Rahapelit ja vedonlyönti sisämarkkinoilla (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Arlene McCarthyn laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan suullinen kysymys komissiolle rahapeleistä ja vedonlyönnistä sisämarkkinoilla - B6-0443/2006).
Arlene McCarthy 
laatija. - (EN) Arvoisa puhemies, en ole kysymyksen laatija vaan sen valiokunnan puheenjohtaja, joka ottaa kysymyksen esiin jäsenten puolesta. Haluan korostaa, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenet tekivät yksimielisen päätöksen tämän suullisen kysymyksen esittämisestä, jotta komission jäseneltä voitaisiin pyytää ajantasaisia tietoja niistä yhdeksää jäsenvaltiota vastaan aloitetuista rikkomisesta johtuvista menettelyistä, jotka koskevat vedonlyöntimarkkinoille asetettuja rajoituksia.
Valiokunta haluaisi komission kertovan meille etenkin, miten on edistytty 4. huhtikuuta 2006 aloitetuissa rikkomisesta johtuvissa menettelyissä ja mitä tulevia toimia asian osalta on suunniteltu. Harkitseeko komission jäsen oikeudellista kehystä online-rahapelejä varten?
Koska olemme juuri pääsemässä sopuun palveludirektiivistä, olemme hyvin tietoisia jäsenvaltioiden tarpeesta täyttää perustamissopimuksen 49 artiklan mukaiset velvoitteensa palvelujen vapaasta liikkuvuudesta. Komission jäsen on varmaankin tietoinen valiokunnan päätöksestä poistaa rahapelipalvelut palveludirektiivistä lähinnä rahapelimarkkinoiden monimutkaisuuden vuoksi. Palvelujen tarjoamisen vapaus on kuitenkin rahapelien osalta ristiriidassa useiden jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön kanssa, ja nämä ovatkin ottaneet käyttöön rahapelejä rajoittavaa lainsäädäntöä, jolla vähennetään Internetissä tarjottavien vedonlyönti- ja rahapelipalvelujen rajat ylittävää tarjontaa.
Annamme tukemme komissiolle, jonka tehtävänä on varmistaa, että kyseiset lait ovat 49 artiklan mukaisia ja että niissä kunnioitetaan jäsenvaltioiden oikeuksia suojella yleistä etua, kunhan säännökset ovat tarpeellisia, oikeasuhtaisia ja syrjimättömiä eli niillä ei syrjitä EU:n muita toiminnanharjoittajia. On tekopyhää, että jokin jäsenvaltio estää yleisen edun perusteella EU:n muilta verkko-operaattoreilta pääsyn kansallisille markkinoille mutta antaa samalla omien kansallisten online-markkinoidensa kasvaa merkittävästi ilman, että niihin sovellettaisiin samoja yleisen edun säännöksiä. Juuri tähän ongelmaan toivomme komission tarttuvan.
Nyt haluan viedä keskustelua eri suuntaan. EU:n on mielestäni vastattava maailmanlaajuisten online-pelimarkkinoiden asettamaan haasteeseen. Kyseisten markkinoiden odotetaan kasvavan 20 miljardin euron arvoisiksi vuoteen 2010 mennessä. EU:n 25 jäsenvaltion kaupallisen peliteollisuuden, arpajaisten, pelikasinoiden ja vedonlyöntipalvelujen arvo oli noin 51,5 miljardia euroa vuonna 2003, ja Internetissä on tarjolla maailmanlaajuisia online-kasinojen sivustoja noin 2 300. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 30 prosenttia jalkapallon Maailman Cupin aikana online-vedonlyöntipalveluja käyttäneistä oli naisia. Ilmiö ylittää kaikki yhteiskuntaluokkien ja sukupolvien rajat. Online- palvelujen sekä etäyhteyksien kautta käytettävien rahapeli- ja vedonlyöntipalvelujen nopea lisääntyminen on itse asiassa jo hävittänyt kansalliset rajat tieltään.
Älkäämme kuitenkaan noudattako amerikkalaismallia ja vetäkö nostosiltaa ylös. Presidentti Bush hyväksyi nimittäin vuonna 2006 lain nimeltä the Unlawful Internet Gambling Enforcement Act, jossa pankkien toimet varojen siirtämiseksi online-vedonlyöntisivustojen kautta saatetaan rangaistaviksi. Tämä on silkkaa protektionismia, jota harjoitetaan sillä verukkeella, että kuluttajia on suojeltava liialliselta rahapelien pelaamiselta. Itse asiassa kyse on laista, jolla ulkomaalaisia operaattoreita estetään kilpailemasta amerikkalaisilla kasino- ja rahapelimarkkinoilla tai heikentämästä niitä samaan aikaan, kun Nevadan ja Las Vegasin osavaltiot jatkavat omien online-yhteyksiensä ja etäyhteyksiensä kautta käytettävien rahapelipalvelujen kehittämistä.
Komission jäsenen olisi mielestäni aloitettava 25 jäsenvaltion nimissä kampanja kansainvälisen sopimuksen aikaansaamiseksi niistä vaatimuksista ja säännöistä, joilla sähköisiä rahapelejä säännellään. Se on yksi keino kaventaa kansainvälisen yhteisön ja myös EU:n jäsenvaltioiden välillä vallitsevat erot mahdollisimman pieniksi ja varmistaa lopulta se, että kaikki valtiot valitsevat niin operaattorien kuin kuluttajienkin osalta korkeat normit. Tarkoituksena olisi varmistaa, että laadimme vaatimuksia suojellaksemme heikommassa asemassa olevia kuluttajia, ja erityisesti nuoria aikuisia ja alaikäisiä, ja että saamme moitteettomat operaattorit ja sijoittajat tuntemaan yhteiskunnallista vastuuta. Tavoitteena olisi myös varmistaa, että rahapelejä ei käytetä rikollisiin tarkoituksiin eikä niillä rahoiteta rikollisia toimintoja.
