan tahtoa, mutta saamme kiittää siitä myös esittelijä Miguélez Ramonin itsepintaisuutta, sillä hän onnistui vakuuttamaan kaikki tästä aiheesta. Kalatalousvaliokunnalla on usein, jopa aina, mielessään vain kalavarojen suojeleminen, mutta emme saisi kuitenkaan unohtaa kalastajiamme.
Muistutan, että maailmassa - emme toki ole vastuussa koko maailmasta - kuolee merionnettomuuksissa Kansainvälisen työjärjestön mukaan vuosittain 24 000 kalastajaa. Meillä on mahdollisuus tämän mietinnön ansiosta ja siksi, että parhaillaan vahvistetaan uuden kalastuspolitiikan aikataulua, sisällyttää tämä ulottuvuus jo nyt vihreään kirjaan ja tulevaisuudessa yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Monet ovat jo ottaneet tämän puheeksi, ja uskon ja toivon, että komissio tekee näin. Meillä ei tietenkään ole mitään velvollisuutta saavuttaa tuloksia, mutta meillä on velvollisuus tarjota välineet, ja niitä on paljon, kuten esimerkiksi suora lainsäädäntö kalastajien turvallisuuden tai työturvallisuuden alalla, alusten ja varustusten suunnittelu tai sellaisten kalavarojen hallintaa koskevien sääntöjen laatiminen, jotka voivat vaikuttaa ihmisten turvallisuuteen.
Meidän täytyy myös kannustaa laivanvarustajia ottamaan käyttöön uutta teknologiaa. Meidän täytyy aina auttaa valtioita ja kalatalousalaa sisällyttämään nämä vaatimukset niin ammatilliseen peruskoulutukseen kuin myös ammatilliseen jatkokoulutukseen.
Toistan vielä lopuksi esittelijä Miguélez Ramosin ehdottaman käsitteen "turvallisuuskulttuuri". Se täytyy ottaa mahdollisimman laajalti käyttöön. Maailmassa vallitsee luonnonvoimiin liittyvä fatalismin perinne. Meidän täytyy taistella tätä perinnettä vastaan turvallisuuskulttuurin nimessä, sillä ei ole mitään syytä, miksi 2000-luvun alussa emme voisi vähentää merionnettomuuksien ja kalastajien kuolemantapausten määrää.

Hudghton
Arvoisa puhemies, kalastus on toimintaa, joka tapahtuu luontaisesti vaarallisessa ympäristössä, ja se liittyy selkeästi riskinottoon. Lähes kaikkiin kapteenin tai yksittäisten kalastajien tekemiin päätöksiin sisältyy riski: siihen, milloin ja missä kalastetaan, mitä laitteita käytetään, milloin ja minne saalis puretaan ja niin edelleen. Merionnettomuuksien määrä on liian korkea. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa kalastajien kuolleisuus on 20 kertaa korkeampi kuin teollisuuden työntekijöiden. Kalastajat työskentelevät arvaamattomassa ympäristössä ja kohtaavat päivittäin haasteita, kuten huonot sääolot, tulipalot aluksilla, moottorin rikkoutuminen, huonosti rakennetut alukset, huonot viestintäyhteydet ja toisinaan vanhentuneet navigointilaitteet. Merionnettomuuksien uhreista on valitettavasti tullut erottamaton osa kalastustoimintaa. Onnettomuuksien määrää voitaisiin kuitenkin varmasti laskea, jos kalatalousala ja yksittäiset kalastajat, kansalliset viranomaiset, EU ja kansainväliset järjestöt osoittaisivat tälle tärkeälle aiheelle riittävästi huomiota, poliittista tahtoa ja taloudellisia keinoja. Suhtaudun mietintöön myönteisesti, onnittelen esittelijää ja toivon, että komissio ryhtyy mietinnössä esitettyjen suositusten pohjalta myönteisiin toimiin turvallisuuden parantamiseksi ja onnettomuuksien määrän vähentämiseksi.
On tärkeää, että turvallisuus otetaan yhteisen kalastuspolitiikan tulevan tarkistuksen yhdeksi prioriteetiksi. Emme saa luoda hallintojärjestelmää, joka pakottaa kalastajat merelle huonollakin säällä esimerkiksi siksi, että he noudattaisivat merelläolopäiviä koskevia rajoituksia tai yrittäisivät purkaa kalansaaliin tiettyyn satamaan, jonne pääsyn estää huono sää. Myös korkeat hinnat huonon sään aikaan saattavat ajaa kiintiöjärjestelmien rajoissa työskenteleviä kalastajia vaarallisille kalastusmatkoille, jotka voivat olla ainoa keino saada paras mahdollinen hinta kiintiöön kuuluville kalansaaliille. Tällaisia riskejä voidaan ehkäistä, jos turvallisuudesta tehdään olennainen osa kalatalousalan hallintoa.
Suhtaudun myönteisesti viimeisimpään kehitykseen Skotlannissa, jossa kalastajien turvallisuuskoulutusta on muutettu siten, ettei vanhempia kalastajia enää vapauteta koulutuksesta iän vuoksi ja että merellä eloonjäämistä koskeva peruskoulutus sekä ensiapu- ja eloonjäämiskoulutus tulevat pian pakollisiksi kaikille kalastajille.
