Humanitaarista apua koskevan konsensuksen julistaminen - Humanitaarista apua koskeva eurooppalainen konsensus (keskustelu) 
Puhemies
(PT) Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
komission julkilausuma humanitaarista apua koskevan konsensuksen julistamisesta ja
Thierry Cornillet'n kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta laatima mietintö humanitaarista apua koskeva eurooppalainen konsensus.
Louis Michel
komission jäsen.-(FR) Arvoisat puhemies, esittelijä, naiset ja herrat, Haluaisin aloittaa kiittämällä Thierry Cornillet'ta ja onnittelemalla häntä tästä mietinnöstä, jossa tunnustetaan täydellisesti humanitaaristen ponnistelujen kohtaamat haasteet, ja erityisesti siitä tosiasiasta, että hän määrittelee täydellisesti sopivat lähestymistavat, joita tulisi käyttää eurooppalaisessa humanitaarisessa avussa.
Tämä mietintö on olennainen panos parlamentin, neuvoston ja komission yhteistyöhön eurooppalaisen humanitaarista apua koskevan tulevan konsensuksen toteuttamiseksi. Yhteinen päämäärämme on virallistaa näiden kolmen toimielimen yhteisellä julkilausumalla näkymme ja yhteinen lähestymistapamme humanitaarisen avun politiikkaan. Mielessäni ei ole epäilystäkään siitä, etteikö Euroopan parlamentin aktiivinen osallistuminen olisi olennaista tämän julkilausuman hyväksymisprosessille.
Sallikaa minun kerrata hyvin lyhyesti tämän poliittisen aloitteen syyt. Humanitaariset puitteet ovat muuttuneet viime vuosina, ja meidän on sopeuduttava siihen, jos haluamme humanitaarisen apumme olevan jatkossakin johdonmukaista ja tehokasta.
Mitkä ovat pääasialliset muutokset ja tärkeimmät haasteet? Mielestäni ne voidaan tiivistää seuraavalla tavalla. Ensiksi konflikteja ja luonnonkatastrofeja tapahtuu entistä enemmän ja niiden kuolonuhrien määrä kasvaa myös. Erityisesti ilmastonmuutos aiheuttaa usein luonnonkatastrofeja: Meksikossa hiljattain sattuneet tulvat heijastelevat todellisuutta ja tämän huolestuttavan suuntauksen laajuutta.
Toiseksi olemme todistamassa monimutkaisten kriisien yleistymistä ja huomattavia muutoksia konfliktien luonteessa. Esimerkiksi aseellisissa konflikteissa käytettävät toimintatavat ja keinot tekevät humanitaaristen organisaatioiden työstä yhä monimutkaisempaa. Hyökkäysten ja avun ryöstämisen riskit ovat valitettavaa arkea niin Darfurissa, Somaliassa, Sri Lankassa, Myanmarissa, Kolumbiassa kuin itäisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Todistamme myös yhä useammin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomista ja siten humanitaaristen arvojen polkemista.
Jatkuvana vaarana on poliittisen ja humanitaarisen ohjelman sekaantuminen. Uskon vakaasti, että Euroopan unioni suurimpana avustajana - mielestäni on tärkeää mainita jälleen, että yhdessä annamme 40 prosenttia maailman humanitaarisesta avusta - mutta myös kansainvälisen lainsäädännön ja monenvälisen politiikan tukipilarina kantaa erityisen vastuun, minun mielestäni, tehokkaan ja riittävän humanitaarisen avun varmistamisessa. Me voimme ja meidän täytyy toimia poliittisena katalyyttina ja olla myös poliittinen mittapuu ja vertauskohta. Tämä on se konteksti, jossa lähes vuosi sitten päätimme tehdä aloitteen yksiselitteisen humanitaarista apua koskevan konsensuksen löytämiseksi EU:n tasolla.
Nämä kysymykset ovat selvästi esillä Thierry Cornillet'n mietinnössä ja kannatan luonnollisesti niitä keskeisiä tekijöitä, joita Euroopan parlamentti haluaa korostaa ja puolustaa valmisteltaessa humanitaarista apua koskevaa eurooppalaista konsensusta. Tämä konsensus ja EU:n kaikki 27 jäsenvaltiota ja koko yhteisön käsittävä asianmukainen seuranta tarjoavat ensimmäistä kertaa jäsenvaltioiden ja komission kannattaman, yhteisen arvojen, tavoitteiden ja periaatteiden poliittisen ytimen, joka auttaa kehittämään jäsenvaltioiden ja komission tekemän työn täydentävyyttä ja koordinaatiota.