Internetin henki on tullut ulos pullostaan: noin 3,3 miljoonaa EU:n kansalaista käyttää säännöllisesti online-rahapelipalveluja. Nämä markkinat kasvavat vastedeskin. Siksi EU:n pitäisikin osallistua laajempaan kansainväliseen kampanjaan hyvien ja korkeiden normien aikaansaamiseksi. Tarvitsemme enemmän kansainvälistä yhteistyötä ongelmapelaamisen hillitsemiseksi ja enemmän tutkimuksia siitä, kuinka laajalti etäpelaamista harrastetaan. Euroopan komissio on tilannut tutkimuksen rahapelipalveluista sisämarkkinoilla. Tutkimuksessa korostuu tarve löytää yhteisiä kansainvälisiä normeja ja lainsäädännöllisiä vaatimuksia, joilla suojellaan EU:n kansalaisia markkinoiden toimintaa kuitenkaan vaarantamatta.
Toivon, että tämäniltainen keskustelumme rohkaisee komission jäsentä jatkamaan rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Kyseessä on kuitenkin kiittämätön tehtävä, jonka suorittamiseen kuluu vuosia ja jossa ei yleensä saavuteta toivottuja tuloksia. Paras tapa edetä asiassa onkin mielestäni se, että EU ottaa nyt ohjat käsiinsä ja lähtee ajamaan hyviä ja korkeita yhteisiä kansainvälisiä normeja, joilla erot saadaan kavennettua mahdollisimman pieniksi, suojellaan kuluttajia ja pakotetaan operaattorit yhteiskunnalliseen vastuuseen.
Charlie McCreevy
komission jäsen. (EN) Arvoisa puhemies, rahapelipalvelut ovat selvästikin palveluja, jotka kuuluvat perustamissopimuksen soveltamisalaan, ja niihin sovelletaan perustamissopimuksen periaatteita, myös sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia periaatteita. Komissio on velvollinen huolehtimaan siitä, että jäsenvaltioiden lainsäädäntö on täysin perustamissopimuksen mukaista. Komissio päättikin huhtikuussa pyytää seitsemältä jäsenvaltiolta lisätietoja siitä, miten ne rajoittavat lainsäädännössään vedonlyöntipalvelujen tarjontaa. Komissiossa on laadittu vastauksia useisiin vedonlyönnin alalla toimivien operaattorien tekemiin valituksiin.
Kaikkien seitsemän jäsenvaltion viranomaisten kanssa järjestettyjen tapaamisten jälkeen komission yksiköissä tutkitaan nyt parhaillaan kultakin jäsenvaltiolta saatuja virallisia vastauksia. En voi vielä tässä vaiheessa ennakoida tutkimuksen tuloksia. Haluan kertoa parlamentille, että odotan tutkimuksen valmistuvan lähiviikkojen aikana. Tutkimuksen perusteella teen komission jäsenten kollegiolle ehdotuksen siitä, miten asiassa edetään. Heidän tehtäväkseen siis jää tehdä päätös jatkotoimenpiteistä.
Huhtikuussa aloitetun seitsemän jäsenvaltion tutkimuksen lisäksi komissio päätti 12. lokakuuta lähettää kolmelle muullekin jäsenvaltiolle virallisen tiedustelun rahapelipalveluista. Operaattorien tekemät valitukset, joihin komissiossa laaditaan vastauksia, koskevat lähinnä vedonlyöntipalveluja. Siksi yhdeksän tähän mennessä aloitetuista tutkimuksista koskikin vedonlyöntipalvelujen tarjontaa ja osa näistä myös online-palvelujen tarjontaa. Komissio lähetti kuitenkin lokakuussa kyselyn myös Itävallan kansallisesta lainsäädännöstä, jossa kielletään muissa jäsenvaltioissa toimiluvan saaneiden ja toimivien kasinoiden mainokset. Olemme niin ikään huolestuneita siitä, että Itävallan lainsäädännössä vaaditaan kansallisia kasinoita suojelemaan ainoastaan maan kansalaisia kohtuuttomilta tappioilta mutta ei tarjota samanlaista suojaa ulkomaalaisille pelaajille.
Koska komissio toimii perustamissopimuksen valvojana, se tutkii kaikki saamansa valitukset. Samalla kuitenkin ymmärrän, että rahapelien pelaamiseen liittyy monissa jäsenvaltioissa arkaluonteisia kysymyksiä. Jäsenvaltioilla on täysi oikeus suojella yleiseen etuun, kuten kuluttajansuojaan, liittyviä tavoitteitaan. Tällaisten toimenpiteiden on oltava kuitenkin tarpeellisia, oikeasuhtaisia ja syrjimättömiä. Niitä on etenkin sovellettava kansallisiin ja ulkomaisiin operaattoreihin johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla.
Komissio ei pyri millään tavalla vapauttamaan markkinoita vaan pikemminkin varmistamaan, että kaikki mahdolliset jäsenvaltioissa käytettävät toimenpiteet ovat täysin EU:n nykylainsäädännön mukaisia. Jäsenvaltiot ovat täysin tietoisia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, jonka odotan kehittyvän edelleen.
Komissio hyväksyi parlamentin pyynnön jättää kaikki rahapelipalvelut luonnosvaiheessa olevan palveludirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Minulle tehtiin tuolloin täysin selväksi, että rahapelien sääntely pitäisi jättää jäsenvaltioiden tehtäväksi. Olen tästä aivan samaa mieltä, kunhan kyseinen kansallinen lainsäädäntö on perustamissopimuksen mukaista. Olen halukas tekemään rikkomisesta johtuvien menettelyjen yhteydessä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa sen varmistamiseksi, että kansallinen lainsäädäntö noudattaa yhteisön vaatimuksia ja mahdollistaa asianmukaisen ja tehokkaan suojan käyttöön ottamisen esimerkiksi kuluttajien ja alaikäisten suojelemiseksi.