Lopuksi: vaikka kalastuksen kieltäminen vähitellen yli 20 vuotta vanhoilta aluksilta on hyvä ajatus, mietinnön 4 kohdan lopussa sanotaan: "...paitsi jos ne todistettavasti ovat moitteettomassa kunnossa." Olisi parempi, jos tuossa kohdassa sanottaisiin: "...paitsi jos ne ovat läpäisseet vuosittaiset turvallisuustestit." On käytännöllisempää käyttää tällaista sanamuotoa kuin avata ovet "moitteettoman kunnon" erilaisille määritelmille. Kehotan siis parlamentin jäseniä kannattamaan tarkistusta 6.

Stevenson
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijä Miguélez Ramosia tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Kun lukee hänen mietintönsä alussa esitetyt pelottavat tilastotiedot, joiden mukaan maailmassa kuolee vuosittain noin 24 000 kalastajaa, tällä alalla työskentelyyn liittyvät valtavat riskit käyvät ilmeisiksi.
Mietinnössä esitetään joitakin radikaaleja ehdotuksia, kuten kalastuksen kieltäminen vähitellen yli 20 vuotta vanhoilta aluksilta - kuten kollegani Hudghton juuri mainitsi - paitsi jos ne ovat läpäisseet tiukat vuosittaiset turvallisuustestit. Kannatan tätä ehdotusta. Tällainen politiikka saattaisi todellakin kannustaa sellaisia jäsenvaltioita osallistumaan aluskannan uusimisohjelmiin, jotka ovat perinteisesti kieltäytyneet tällaisten hankkeiden yhteisrahoituksen hyödyntämisestä - ja Yhdistynyt kuningaskunta kuuluu tähän ryhmään. Yhdistyneen kuningaskunnan alusten keski-ikä lähestyy nyt 30:tä vuotta, ja kalastajamme joutuvat lähtemään merelle yhä vaarallisemmilla ja onnettomuuksille alttiimmilla aluksilla.
Haluaisin tuoda esiin myös muutaman ulkoisen tekijän, joita ei mainita mietinnössä, mutta joita komission olisi ehkä hyvä harkita. Viime aikoina on menetetty liian paljon ihmishenkiä, kun laahusnuotalla kalastaneiden alusten välineet ovat tarttuneet vedenalaisiin kaapeleihin tai muihin vieraisiin esineisiin meren pohjalla. Kalastajien henkeä vaarantavien merenalaisten sähkö- ja tietoliikennekaapelien tai muiden vieraiden esineiden asentamiselle meren pohjaan täytyy laatia tiukemmat säännöt. On ollut myös useita tapauksia, joissa sukellusveneet ovat vetäneet kalastusaluksia pinnan alle tai törmänneet niihin. Aivan hiljattain tapahtui yhdysvaltalaisen sukellusveneen ja japanilaisen koulutusaluksen traaginen onnettomuus, jossa menehtyi seitsemän opiskelijaa. Vastaavanlaisia tapauksia on sattunut viime vuosina Skotlannin vesillä. Kalastajien ja merivoimien henkilöstön välille tarvitaan parempaa koordinointia tällaisten onnettomuuksien ehkäisemiseksi.
Lopuksi: useiden kalastajien mielestä on huono enne oppia uimaan. Ehdottaisin, että esittelijä Miguélez Ramosin mietinnössään esittämiin tiukkoihin koulutusvaatimuksiin sisällytettäisiin uimataito, joka on tarpeellinen ja joka säästäisi vuosittain monen kalastajan hengen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin onnitella komission puolesta kalatalousvaliokuntaa, sen puheenjohtajaa ja erityisesti teitä, esittelijä Miguélez Ramos, tekemästänne aloitteesta. Komissio yhtyy kantaanne täysin ja varauksetta. Kalastajiemme turvallisuuden on oltava ehdottomasti ensisijaista. Emme ole unohtaneet tätä myöskään yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevassa vihreässä kirjassa, jonka pian esittelen täällä parlamentissa; siten olemme jo toteuttaneet yhden mietinnön 32 kohdassa mainitsemistanne aloitteista.
Unioni on komission aloitteesta ponnistellut vuodesta 1989 lähtien kovasti kalatalousalan työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamiseksi. Puitedirektiivi 89/391 yhdessä asiaan liittyvien yksittäisten direktiivien kanssa luo työllemme vankan oikeudellisen kehyksen. Yksittäisillä direktiiveillä tarkoitan seuraavia: direktiiviä 92/29 aluksilla tapahtuvasta sairaanhoidosta, direktiiviä 93/103 työturvallisuutta ja työterveyttä koskevista vähimmäismääräyksistä kalastusaluksilla ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä direktiiviä 97/70 yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän.