Mitkä ovat konsensusluonnoksen päätekijät? Ensimmäinen on humanitaaristen periaatteiden - inhimillisyyden, puolueettomuuden, neutraalisuuden ja itsenäisyyden - kunnioittaminen: Olette tietysti hyvin perillä siitä, mitä tähän sisältyy.
Toinen päätekijä on tarve vahvistaa kansainvälistä humanitaarista apua koskevan lainsäädännön kunnioitusta ja soveltamista kansainvälisellä tasolla. Sallikaa minun kertoa pieni tarina tässä yhteydessä. En mainitse valtiota, mutta muistan olleeni, en niinkään kauan sitten, humanitaarisesta näkökulmasta harvinaisen dramaattisessa näytöksessä. Esitin kysymyksiä eräälle valtion johtavista hahmoista, joka oli vastuussa tapahtumista, ja sanoin hänelle: ”Ette noudata kansainvälistä humanitaarista oikeutta.” Hän antoi minulle todella karmivan vastauksen: ”Se on totta, mutta nyt on sota.” On itsestään selvää, että kansainvälinen humanitaarinen oikeus on suunniteltu juuri sota-aikoja varten. Voitte siten kuvitella missä määrin olemme itse asiassa siirtymässä kauemmas ja kauemmas siitä, jossain mielessä ilman mitään reaktiota, tai siirtymässä yhä kauemmas tässä mielessä kaikkein perustavanlaatuisimmista normeista.
Kolmanneksi meidän on kehitettävä lahjoittajien käytänteitä ja metodeja sekä kumppanuuksia avustusjärjestöjen kanssa tehdäksemme annetusta avusta tehokkaampaa.
Neljänneksi jäsenvaltioiden on sitouduttava vapaaehtoisesti vahvistamaan humanitaarisen toimintamme täydentävyyttä ja koordinaatiota. Tämä on tietenkin vielä tärkeämpää nyt, kun laajennuksen myötä meitä on 27 jäsenvaltiota. Tulevan konsensuksen on myös toimittava yleisenä puitekehyksenä määriteltäessä humanitaarisen avun ja EU:n ulkopolitiikan muiden osa-alueiden suhde. Pohjimmainen päämäärä on tehdä EU:n humanitaarisesta avusta johdonmukaisempaa ja tehokkaampaa. Kaikki tämä muodostaa huomattavan panoksen YK:n alaisuudessa toimivan kansainvälisen järjestelmän vahvistamiseksi ja tätä haluaisin korostaa. Eurooppalaisen lähestymistavan kehittämisen tarkoituksena ei tietenkään ole kilpailla YK:n keskeisen roolin kanssa tai heikentää sitä. Päinvastoin: se auttaa vahvistamaan tätä keskeistä roolia ja on surullista nähdä, että ajoittain tähän eurooppalaiseen konsensukseen suhtaudutaan pidättyväisesti, koska sen ajatellaan kilpailevan YK:n kanssa. Tämä ei ehdottomasti ole totta. Päinvastoin: sanomattakin on selvää, että sen tarkoituksena on vahvistaa EU:n pilaria YK:n puitteissa.
Julkilausuman tekstiluonnon selvästi viittaa niihin konsensuksen tekijöihin, jotka jossain määrin muodostavat EU:n humanitaarisen opin tulevaisuudessa. Haluaisin kiittää parlamenttia ja puheenjohtajavaltio Portugalia niiden tekemästä työstä tätä tekstiä koskevien neuvotteluiden aikana. Olemme nyt saavuttamassa loppuvaiheen tässä kolminkeskisessä menettelyssä, minkä vuoksi pitäisi olla mahdollista, että kaikki kolme toimielintä allekirjoittavat yhteisen julkilausuman 18. joulukuuta.
Tämä konsensusta koskeva julkilausuma on vain prosessin alku. Se ei ole itsessään tavoite, vaan prosessin alku. Tiedämme, että tämä lähestymistapa vaatii huomattavia ponnistuksia, jotta sanamme muuttuvat teoiksi. Tämän vuoksi aiomme ensi vuoden alussa esitellä toimintasuunnitelman tulevan humanitaarisen konsensuksen toimeenpanemiseksi. Näiden kuukausien aikana, joina konsensusta on valmisteltu keskusteluin, Euroopan parlamentti on esittänyt joitakin hyvin yksityiskohtaisia ehdotuksia, ja meidän mielestämme on täysin asianmukaista sisällyttää ne toimintasuunnitelmaan, kuten ehdotuksenne humanitaarisen avun atlaksen kokoamisesta kehitysyhteistyön atlaksen mallilla.