Malcolm Harbour
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, saisinko esittää yhden huomautuksen ennen kuin laitatte kellon käyntiin. Esityslistan mukaan tämän keskustelun oli määrä alkaa klo 22.30. Asia oli aivan selvä, ja huomaan, että jotkut kollegoistani näkivät kovasti vaivaa ollakseen täällä klo 22.30. Minusta on siis häiritsevää havaita, että minulta jäi kollegani McCarthyn puheesta suurin osa kuulematta siksi, että keskustelu on ilmeisesti aloitettu ainakin kymmenen minuuttia etuajassa. Se ei ole mielestäni todellakaan hyväksyttävää, ja olen pahoillani, että henkilö, joka johti puhetta teitä ennen, on jo poistunut paikalta. Jos keskustelun alkamisajankohdaksi on tämän päivän aikataulussa asetettu klo 22.30, vaadin, että sen pitää alkaa klo 22.30, vaikka sitten vähän myöhässäkin.
Nyt voin ehkä siirtyä eteenpäin, ja jos ystävällisesti laitatte kellon uudelleen käyntiin, esitän varsinaiset huomautukseni.
On hyvä, että McCreevy on täällä käsittelemässä tätä aihetta, ja olen iloinen siitä, että olemme McCarthyn johdolla tehneet aloitteen, joka toivoakseni valaisee tätä aihetta hieman. Komission jäsen tekikin jo selväksi, että asia on erittäin arkaluonteinen ja siihen liittyy monia yleiseen etuun liittyviä näkökohtia. Sisämarkkinoiden toiminta on meille myös erittäin tärkeää, ja sen kannalta tilanteessa on kuitenkin - kuten totesitte - paljon parantamisen varaa.
Odotamme tietenkin tutkimustenne tuloksia, mutta ehdotan, että antaisitte jäsenvaltioille ainakin jonkinlaisia suuntaviivoja siitä, miten niiden olisi suhtauduttava niiltä hyvämaineisilta ja vakiintuneilta pelitoiminnan harjoittajilta saamiinsa hakemuksiin, jotka haluavat ainoastaan toimia muissa EU:n jäsenvaltioissa kyseisten maiden lakien mukaisesti. Niillä on siihen täysi oikeus. Jätitte mainitsematta yhden asian, joka on mielestäni uskomattoman syrjivä käytäntö, eli sen, että eräät jäsenvaltiot ovat yrittäneet rajoittaa pääsyä kyseisille markkinoille sillä perusteella, etteivät ne halua kannustaa ihmisiä pelaamaan rahapelejä. Kyseiset jäsenvaltiot mainostavat kuitenkin samaan aikaan osallistumista omiin kansallisiin arpajaisiinsa miljardeilla euroilla eri puolilla Eurooppaa. Se on selvästikin täysin epäjohdonmukaista. Mielestäni on oikein ja järkevää, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on kumonnut joitakin rajoituksista, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että suuntaviivojen antaminen on tärkeää. Kuten McCarthy totesi, kunnialliset toimet ovat markkinoilla toimimisen ja yleisen edun suojelemisen kannalta ensiarvoisen tärkeitä.
Suurin ratkaistavanamme oleva ongelma on online-pelaaminen. Kuluttajat käyttävät tosiasiassa online-pelaamista hyväkseen riippumatta siitä, haluavatko jäsenvaltiot säilyttää monopolinsa vai eivät. Yleinen etu tulee mielestäni paljon paremmin palveltua niin, että meillä on tarkkaan säännellyt online-pelipalvelut kuin että Eurooppaan tarjotaan valvomattomia palveluja Euroopan unionin toimivallan ulkopuolisista maista.
Puhemies
Ennen kuin annan puheenvuoron seuraavalle puhujalle aion vastata työjärjestyshuomautukseen.
Olette ehdottomasti oikeassa: keskustelu oli todellakin tarkoitus käydä kertomaanne aikaan. Euroopan parlamentin verkkosivustolla kuitenkin ilmoitettiin alkuiltapäivästä, että keskustelu saattaa alkaa hieman aiemmin, jos kyselytunti päättyy etuajassa, kuten tapahtuikin. Yksikkömme yrittivät lisäksi ottaa yhteyden kaikkiin puheenvuoron käyttäjiin. Ne onnistuivat saamaan yhteyden kaikkiin muihin paitsi teihin, jäsen Harbour, mutta tämäniltainen läsnäolonne istuntosalissa osoittaa mielestäni kuitenkin sen, ettette ole menettänyt paljoakaan keskustelusta. Halusin sanoa vain tämän, koska tunsin velvollisuudekseni selittää tilanteen teille.
Donata Gottardi
PSE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, "Rien ne va plus" ["ei enää panoksia"] on omaperäinen alku lausunnolle, jonka julkisasiamies Dámaso Ruiz-Jarabo Colomer antoi hiljattain Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, jota oli pyydetty ratkaisemaan kolmatta kertaa Italian lainsäädäntöä koskeva asia rahapeleistä asioissa Zenatti ja Gambelli annettujen tuomioiden jälkeen. Keskusteltavanamme olevan suullisen kysymyksen johdanto-osassa viitattiin aivan oikein viimeksi mainittuun tuomioon.
Komission tutkimustulosten lisäksi on todellakin tärkeää tutustua myös niiden jäsenvaltioiden viimeaikaisiin toimenpiteisiin, joita vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, ja erityisesti toimiin, joita komissio aikoo toteuttaa. Mielestäni on myös tärkeää, että tälle toimialalle asetetaan kohtuullisia mutta ehdottomia sääntöjä, joiden laadinnassa myös Euroopan parlamentti on suoraan mukana. Vain tällä tavoin voimme auttaa jäsenvaltioita, jotka ovat vaarassa saada valituksia ja kielteisiä tuomioita yrittäessään vain suojella yksilöitä, varsinkin alaikäisiä ja heikommassa asemassa olevia ihmisiä, kuten täällä on jo todettukin.