Teidän mietintönne mukaan, esittelijä Miguélez Ramos, ongelmia on varsinkin kahdella alueella: ensinnäkin laivojen asianmukaisessa huollossa ja kunnossapidossa ja toiseksi työoloissa, hygieniassa ja työn organisoinnissa aluksilla. Sekä mainitsemani puitedirektiivi että yksittäiset direktiivit kattavat nämä molemmat toiminnan alueet. Silti joudumme toteamaan, että kalastuksessa yhä uudelleen sattuu vakavia onnettomuuksia. Varsinkin viime kuukausina on taas ollut jopa kuolemaan johtaneita onnettomuuksia, ja haluaisinkin ilmaista näiden henkilöiden omaisille syvimmän osanottoni.
Voimme komissiossa joka tapauksessa olla samaa mieltä kanssanne. Aivan ensimmäiseksi jäsenvaltioiden onkin alettava noudattaa direktiivien määräyksiä ja toteutettava ne. Mitä tulee teidän johtopäätöksiinne, hyvä parlamentin jäsen, toimenpiteiden tarvetta on nähdäkseni seuraavilla alueilla: ensinnäkin oikeusperustassa, tarkoitan nyt mietintönne 1-3 kohtaa sekä 27 kohtaa. Voimassa olevat direktiivit periaatteessa riittävät, mutta direktiivit ovat vähimmäisvaatimuksia, eikä mikään estä jäsenvaltioita saattamasta voimaan myös tiukempia sääntöjä tai luomasta erillisiä säännöksiä erityistapauksia varten.
Lisäksi direktiivit sisältävät määräyksen, jonka mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia antamaan komissiolle tietoja eri määräaikoihin mennessä. Näiden kertomusten pohjalta komissio tekee vuonna 2002 yhteenvetokertomuksen ja tarvittaessa myös tarkistusehdotuksia. Jo etukäteen olemme aloittaneet direktiivin 97/70 tarkistamisen, jotta voitaisiin varmistaa Torremolinoksen pöytäkirjan liitteen yhdenmukainen tulkitseminen.
Toiseksi työntekijöiden ammatillisesta perus- ja jatkokoulutuksesta - 7, 10, 11, 15, 16, 20 ja 26 kohta - huomauttaisin, että direktiivit sisältävät jo itsessään artikloja työntekijöiden koulutuksesta. Mutta taaskin on kyse vähimmäisvaatimuksista. On siis jälleen jäsenvaltioiden asia huolehtia direktiivien toteuttamisesta ja mahdollisista tiukemmista normeista. Mutta voin vakuuttaa teille, että mainitussa komission kertomuksessa työntekijöiden koulutus tulee olemaan yksi turvallisuuden kannalta keskeisistä aiheista.
Parhaatkin säännökset ovat hyödyttömiä, jos niitä ei kunnolla noudateta. Valvonta ja tarkastukset ovat yksi pääongelmista. Nekin kuuluvat kuitenkin kokonaan jäsenvaltioiden toimivaltaan. Meidän täytyykin yhdessä vaatia jäsenvaltioita huolehtimaan määräysten asianmukaisesta soveltamisesta. Onnettomuuksien tuloksellisen ehkäisyn edellytyksiä ovat lisäksi objektiiviset, luotettavat ja vertailukelpoiset tiedot tapaturmien syistä ja oloista. Tietojen yhdenmukaistamisestakin on tehty aloite Eurostatin asianomaisissa elimissä ja myös komission työllisyyden pääosastossa.
Laivaston uudistamisesta haluaisin muistuttaa, että kaikkien kalatalouden rakenneohjelmien päämääränä on myös laivojen uudenaikaistaminen. Kalatalouden ohjauksen rahoitusväline tarjoaa merkittäviä keinoja alusten turvallisuuden parantamiseen.
Lopuksi: yhteisen kalastuspolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden osalta komissio on aina vaatinut voimassa olevien määräysten noudattamista. Merillä olevien kalastajien turvallisuus ja terveys ovat osa yhteistä strategiaamme sekä kahdenvälisissä sopimuksissa että paikallisissa kalastusjärjestöissä ja myös salakalastuksen ja mukavuusliputuksen torjunnassa.
Puheenvuoroni lopuksi voin vain vielä kerran yhtyä kantaanne, hyvä esittelijä Miguélez Ramos. Meidän kaikkien - Euroopan parlamentin, komission, neuvoston, jäsenvaltioiden ja myös kansainvälisten järjestöjen - on tehtävä kaikkemme, jotta kalastajiemme riskit vähenisivät ehdottomaan minimiin. Teidän aloitteenne on tärkeä askel tämän tavoitteen toteuttamiseksi.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.30.

Vapaiden ammattien harjoittajien taksat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suullinen kysymys komissiolle (B5-0164/2001) tiettyjen vapaiden ammattien harjoittajien, erityisesti lakimiesten, pakollisista taksoista.

Lehne
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, eihän täällä muulloin koskaan saa puhua näin pitkään! Enpä tiedä, miten käyttäisin koko seitsemänminuuttiseni! Tässä on kyse sangen vakavasta asiasta. Euroopassa on yhä lisääntyvässä määrin keskusteltu niin kutsutuista vapaista ammateista. Ja näin on myös siksi, että vapaat ammatit ovat osa sisämarkkinoita, ja siten on selvää, että sisämarkkinoiden vapauksiin liittyvät kysymykset ovat erittäin tärkeitä myös vapaiden ammattien kannalta. Valitettavasti ei ole aina aivan helppo ymmärtää tai tulkita ja selvittää oikeansuuntaisesti sitä, mitä Euroopan unionin toimielimiltä kuulee.
Tiedämme esimerkiksi, että kilpailusta vastaava komission jäsen Mario Monti ilmaisi kantansa joitakin kuukausia sitten. Komission jäsen Monti sanoi kansainvälisessä konferenssissa suurin piirtein niin, että hänen mielestään vapaiden ammattien taksoja koskevat määräykset, jotka osittain ovat lainomaisia luonteeltaan - esimerkiksi asianajajien pakolliset taksat monissa jäsenvaltioissa - eivät olisi kilpailuoikeuden kannalta ongelmattomia. Komission jäsen Monti sanoi konferenssissa myös, että komissio aikoo käsitellä ongelmaa. Lisäksi olemme tilanteessa, jossa italialainen tuomioistuin on pyytänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennakkopäätöstä, josta järjestettiin kuuleminen viime syksynä, ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen on nyt tehtävä konkreettinen päätös siitä, ovatko Italian asianajajien pakolliset taksat Eurooppa-oikeuden näkökulmasta sallittuja vai eivät.
Mehän olemme Euroopan unionissa vapauttaneet markkinoita monella alalla. Mutta tavallisesti emme ole vapauttaneet niitä niin, että olisimme vain jonakin aamuna sanoneet: se siitä sitten, olette nyt kokonaan vapaan kilpailun armoilla! Paljon useammin sovellamme - esimerkiksi energiapolitiikassa ja monilla muillakin aloilla - ylimenokausia, sopeutumissäännöksiä ja mitä kaikkea. Vain tällä vapaiden ammattien erityisalalla tämäntapaisia poliittisia suunnitelmia on Euroopan unionin tasolla ollut vähän tai ei ollenkaan. Pidän tärkeänä, että komissio suo tulevaisuudessa enemmän huomiota vapaiden ammattien alalle ja huolehtii paremmin sen erityistarpeista. Eikä kyse ole vain niistä ihmisistä, jotka työskentelevät vapaissa ammateissa, vaan kyse on mitä suurimmassa määrin myös kuluttajista. Niinpä pakolliset taksat, jotka kansallinen lainsäätäjä sallii jäsenvaltioissa, on luotu myös sitä silmällä pitäen, että saavutettaisiin luotettava kuluttajansuoja, joka kattaisi myös vapaiden ammattien harjoittajien tarjoamien palvelujen käyttämisen. Olen sitä mieltä, että nämä näkökohdat vaikuttavat myös Euroopan unionin politiikkaan ja että ne täytyy sulauttaa kehiteltäviin strategioihin.
Tiedämme nyt, että komissio on vasta esitellyt palvelualaa ja palvelualan sisämarkkinaongelmia koskevan asiakirjan. Tämä ilahduttaa minua suuresti. Huomioni on kuitenkin kiinnittynyt siihen, että tässäkin asiakirjassa edetään yksinomaan lineaarisesti eikä oteta huomioon palvelualalle kuuluvien eri alojen erityistilannetta, etuja ja tarpeita. Mutta palveluala on hyvin laaja. Sanonpa suoraan, että mielestäni sellaisia ammatteja kuin lääkäri tai asianajaja ei varmastikaan voi käsitellä samoin perustein kuin lähikauppaa, jonka yhteiskuntapoliittinen tehtävä on aivan toisenlainen.
Ei saa myöskään unohtaa, että vapaiden ammattien harjoittajat ovat suurelta osin ammatteja koskevan lainsäädännön erityissääntelyn alaisia, olipa sitten kyse kilpailuoikeuteen liittyvistä kysymyksistä, markkinointilainsäädännön kysymyksistä, käytännesäännöistä tai erityisistä velvoitteista. Äänestimme tänään iltapäivällä toisessa käsittelyssä rahanpesudirektiivistä. Silloin esimerkiksi oli kyse tällaisista velvoitteista. Tästä syystä luulen, että normaalista poikkeava poliittinen lähestymistapa olisi tällä alalla, näitä vapaita ammatteja ajatellen, sangen tarpeellinen. Tämä on se syy, miksi mielipiteemme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassakin oli seuraava: haluamme, että parlamentti käsittelee tätä kysymystä ja haluamme tämän suullisen kysymyksen kiertotien kautta pakottaa myös komission ottamaan kantaa vapaiden ammattien aihekokonaisuuteen selvemmin kuin se tähän mennessä on tehnyt. Tämä on se syy, miksi olemme jättäneet tämän suullisen kysymyksen, joka nyt on edessänne, jonka tekstin te kaikki tunnette ja jota en enää yksityiskohtaisesti selosta.