Rahapelien, arpajaisten ja online-vedonlyönnin räjähdysmäinen lisääntyminen on ongelma, jota ei voida jättää vapautuvien markkinoiden ratkaistavaksi, vaikka syrjimättömyysperiaatteeseen liittyykin ilmeinen ongelma. Minun on huomautettava, että palveludirektiivissä, joka täällä on jo mainittukin, ei oteta huomioon rahapelejä juuri yleiseen järjestykseen ja kuluttajansuojaan liittyvistä syistä.
Toine Manders
ALDE-DE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä ja kollegoitani siitä, että he ovat nähneet vaivaa keskustellakseen tästä - itse asiassa jännittävästä - aiheesta. Olemme jättäneet raha- ja Internet-pelaamisen palveludirektiivin ulkopuolelle, koska emme uskalla tehdä siitä päätöstä. Se kuuluu kuitenkin perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan soveltamisalaan, ja asiasta vallitsee tällä hetkellä suunnaton oikeudellinen epävarmuus jäsenvaltioiden ja yritysten keskuudessa, kuten 11 rikkomisesta johtuvaa menettelyä osoittavat. Miten meidän pitäisi asia ratkaista?
Olen mielissäni siitä, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on esittänyt tämän suullisen kysymyksen, sillä ongelmat ovat loppujen lopuksi todellisia. Ongelmana on toisaalta se, että jäsenvaltiot hyötyvät asiasta suuresti verotulojen muodossa, mutta toisaalta se tuo mukanaan myös yhteiskunnallisia ongelmia. Suurimpana ongelmana on kuitenkin se, että jos tuottoisilla markkinoilla ei ole moitteetonta oikeudellista kehystä, mitkään portit eivät pidättele sitä suunnatonta määrää laittomia menettelyjä, joita rikollisjärjestöt suveriinisti hallitsevat.
Olen - ja toivon komission jäsenenkin olevan - sitä mieltä, että poliitikkojen on otettava haaste vastaan ja uskallettava tehdä päätöksiä. Meidän ei pidä antaa valtaa Luxemburgin viisaille tuomareille, joiden on sitten vain kestettävä urheasti raskas tehtävänsä. Pelkään, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin joutuu antamaan vielä monen monta päätöstä niin kauan kuin me poliitikot emme tekee oikeanlaisia päätöksiä.
Toivon, että komissio ja neuvosto saavat lopulta päätökset aikaiseksi. Jos näin ei käy, toivon, että parlamentti laatii omasta aloitteestaan mietinnön taatakseen oikeusvarmuuden, jota kipeästi kaivataan moninaisiin ongelmiin, kuten riippuvuuteen, kansanterveydellisiin ongelmiin, laittomasti hankittuihin varoihin, rahanpesuun ja niin edelleen. Meidän on ratkaistava tämä asia rahapelejä ja Internet-pelaamista koskevalla päättäväisellä ja selkeällä direktiivillä. Toivon, että komission jäsen neuvoo meitä siitä, miten parlamentin olisi ratkaistava tämä ongelma.
Kathy Sinnott
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen komission jäsenen toteamukseen, että meidän on suojeltava alaikäisiä. Sen toteuttamiseksi on ehdottomasti otettava ankaraan tarkasteluun Irlannin periaate olla asettamatta ikärajoja valtion ylläpitämälle vedonlyönnille. Irlannissa lapset voivat lyödä vetoa vinttikoira- ja hevoskilpailuissa, jos ne ovat osa valtion ylläpitämää vedonlyöntiä. Muunlaiset pelit on rajoitettu vain yli 18-vuotiaille. On olemassa videoituja todisteita siitä, että jopa neljävuotiaat lapsetkin lyövät laillisesti vetoa valtion ylläpitämissä vedonlyöntipalveluissa. Ei ole mitenkään harvinaista, että syntymäpäivä-, joulu- ja rippirahat päätyvät Irlannin valtion vedonlyöntitoiminnalle ja viime kädessä siis Irlannin valtionkassan haltuun.
Kun Irlannin hevoskilpailujen korkeimmalta hallintoviranomaiselta (The Chief Executive of Horse Racing Ireland) kysyttiin, mitä mieltä hän on lasten osallistumisesta rahapeleihin Irlannissa, hän totesi, että se ei ole mikään ongelma ja että hän haluaa hankkia tulevaisuuden asiakkaita. Arvoisa komission jäsen McCreevy, ollessanne Irlannin valtiovarainministeri te itse kieltäydyitte muuttamasta vedonlyöntilakia ja saattamaan lasten vedonlyönnin laittomaksi Irlannissa. Aiotteko nyt komission jäsenenä muuttaa mieltänne ja antaa vihdoinkin tukenne toimille, joilla rajoitetaan lasten harjoittamaa online-vedonlyöntiä, kilparadoilla, vedonvälitystoimistoissa, lentokoneissa ja missä tahansa muualla, jossa tämä petollinen käytäntö on vallalla?
Marianne Thyssen
(NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, päätimme jo sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan ensimmäisessä äänestyksessä jättää rahapelitoiminnot, kuten arpajaiset ja vedonlyönnin palveludirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Päätöksen tekeminen oli joidenkin mielestä ehkä pelottavaa, kuten jäsen Manders äsken totesi. Olen vakuuttunut siitä, että monien mielestä jäsenvaltioille voitaisiin antaa varsin paljon vapauksia ratkaista tämä monimutkainen asiavyyhti omalla tavallaan, oman maansa arkaluonteisten asioiden ja tilanteiden kannalta ja omien perinteidensä mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on tietenkin tältä osin noudatettava perustamissopimusta, ja meillä on jo tiedossa yhteisöjen tuomioistuimen vastaus useisiin aiempiin tehtyihin ennakkoratkaisupyyntöihin. Arvoisa komission jäsen, toivon, että vielä kysymättä olevat kysymykset eivät heti saa teitä neuvomaan komissiota aloittamaan sääntöjen ja asetusten säätämistä. Vaikka komissio on perussopimusten vartija ja odotamme sen ottavan tehtävänsä vakavasti, asioissa voidaan edetä myös maltillisemmin.