Sallinette minun kuitenkin sanoa muutaman sanan tehtävänasettelusta, joka muotoiltiin ryhmäni näkökulmasta ja on myös syy siihen, että tämä päätöslauselma jätettiin käsiteltäväksi. Ei riitä, että asiasta vain puhutaan. Täysistunnossakin meidän pitäisi käyttää tilaisuutta hyväksemme ja ilmaista vaatimuksemme komissiolle konkreettisesti lyhyen päätöslauselman muodossa. Valiokunnan kokemuksen mukaan komissio tavallisesti ottaa myös tämäntapaisista aloitteista onkeensa. Odotan siis, että komissio esittää tämänkin päätöslauselman pohjalta konkreettisia ehdotuksia ja kannanottoja siitä, miten vapaita ammatteja koskevaa politiikkaa pitäisi tulevaisuudessa kehittää; lisäksi odotan vastausta siihen kysymykseen, miten komissio aikoo omasta poliittisesta näkökulmastaan katsoen reagoida yhteiskuntamme nykyaikaiseen kehitykseen - myöskään vapaat ammatit eivät jää tämän kehityksen ulkopuolelle, vaan myös niiden harjoittajien on otettava huomioon, että aika muuttuu ja maailman kehitys menee eteenpäin.
Vielä yksi reunahuomautus: useimmat vapaiden ammattien harjoittajat työskentelevät pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Jo tämän vuoksi nämä ryhmät on otettava erityiseen suojelukseen, ja komissiolla on erityinen velvollisuus ottaa huolehtiakseen tästä asiasta. Nyt olen puhunut kuusi minuuttia. Kiitän sydämellisesti tarkkaavaisuudestanne. Viimeisen minuuttini jätän käyttämättä.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vapaiden ammattien harjoittajien välisen kilpailun edistäminen kuluttajan hyväksi on yksi niistä asioista, jotka kollegani Mario Monti on selvästi ilmaissut asettavansa etusijalle. Olen iloinen siitä, että olen tänään saanut tilaisuuden lyhyesti selittää ja valaista politiikkaamme parlamentille hänen nimissään.
Komissio on, niin kuin tekin, sitä mieltä, että on äärimmäisen tärkeää taata palvelujen laatu, koska asiakas, siis kuluttaja, on usein heikommassa asemassa kuin näiden palvelujen tarjoaja. Sääntely, jonka tarkoituksena on kilpailua vääristämättä yksinomaan tuottaa palveluihin laatua, on siis yksiselitteisesti kuluttajan etu. Tämä pätee riippumatta siitä, onko sääntelijänä valtiollinen taho vai ammatillinen järjestö.
Siksi yhteisön kilpailusääntöjä ei pidä soveltaa puhtaasti ammattialan eettisiin sääntöihin. Se, lasketaanko sääntely ammattialan puhtaasti eettisiin sääntöihin vai ei, täytyy todeta tapauskohtaisesti. Silloin on otettava huomioon sääntelyn vaikutukset ammattialan harjoittajien, ammatillisen järjestön ja kuluttajan toimintavapauteen.
Mitä tulee pakollisiin taksoihin tai palkkiosääntöihin, kaikki riippuu ensiksikin siitä, kuka taksat ja palkkiot määrää, ja toiseksi siitä, kenen etu tuolloin otetaan huomioon. Jos ammattialan jäsenet keskenään sopivat yhtenäisestä taksasta, rikotaan periaatteessa kilpailusääntöä. Ammattietiikasta lähteviä perusteluja ei tunnusteta. Samanaikaisesti myönnetään kuitenkin, että jäsenvaltioilla on oikeus määrätä pakollisia taksoja mutta vain siinä tapauksessa, että taksat ovat objektiivisesti tarkastellen yleishyödyllisiä ja siten perusteltavissa.
Komission käsityksen mukaan tämä edellytys täyttyy, jos sääntelijän tehtävä ja valtuudet on esitetty riittävän selvästi ja ilman väärinkäsityksen mahdollisuutta sääntelyssä, eikä ammattialan harjoittajille jää mahdollisuutta tehdä keskenään lainvastaisia sopimuksia.
Komissiolla on tosin joitakin epäilyksiä kysymyksessä mainitusta lainkäytön tulkinnasta sikäli kuin tulkinta edellyttää, että ainoastaan ammatillisten elinten tai kaikkia tietyn ammattialan harjoittajia edustavien järjestöjen määräämiin pakollisiin taksoihin voidaan soveltaa kilpailusääntöjä. Ratkaisevaa on kuitenkin niiden olemassa olevien, selvien, objektiivisten ja perusteltujen yleishyödyllisyyden kriteerien huomioon ottaminen, joista valtiollinen taho on määrännyt.
Näihin kriteereihin kuuluu toki myös kuluttajan edun silmällä pitäminen eikä vain ammattialan edun silmällä pitäminen. Palvelun laatu pitäisi taata muunlaisin, vähemmän rajoittavin keinoin kuin pelkästään kiinteillä palkkioilla. Kilpailusääntöjen soveltamatta jättämiseen ei siis riitä, että pakollinen taksa on viranomaisten sallima tai hyväksymä.