Sisämarkkinoiden toimivuus on tarpeellista ja kaikin tavoin myönteistä, mutta sen ei välttämättä tarvitse tapahtua lain ja järjestyksen, turvallisuuden ja kuluttajien mielenterveyden tehokkaan suojelun kustannuksella. Toivon, että tilaa jää myös niille jäsenvaltioille, jotka valtion monopolin välityksellä tai muuten sitoutuvat tilanteen mukaan ohjaamaan pelihimoa, valvomaan pelin reiluutta ja lahjoittamaan taloudelliset voitot aina kun se on mahdollista kulttuurisiin, yhteiskunnallisiin ja urheilullisiin tarkoitusperiin. Selkeistä oikeudellisista säännöistä on tietenkin apua, mutta lainsäädäntö ei ole vastaus kaikkeen. En todellakaan puhu koko ryhmäni puolesta vaan muutamien niiden ryhmätovereideni puolesta, jotka eivät voineet tänä iltana käyttää puheenvuoroa.
Manuel Medina Ortega
(ES) Arvoisa puhemies, pelaaminen ei ole vain palvelu muiden joukossa vaan vaarallista toimintaa. Se on vaarallista, koska siinä hyödynnetään ihmisten luottavaisuutta ja tietämättömyyttä. Useimmissa jäsenvaltioissa pelaaminen on nykyään sääntelyn alaista.
En ymmärrä, miten ylikansalliset elimet voivat suunnitella pelipalvelujen vapauttamista jäsenvaltioissa nyt, kun suurin osa yhteiskunnistamme on sitä vastaan.
Yhdysvaltojen kongressi kielsi hiljattain online-pelaamisen, ja meidän on mielestäni noudatettava tällä hetkellä amerikkalaisten esimerkkiä Euroopan unionissa kuluttajiemme suojelemiseksi mafiajärjestöiltä ja myös kaikkien niiden jäsenvaltioiden yhteiskunnallisten instituutioiden suojelemiseksi, joiden toiminta nojautuu tällä hetkellä kansallisten viranomaisten hyväksymiin laillisiin pelaamisen muotoihin.
Komissio onkin mielestäni oikeassa tarkastellessaan pelaamiskysymystä, mutta näin tehdessään sen on pyrittävä suojelemaan kuluttajia sekä niitä instituutioita, jotka hyötyvät tällä hetkellä useimmissa jäsenvaltioissamme harjoitettavasta laillisesta pelitoiminnasta.
Andreas Schwab
(DE) Komission jäsenellä McCreevyllä on myös ollut erittäin raskas päivä tänään, joten hän ymmärtänee, että haluamme esittää asian selkeästi ja lyhyesti, kuten tarve vaatii.
Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että pelaaminen ja runsaslukuiset arpajaiset voidaan jakaa kahteen osaan. Online-pelien tarjoajat toimivat toisaalta todellisilla rajat ylittävillä markkinoilla, joita voidaan säännellä ainoastaan EU:n tasolla. Kuten Medina-Ortega huomautti, Yhdysvallat on jo onnistunut sääntelemään markkinoitaan. EU:kin voi ratkaista online-markkinoiden ongelman ainoastaan liittymällä yhteen jäsenvaltioiden kanssa ja ottamalla käyttöön koko EU:n laajuista lainsäädäntöä.
Sitten meillä on toisaalta perinteisten uhkapelien ja perinteisen vedonlyönnin markkinat, jotka toimivat yleensä kirjallisesti. Meidän ei pitäisi toimia kuten komissio - tai toisin sanoen kuten komission jäsen McCreevy - joka on aloittanut rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Meidän pitäisi noudattaa sitä periaatetta, että jos jäsenvaltiot onnistuvat estämään peliriippuvuuden tehokkaasti ohjaamalla kansallisia monopolejaan mahdollisimman pienen palveluvalikoiman suuntaan, joka tarjoaa parhaan mahdollisen kuluttajansuojan, niille pitäisi tarjota tilaisuus säilyttää monopolinsa tulevaisuudessa - EU:n lainsäädännön ja Euroopan komission valvonnassa ja suojeluksessa.
On kuitenkin huolehdittava siitä, että jäsenvaltioissa jo toimivilla monopoleilla on todellakin vain yksi tavoite eli riippuvuuden torjuminen, ja että jäsenvaltiot eivät käytä monopolejaan muihin tavoitteisiin, kuten julkisen rahoituksen elvyttämiseen tai urheilun edistämiseen.
Olisinkin iloinen siitä, jos parlamentti ja komissio voisivat päästä yksimielisyyteen järjestelmästä, jossa yhtäältä vahvistetaan online-markkinoiden eurooppalainen lainsäädäntö, ja toisaalta säilytetään perinteisiä vedonlyöntimonopoleja koskeva kansallinen lainsäädäntö, jos se sopii yhteen sisämarkkinasäännösten kanssa.
Joel Hasse Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rahapelien ja arpajaisten jättäminen palveludirektiivin ulkopuolelle tuntui selkeyttävän alaa, mutta meidän on mentävä pidemmälle. Tiedämme, että tietynlaisiin rahapeleihin ja tietynlaiseen vedonlyöntiin liittyy useita monimutkaisia näkökohtia. Rahanpesun ennaltaehkäisemiseksi ja torjumiseksi onkin tärkeää taata kuluttajansuoja ja varmistaa, että tällaisiin toimintoihin liittyviä rahavirtoja valvotaan.