Ammattialan harjoittajien, toisin sanoen keskenään kilpailevien ammatinharjoittajien, välistä hintasopimusta on periaatteessa pidettävä kilpailusääntöjen rikkomisena. Sitä paitsi jäsenvaltio voi rikkoa EY:n perustamissopimuksen asettamia velvoitteita vastaan, jos tällainen sääntely estää kilpailusääntöjen vaikutuksen. Näin käy esimerkiksi siinä tapauksessa, että valtio velvoittaa ammattialan määräämään itselleen yhtenäisen taksan erittelemättä tarkemmin niitä yleishyödyllisyyden kriteereitä, jotka on otettava huomioon.
Sopimusrikkomus on kyseessä myös silloin, kun jäsenvaltio siirtää omat valtuutensa pakollisten taksojen määräämiseen ammatilliselle elimelle luomatta samalla valvontajärjestelmää. Täydellisyyden vuoksi haluaisin huomauttaa, ettei komissio edistä pakollisten taksojen säätämistä vaan se pelkästään suvaitsee niitä, edellyttäen että tietyt ehdot täyttyvät.
Niillä aloilla, joilla on käytössä sitovat yhtenäistaksat, täytyy kilpailla laadulla. Ammattialan harjoittajien on siksi tärkeää voida tuoda esiin erikoisalojaan ja mainostaa itseään, tuotteitaan ja palvelujaan. Myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin viittasi vasta äskettäin siihen, että mainonta on kaikilla markkinoilla tärkeä kilpailutekijä, koska sen avulla yksittäinen toimija voi selvemmin tuoda markkinoilla esiin omasta puolestaan puhuvia asioita, työn laatua ja omaa hinnoitteluaan.
Tuomioistuin vahvisti komission käsityksen, jonka mukaan vertailevan mainonnan kieltäminen jopa kaventaa ammattialan kyvykkäimpien harjoittajien mahdollisuutta laajentaa palvelujaan ja vaikuttaa siten negatiivisesti, koska asiakaskunta rajoittuu pelkästään kotimarkkinoihin.
Lopuksi on todettava kysymyksestä, joka koskee alkuperämaan periaatetta, että tämä periaate edistää sisämarkkinoiden toteutumista. Vastaavasti myös Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/5/EY asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta vahvistetaan ja taataan muun muassa se, että asianajaja, jolla on ammattinimike siinä jäsenvaltiossa, jossa hänen ammatillinen pätevyytensä on hankittu, voi siirtyä harjoittamaan ammattiaan toiseen jäsenvaltioon yksinkertaisesti rekisteröitymällä vastaanottavassa valtiossa. Direktiivin tavoitteena on helpottaa haaraliikkeiden ja sivukonttoreiden perustamista muihin jäsenvaltioihin niiden asianajajien kohdalla, joilla on ammattinimike siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat peräisin.
Yleisesti ottaen komissio pitää myös tärkeänä, että vapaan liikkuvuuden etuja, jotka alkuperämaan periaatteen avulla ovat saavutettavissa, verrataan vastaanottavassa valtiossa suojattuun ja yhteisön oikeuden tunnustamaan yleiseen etuun, koska tietyt poikkeuksetkin voivat olla perusteltuja.
Komissio tutkii parhaillaan, miten edellytyksiä tarjota joitakin rajat ylittäviä palveluja voitaisiin entisestään parantaa.

Tannock
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi sanoa, että puhun nyt kollegani lordi Inglewoodin puolesta, joka on tämän alan asiantuntija ja joka joutui yllättäen palaamaan Lontooseen. Olen itsekin vapaan ammatin harjoittaja - tosin lääkäri enkä lakimies - ja minun täytyy sanoa, että kokemukseni ammattilaisten kiinteistä palkkioista Isossa-Britanniassa - tässä tapauksessa kyse on valtion vahvistamista palkkioista - joita ovat esimerkiksi tuhkahautauspalkkio ja kuolemansyyntutkimukseen osallistumisesta maksettava palkkio, on, että nämä palkkiot ovat keinotekoisen matalia ja että valtio hyötyy niistä enemmän kuin itse ammattilaiset.
Poliitikkona olin hiljattain osallisena, kun pyysimme komissiota tarkistamaan brittiläisten sairausvakuutusten tarjoajien soveltamia rajoituksia, kun ne suostuvat maksamaan lääkärinpalkkiot vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa tarjotusta hoidosta ja kieltäytyvät tarjoamasta tätä etua brittiläisille, jotka haluavat hoidattaa itsensä esimerkiksi Ranskassa. Ajoin viime vuonna erään brittiläisen lakimiehen etua, joka halusi rekisteröityä Ranskaan notaariksi, mutta Ranskan laki kieltää tällä hetkellä muita kuin ranskalaisia toimimasta notaareina, ja tämä on toimintaa, jota monessa jäsenvaltiossa hoidetaan kiinteillä palkkioilla. Olen tällä hetkellä ryhmäni varjoesittelijä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, kun siellä käsitellään ehdotusta direktiiviksi vakuutusten välittäjien - joiden palkkiot ovat yleensä kiinteät - yhtenäismarkkinoista ja vapaasta liikkuvuudesta. Nämä asiat koskevat siis lakimiesten ohella monia muitakin ammattikuntia, kuten olen jo maininnut.