Meidän ei tietenkään pidä sekoittaa asiaankuuluvaa kuluttajansuojaa kohtuuttomaan protektionismiin, jota mikä tahansa jäsenvaltio saattaa tavoitella tai harjoittaa. On kuitenkin huomattava, että jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus säännellä vedonlyöntiä omalla maaperällään siihen saakka kunnes asiasta vahvistetaan säädös EU:n tasolla. Komission onkin kiinnitettävä erityistä huomiota online-rahapeleihin, ja näin on tehtävä myös parlamentissa, kuten aiemmat puhujat ovat todenneet ja kuten keskustelusta on käynyt ilmi. Haluan kertoa lopuksi olevani tyytyväinen, että sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta on nostanut tämän kysymyksen keskustelunaiheeksi ja että olemme näin pystyneet selkeyttämään sitä hieman tänä iltana.
Jacques Toubon
(FR) Arvoisa puhemies, aion yrittää esittää asiani sekä nopeasti että hitaasti. Tämä raportti osuu hyvään ajankohtaan, ja voin lisäksi todeta, että äskettäin esitetyt huomiot ovat mielestäni myönteisiä. Kaikki haluaisivat, että Euroopan unioni vaikuttaisi asiaan muilla tavoin kuin pelkän oikeuskäytännön välityksellä. Asiassa on itse asiassa osallisina monenlaisia yrityksiä ja palveluja: kasinoita, arpajaisia ja muita perinteisin tavoin tai Internetin välityksellä pelattavia uhkapelejä. Kyse onkin paljon muusta kuin vain online-vedonlyönnistä, joka on McCarthyn kysymyksen aiheena.
Arvoisa komission jäsen, on aivan luonnollista, että tällaisissa palveluissa noudatetaan sisämarkkinoiden periaatteita, mutta vapautta ei pitäisi yhdistää viidakon lakiin! Kyseisiä palveluja on säänneltävä ja valvottava yleiseen etuun, kansanterveyteen, moraaliin ja turvallisuuteen liittyvistä syistä. Jäsenvaltioiden on voitava myöntää lupia julkisille ja yksityisille toimijoille ja valvottava näiden toimintaa reilun kilpailun hengessä. Niin sanottujen rajat ylittävien pelien merkitys edellyttää kuitenkin, että vahvistamme myös kansalliset rajat ylittävää lainsäädäntöä. Yhdysvalloissa hiljattain tehty päätös osoittaakin, että ellei pelaajia ja pelipalvelujen tarjoajia saada valvontaan, liialliset varotoimet ovat parempi ratkaisu kuin liian vähäiset varotoimet.
Arvoisa komission jäsen, komission nykyinen lähestymistapa, joka perustuu yksinomaan perussopimuksiin ja yhteisöjen tuomioistuimeen, onkin mielestäni riittämätön ja vaarallinen. Nykyisin on selvää, että kansallisten lakien yhdenmukaisuus perussopimusten kanssa ei riitä. Arvoisa komission jäsen, teidän on tehtävä yhteistyötä parlamentin kanssa laatiaksenne täydentävää lainsäädäntöä, jolla tämän äärettömän tärkeän alan asiat voidaan järjestää niin poliittisesti kuin taloudellisesti moitteettomalla ja järkevällä tavalla. Annetaan alan kehittyä, mutta tehdään se kansalaisille ja jäsenvaltioille täysin turvallisella tavalla!
Manolis Mavrommatis
(EL) Arvoisa puhemies, rahapelialalla vallitsee valtionmonopolijärjestelmä useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tämä ala on viime vuosina joutunut yhä useampien, lähinnä yksityisten etujen taholta tehtyjen hyökkäysten kohteeksi.
Eurooppa-neuvosto päätti Edinburghissa joulukuussa 1992 pidetyssä Euroopan unionin huippukokouksessa jättää rahapelit toissijaisuusperiaatteen vuoksi sääntelyn ulkopuolelle, jäsenvaltioiden oman lainkäyttövallan alaisuuteen. Lisäksi Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat vuonna 2000 direktiivin, jossa säädetään erikseen rahapelien jättämisestä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Samoin säädetään vuonna 2006 laaditussa palveludirektiiviä koskevassa luonnoksessa. Rahapelialan erikoispiirteiden vuoksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tunnustaa jäsenvaltioiden toimivallan säännellä rahapelimarkkinoita parhaaksi katsomallaan tavalla.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yksi kyseisten päätösten tärkeimpänä perusteena on se, että rahapelisektoriin liittyy aina suuri riippuvuuden vaara, jolle ovat alttiita varsinkin nuoret, sekä rikosten, kuten petosten, rahanpesun ja muiden vastaavien ilmiöiden, vaara. Olenkin henkilökohtaisesti sitä mieltä, että vain valtio voi luoda kuluttajien suojelun edellyttämät valvontaa, takuita, luotettavuutta ja avoimuutta koskevat järjestelyt.
Haluan lopuksi todeta, että rahapelimarkkinoiden vapauttaminen romahduttaa EU:n urheilutukijärjestelmän, ja sen mukana romahtavat myös kulttuuri- ja yhteiskuntapoliittiset toimet ja tuet, kuten huumeidenkäytön torjunta sekä vammaisten ja erityistarpeisten ihmisten koulutus ja tukeminen, sillä he ovat saaneet taloudellista tukea lähinnä valtion järjestämästä rahapelitoiminnasta. Uskomme vapaisiin markkinoihin, mutta emme kuitenkaan vähättele hallitsemattomaan rahapelitoimintaan liittyviä riskejä.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi todeta, että olemme jättäneet uhkapelit ja kasinot palveludirektiivin ulkopuolelle sääntelyyn liittyvistä syistä. Sanon tämän huolimatta siitä, että kannatan vankasti sisämarkkinoiden vahvistamista. Emme kuitenkaan halunneet heittää lasta pesuveden mukana.