Yhtenäismarkkinat ovat yksi Euroopan yhteisön tärkeimmistä saavutuksista, ja jotta markkinat olisivat täydelliset, niiden täytyy kattaa niin palvelut kuin myös tavaratkin. Olen täysin samaa mieltä komission jäsen Bolkesteinin kanssa siitä, että Euroopan palveluala tarjoaa valtavat kasvumahdollisuudet kilpailulle ja työllisyydelle, ja kaikkien Euroopan kansalaisten täytyy voida hyötyä tästä. Kannatan siis voimakkaasti komission tätä alaa koskevaa aloitetta, ja niin kutsuttujen yhtenäismarkkinoiden periaatteiden mukaisesti pitäisi jossakin jäsenvaltiossa voida ottaa käyttöön palvelujen tarjoamista koskevia liiketoimintamalleja, joita on kokeiltu menestyksekkäästi jossakin toisessa jäsenvaltiossa, ja niitä pitäisi ilman muuta tarkastella perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisesti.
Tiedän, että yhtenäismarkkinoilla tarvitaan kunnollista kuluttajansuojaa, mutta luulen, että jotkin vuosien varrella perinteiden ja käytön kautta muodostuneet käytännöt ovat saattaneet menettää alkuperäisen hyödyllisyytensä. Siksi on hyvin tärkeää teettää perusteellinen tutkimus, jonka pohjalta voidaan käydä kattava keskustelu, jotta tarkasteltaisiin huolellisesti erityisiä etuoikeuksia, käytäntöjä ja poikkeuksia, jotka voivat liittyä vapaiden ammattien harjoittajiin - eivät ainoastaan lakimiehiin. On tärkeää varmistaa, että niistä on todellista etua kansalaisille ja etteivät ne ole pelkkiä kyseisten ammattien omia etuja tukevia etuoikeuksia.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kuultuani komission jäsen Fischlerin vastauksen sain sen vaikutelman, että tilanne komissiossa on tällä hetkellä tässä asiassa täysin kehittymätön. Mielestäni se on vasta nyt alkanut nähdä päällimmäiset ongelmat.
Pohdin nimittäin juuri itsekseni, että edellisessä täysistunnossa sieltä, missä komission jäsen Fischler nyt istuu, komission jäsen Reding antoi meille yksityiskohtaisen selityksen komission, FIFAn ja UEFAn välillä solmitusta sopimuksesta. Kyseessä on tuhansien miljoonien eurojen liiketoiminta, ja näyttää siltä, että kilpailu väistyy laadun tieltä. Jollakin hetkellä näyttää siltä, että laatu on hyvin tärkeä asia, ja kannatan tätä tulkintaa.
Käsiteltävänämme on ammatti, asianajajan ammatti, josta sanotaan, että se on maailman vanhimpia ammatteja sanotaan, että yksi ammatti on vielä sitäkin vanhempi, mutta en sano sitä ääneen, jotta minua ei syytettäisi seksismistä. Asianajajan ammatti on ikivanha, ja vaarana tässä ammatissa on, että asianajaja käsittelee määriä. Käyttääkseni Karl Marxin lausetta sanoisin, että tässä laatu muuttuu määräksi tai päinvastoin, jos niin haluatte, koska asianajaja ajaa etuja, joita voidaan käsitellä määrällisesti.
Eri yhteisön maissa, ainakin useissa yhteisön maissa, suojelujärjestelmä perustuu ammattijärjestöihin. Järjestelmä ei toimi moitteettomasti, ja sitä voitaisiin parantaa, mutta ainakin sillä saavutetaan tietyt takeet, koska on olemassa liian monia häikäilemättömiä asianajajia, jotka kysynnän ja tarjonnan vapailla markkinoilla voisivat tuntea houkutusta toimia ja käyttää valtaansa väärin.
Minulla on sellainen vaikutelma, että tilanne komissiossa on tällä hetkellä kehittymätön ja että sen vuoksi meidän olisi tarkasteltava tätä aihetta varsin rauhallisesti. Mielestäni on aika alkaa tarkastella, mitä tapahtuu jäsen Tannock, mielestäni viittasitte tähän eri valtioissa, miksi ihmisten on vaikeaa kääntyä asianajajan puoleen ja ennen kaikkea miksi asianajajan puoleen kääntymistä pelätään.
Mielestäni todellisia ongelmia on siis olemassa, mutta todellisia ongelmia ei voi ratkaista soveltamalla matemaattisesti yhteisön kilpailusääntöjä ja vielä vähemmän, jos tuijotamme pelkästään hintatekijää. Mielestäni ihanteellista olisi, että meillä olisi koko yhteisön käsittävä asianajajien ammattijärjestö, eikä niinkään asianajajien vaan kuluttajien suojelemiseksi. Meidän on harkittava sellaista aluetta, jolla suojellaan asianajajan puoleen kääntyviä ihmisiä, kuluttajia ja asiakkaita, ja siksi uskon, että voisimme tässä asiassa päätyä sille kannalle, että kehotamme komissiota tutkimaan asiaa edelleen ja selvittämään kenties parlamentin myötävaikutuksella, mitä mieltä asianosaiset alat ovat, mukaan luettuina tietenkin asiakkaat ja sellaiset ihmiset, jotka haluaisivat kääntyä asianajajan puoleen mutta eivät tavallisesti tee sitä pelon takia.