Toiseksi uhkapeleihin liittyy monia riskejä, joten komission ei pitäisi käyttää rikkomisesta johtuvien menettelyjen tukena ainoastaan kilpailulainsäädäntöä ja sisämarkkinoita koskevia perusteluja.
Kolmanneksi tarvitaan selkeä määritelmä. Mitä oikein tarkoitamme puhuessamme "uhkapeleistä"? Online-markkinoihin, vedonlyöntiin, peliautomaatteihin, kasinoihin ja arpajaisiin suhtaudutaan hyvin eri tavoin, joten tarvitsemme yhteisen määritelmän, jolla varmistetaan, että niitä kohdellaan kaikkialla samalla tavalla. Tarvitsemme luultavasti myös yhteisen lainsäädäntökehyksen.
Neljänneksi haluan huomauttaa arvoisalle komission jäsenelle, että huomioon on otettava myös muita tärkeitä osa-alueita, kuten kuluttajansuoja, kansanterveys, verotus, kansainvälinen kauppa, rahanpesuongelma sekä peliriippuvuuden ja rikollisuuden (myös järjestäytyneen rikollisuuden) torjunta.
Viidenneksi lähes kaikki jäsenvaltiot harjoittavat sääntelyä uhkapelien markkinoilla. Yhdellätoista on niitä varten erityiset sääntelymallinsa, ja neljä käyttää rajoitetun toimiluvan mallia.
Kuudenneksi valtion ylläpitämien rahapelien myyntitulot kasvoivat 63 miljardiin euroon vuonna 2004, mikä vastaa keskimäärin 140 miljoonan euron asukaskohtaisia nettomenoja.
Seitsemänneksi tämä tarkoittaa, että noin 33 prosenttia kaikista tuotoista käytetään hyviin tarkoitusperiin ja veroihin. Jos yksityinen sektori vapautetaan, osuus olisi vain 3 prosenttia.
Kahdeksanneksi on arvioitu, että alalle syntyy noin 13 miljardia työpaikkaa EU:ssa.
Yhdeksänneksi arpajaislipukkeiden myynti työllistää 195 000 ihmistä EU:ssa.
Pyydän, että komission jäsen ottaa nämä seikat huomioon arviointia tehdessään.
Brian Crowley
(EN) Arvoisa puhemies, haluan todeta yhden asian. Tässä keskustelussa on kiinnitetty paljon huomiota nuoriin ja siihen, miten peliriippuvuus vaikuttaa heihin. Kuitenkin enemmän alle 12-vuotiaita joutuu lapsikaupan uhreiksi tai pakotetaan prostituutioon huumeita tai alkoholia koskevan riippuvuuden tai väärinkäytön vuoksi kuin tämäniltaisen keskustelunaiheemme - peliriippuvuuden - vuoksi.
Charlie McCreevy
komission jäsen. (EN) Yhteisöllä ei ole rahapelejä koskevaa erityislainsäädäntöä. Jokainen jäsenvaltio saa siis itse päättää, säänteleekö se ja miten se sääntelee rahapelipalveluja kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. Yhteisön lainsäädännön ja perustamissopimuksen yleisiä periaatteita sovelletaan kuitenkin jatkossakin, joten kansallisen lainsäädännön on noudatettava niitä. Koska rahapeleihin suhtaudutaan eri tavoin eri maissa, palveluntarjoajat ja niiden asiakkaat saattavat joutua epävarmuuteen siitä, minkä maan lakia kulloinkin sovelletaan varsinkin silloin, kun kansallisessa lainsäädännössä ei noudateta yhteisön lainsäädäntöä.
Tämäniltainen keskustelu osoittaa jälleen kerran, miten montaa mieltä rahapelipalveluista ollaan. Olen tietenkin tietoinen vaatimuksista, jotka koskevat yhteisön lainsäädäntökehyksen laatimista rahapelipalveluja varten. Tällaisiin yhteisön toimiin kohdistuu kuitenkin aivan yhtä paljon vastustusta. Ongelman ratkaiseminen edellyttää mielestäni ensimmäisenä sitä, että meillä on selkeä käsitys sen luonteesta ja käytettävissä olevista toimintapoliittisista vaihtoehdoista. Komissio julkisti hiljattain oikeusvertailuun erikoistuneelta sveitsiläiseltä tutkimusinstituutilta (Swiss Institute of Comparative Law) tilaamansa tutkimuksen. Tutkimus osoittaa, että rahapelejä koskeva kansallinen lainsäädäntö on hyvin moninaista ja monimutkaista. Jos parlamentti on sitä mieltä, että meidän pitäisi perustamissopimuksen perusperiaatteiden noudattamista koskevan valvonnan lisäksi tehdä enemmän lainsäädännön selkeyttämiseksi, odotan mielenkiinnolla parlamentin yksityiskohtaisia näkemyksiä siitä, mitkä asiat tarkalleen vaativat yhteisön toimia ja millaisin toimintapoliittisin vaihtoehdoin saavutettaisiin riittävä yksimielisyys asian ratkaisemiseksi yhteisön tasolla. Jos poliittista yksimielisyyttä ei saavuteta, oikeusvarmuus jää ratkaistavaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Haluan lisätä vielä muutaman sanan tähän keskusteluun. Jäsen Harbour toi puheenvuorossaan melko osuvasti esiin lukuisat epäjohdonmukaisuudet monissa jäsenvaltioissa, joita vastaan olemme ryhtyneet toimiin. Toimenpiteidemme kohteeksi joutunee vielä muitakin jäsenvaltioita. Jos jäsenvaltiot sekä niiden hallitukset ja lainsäätäjät haluavat laatia erittäin tiukkaa lainsäädäntöä rahapeleistä ja muista vastaavista, ne voivat tehdä sen vetoamalla julkiseen politiikkaan. Ne eivät kuitenkaan voi tehdä jäsen Harbourin tarkoittamia asioita. Ne eivät voi käyttää miljoonia omien kansallisten toimijoidensa tai omien kansallisten julkisessa omistuksessa olevien toimijoidensa tarjoamien rahapelipalvelujen mainontaan. Ne eivät voi sallia omien kansallisten toimijoidensa toimintaa ja kieltää toimintaa kaikilta muilta. Muutamat tämän parlamentin jäsenet ovat ilmeisesti sitä mieltä, että rahapelit ovat suurempi vitsaus kuin alkoholi- ja tupakkariippuvuus ja kaikki vastaavat riippuvuudet yhteensä. Jos jäsenvaltiot ovat asiasta samaa mieltä, niiden pitää kieltää rahapelitoiminta kaikilta eikä sallia minkäänlaisia rahapelejä jäsenvaltionsa alueella. Se on yksi vaihtoehto, josta kukaan ei voisi valittaa. Komissio ei ryhtyisi toimiin jäsenvaltioita vastaan eikä asia aiheuttaisi kenellekään huolta. On kuitenkin hieman tekopyhää, että jäsenvaltiot antavat luvan käyttää miljoonia rahapelien mainontaan ja kieltävät samalla pelitoiminnan harjoittamisen kaikilta muilta.
Rahapelitoimintaa säännellään jonkin verran kaikissa jäsenvaltioissa. Jäsen McCarthyn ehdotus online-pelaamista koskevien kansainvälisten vaatimusten asettamisesta on sinänsä oikein hyvä ajatus, mutta sitä ennen 25 jäsenvaltion on saavutettava asiassa jonkinlainen yksimielisyys. Voimme aloittaa saavuttamalla yksimielisyyden parlamentissa, mutta en usko, että näin tulee käymään. Olen varma, ettemme pääse asiassa yksimielisyyteen ministerineuvostossa. Mahdollisuuteni saada asiasta aikaan yksimielisyys ministerineuvostossa ja parlamentissa ovat suurin piirtein yhtä suuret kuin mahdollisuuteni voittaa tänä viikonloppuna lotossa. Niin pienet mahdollisuudet siihen olisi. Jäsen McCarthyn sanoissa on siis paljon perää, ja jos asiasta vallitsisi yksimielisyys, haluaisin noudattaa hänen ehdotustaan, mutta kokemukseni kertoo minulle, että se olisi erittäin vaikeaa.
Jos luette hiljattain tehdyn tutkimuksen tiivistelmän, joka on muistaakseni 51 sivun pituinen, ja vaivaudutte vielä lukemaan loput muutaman sata sivua, havaitsette, ettei tutkimus asetu kummankaan näkökannan puolelle.
(Jäsen Toubon kommentoi ilman mikrofonia)
Enpä usko, että arvoisa ystäväni Toubon on lukenut raportin. Siitä voitte kuitenkin havaita, miten monimutkainen ongelma on ja miten erilaisin tavoin sitä säännellään. Se osoittaa, miten jättiläismäinen tehtävä olisi jatkaa tuolla tiellä.
En ole poliittisella urallani pelännyt ottaa ratkaistavakseni mahdottomia asioita. En myöskään ole pelännyt taistella tuulimyllyjä vastaan enkä kohdata kiviseinää, mutta uskon, että jos yritämme yhdenmukaistaa tätä alaa koskevaa lainsäädäntöä, päädymme korkeintaan pikkutarkkaan lainsäädäntöön, joka ei ikinä mene läpi missään parlamentissa maailmalla, koska se ei ole mahdollista. Olen myöntänyt jo pitkän aikaa, että keskuudessamme on suuria mielipide-eroja, jo paljon ennen kuin päädyin tähän johtopäätökseen. Myönnän, että kaikkialla EU:ssa ja jopa omassa kotimaassani tästä asiasta ollaan montaa mieltä. Tiedän, että joidenkin ihmisten mielestä peliriippuvuus on pahempi kuin juomisriippuvuus, pahempi kuin tupakkariippuvuus, pahempi kuin mikään muu, mutta toisten mielestä näin ei ole. Tiedän, mihin kategoriaan itse kuulun, mutta olen myös sitä mieltä, että alan yhtenäistämispyrkimykset ovat todella pitkä prosessi.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Louis Grech
(MT) Eräät jäsenvaltiot ovat päättäneet ottaa yksipuolisesti käyttöön lainsäädäntöä, jolla eurooppalaisia estetään käyttämästä muihin Euroopan unionin maihin rekisteröityjen yritysten hallinnoimia Internetin rahapelisivustoja.
Tämä on vastoin jäsenvaltioiden välisten palvelujen rajoittamattoman liikkuvuuden periaatetta sekä vastoin direktiiviä 98/34 EY, jossa säädetään, että ennen kuin jäsenvaltio ottaa käyttöön tietotekniikan palveluja koskevia lakeja tai asetuksia, sen on ilmoitettava asiasta kaikille muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
Viime kesäkuussa sain parlamentin kysymykseen esitetyn vastauksen yhteydessä tiedon siitä, että asia on tutkittavana komissiossa.
Saammeko tietää, mihin vaiheeseen tutkimuksessa on päästy ja onko asian osalta ryhdytty minkäänlaisiin toimiin?
Myönnän, että tätä nopeasti kasvavaa alaa on jo aika alkaa säännellä lainsäädännöllä, jossa kyseisille palveluille asetetaan vakavia vaatimuksia ja säännöksiä.
Näillä säännöksillä suojeltaisiin kuluttajia ja alaikäisiä, mutta sallittaisiin samalla vakavamielisten toimijoiden työskennellä vapaasti kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