Wallis
Minun pitäisi varmaan heti aluksi ilmoittaa asian koskevan minua, sillä olen lakimiehenä vapaan ammatin harjoittaja. Minusta vaikuttaa, että lakimiesjärjestöt ovat tällä viikolla lobanneet ahkerasti parlamentissa ammatillisen asemansa puolesta. Tämän vastakohtana hyvän kauppatavan valvontavirasto (Office of Fair Trading) julkaisi viime viikolla Yhdistyneessä kuningaskunnassa kertomuksen, jossa tarkasteltiin kilpailua ammattikunnissa eli samaa aihetta, jota tänään käsittelemme. Kertomuksessa oli kaksi lähtökohtaa: ensinnäkin se, että ammattikunnilla on vastuu yleisen edun kannalta tärkeiden palvelujen tarjoamisesta, ja toiseksi se, että kaikenlaiset rajoitukset ammattilaisten palvelujen tarjoamiselle korottavat kustannuksia ja hintoja sekä rajoittavat kuluttajien valinnanvaraa ja mahdollisuutta käyttää palveluja. Tästä syystä parlamentin liberaaliryhmä on esittänyt joitakin tarkistuksia. Vapaiden ammattien harjoittajilla on toki erityinen asema yhteiskunnassa, mutta tuota asemaa ja heidän tarjoamiaan palveluja pitäisi parantaa lisäämällä kilpailua ja riippumatonta valvontaa. Juuri tämän haluamme komission ottavan huomioon.
Kerron teille kaksi esimerkkiä Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Ensiksi: pitäisikö hintaa säännellä? Asianajajilla eli oman ammattikuntani edustajilla oli ennen yksinoikeus laatia maan ostamista ja myymistä koskevia luovutuskirjoja. Alalla sallittiin kilpailu ja laillistetut luovutuskirjojen laatijat, ja hinnat laskivat mutta taso ei. Totesin tämän itse muutama viikko sitten, kun minun piti uusia toimistoni vuokrasopimus. Jouduin käyttämään vuokranantajani asianajajia. He veloittivat alkuperäisen sopimuksen uusimisesta 300 puntaa; se oli minusta melko kohtuullista. Mutta siitä, että samasta asiakirjasta olisi muutettu muutama sana, he olisivat veloittaneet 500 puntaa. Tuollainen on minusta ammattikuntani harjoittamaa laillista ryöstöä. Siihen täytyy saada muutos.
Toisessa tapauksessa eräs äänestäjäni kääntyi hiljattain puoleeni 15 vuotta kestäneen riidan takia. Riidan selvittämisessä hän oli käyttänyt viittä asianajotoimistoa, riita oli tuhonnut hänen yrityksensä ja perhe-elämänsä, ja kaikki tämä velan takia, josta oli kirjallinen todistus. Hän ei ollut saanut mitään apua ammattikuntani valituselimeltä. Tällaiset esimerkit eivät ole kunniaksi vapaiden ammattien harjoittajille, mutta valitettavasti ne eivät ole harvinaisia tai yksittäisiä. Ammatilliset elimet voivat toki määrätä ammatillisia normeja, mutta vain kilpailu ja ulkopuolinen valvonta voivat parantaa niitä. Siksi pyydän kollegoita tukemaan ryhmäni esittämiä tarkistuksia.

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin tosiaankin tehdä vain muutamia lisähuomautuksia. Ensinnäkin sanoisin, ettei komissio suinkaan vasta nyt ole ottanut näitä aiheita käsiteltäväkseen tai ole vasta nyt havainnut niitä. Ensimmäinen säännös on peräisin jo vuodelta 1993. Tähän mennessä komissio on antanut yhteensä kolme päätöstä vapaiden ammattien harjoittajien välisestä kilpailusta. Myös tuomioistuin on vahvistanut päätösten olennaiset periaatteet.
Kaksi päätöksistä oli suunnattu sellaisia yhtenäisiä taksoja vastaan, joita ei voitu perustella yleishyödyllisin syin. Yhdessä tapauksessa, joka koski Italian asianajajien taksojen muuttamista kiinteiksi, komissio odottaa tuomioistuimen tulkintaa yhteisön oikeudesta. Tuomio vaikuttaa myös tuleviin toimenpiteisiin.
Lisäksi haluaisin todeta komission käsityksen olevan, että jokaista vapaata ammattia on kohdeltava erikseen, eikä niitä kaikkia voida käsitellä saman kaavan mukaan. Hyvä parlamentin jäsen, esille tuomanne esimerkki, joka koski lääketieteen vapaita ammatteja Isossa-Britanniassa, on oikeastaan todiste juuri tämän erillisen kohtelun välttämättömyydestä. Kuluttajansuojan ensisijaisuuden olen luullakseni todennut seikkaperäisesti jo aloituspuheenvuorossani.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt. Olen ottanut vastaan yhden työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Äänestys toimitetaan klo 18.30.
(Istunto keskeytettiin klo 18.25 ja sitä jatkettiin klo 18.30.)

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 18.45.)