Sallikaa minun lisätä muutama huomautus, jotka liittyvät kahteen tämän parlamentin jäsenten kannalta erityisen mielenkiintoiseen aiheeseen. Ne liittyvät humanitaarisen avun näennäisfilosofisiin elementteihin, jotka ovat nykyään tiettyjen keskustelujen aiheena ja jotka lisäksi ovat humanitaarisen avun päämäärän elementtejä.
Ensimmäinen on kysymys ”suojeluvastuusta”. Parlamentin suosituksesta korostimme konsensuksen tekstiluonnoksessa valtioiden YK:n ja kansainvälisen yhteisön puitteissa tekemiä, tähän liittyviä sitoumuksia. Haluaisin huomauttaa, että humanitaarinen toiminta ja suojelemisvastuu perustuvat kahteen eri lähestymistapaan, vaikka niillä on tärkeä yhdistävä tekijä, nimittäin inhimillisen kärsimyksen lopettaminen. Meidän on vältettävä kaikkea sekaannusta näiden kahden lähestymistavan välillä, koska se voisi vahingoittaa humanitaaristen toimijoiden julkisuuskuvaa puolueettomina ja itsenäisinä toimijoina. Tämä on elintärkeää voidaksemme auttaa humanitaaristen kriisien uhreja.
Suojeluvastuun käsite on edelleen suhteellisen moniselitteinen. Tämä käsite yhdistetään - menneisyydessä ja vielä nykyäänkin - hyvin läheisesti oikeuteen humanitaarisista syistä puuttua toisen valtion sisäisiin asioihin ja käyttää sotilaallista voimaa äärimmäisissä olosuhteissa, esimerkiksi kansanmurhan estämiseksi. Tämä tulkinta on juuri se syy, miksi jotkin hallinnot torjuvat suojeluvastuun periaatteen: ne näkevät sen länsimaalaisten poliittisena peitetarinana, jolla oikeutetaan imperialistinen politiikka ja vallanhalulle - ei humanitaarisille tavoitteille - perustuvana puuttumisena valtioiden sisäisiin asioihin. Silloin tällöin suojeluvastuun ja suojaavan humanitaarisen toiminnan välillä on käsitteellistä epäselvyyttä - jälkimmäinen muun muassa kuuluu perinteisesti Kansainvälisen Punaisen Ristin toimialaan. Kannatamme täysimääräisesti jälkimmäistä toimintaa humanitaarisen apumme puitteissa.
Thierry Cornillet'n mietinnössä nostetaan esiin myös hyvin olennainen kysymys, joka liittyy siihen institutionaaliseen puitekehykseen, jossa humanitaarisesta politiikasta keskustellaan. Parlamentti on nimittänyt humanitaarisen avun pysyvän esittelijän ja onnittelemme sitä tästä. Mietinnössä aivan oikein otetaan esiin tällaiset edustajat neuvostossa. Komission puolesta tunnustamme kiitollisina puheenjohtajavaltio Portugalin huomattavat ponnistukset tarvittavan ajan antamiseksi neuvostolle konsensuksen valmistelemiseksi kehitysyhteistyön työryhmässä. Neuvoston päätös perustaa humanitaariseen politiikkaan keskittyvä työryhmä on tietysti jäsenvaltioiden asia, mutta olen täysin samaa mieltä Thierry Cornillet'n kanssa siitä, että on olennaisen tärkeää perustaa asianmukainen elin järjestelmällisesti käsittelemään humanitaarisia kysymyksiä samanarvoisina unionin muiden ulkopolitiikanalojen kanssa.
Humanitaarinen apu on puolueetonta ja riippumatonta kaikista poliittisista ja muista tavoitteista, mutta se ei tarkoita etteikö aihe olisi silti poliittinen. Päinvastoin, tekijät ja toimijat, jotka vaarantavat humanitaariset arvot ovat ytimiään myöten poliittisia. Lissabonin sopimuksessa selvästi todetaan, että humanitaarinen apu on kansainvälisen toimintamme erillinen osa ja mielestäni tämän pitäisi heijastua institutionaaliseen rakenteeseen.
Tämän osalta minun on sanottava, että nähdäkseni on olemassa kasvava trendi - jota en torju vielä, koska siihen ei ole syytä, koska mitään epäilyttävää ei ole tapahtumassa - ajatella, esimerkiksi, että armeijoiden logistista kapasiteettia voitaisiin jossain määrin melko helposti käyttää enemmän humanitaarisessa toiminnassa.
En torju mitään suoralta kädeltä, mutta sanon kuitenkin, että meidän pitäisi torjua kaikki asioihin puuttuminen sellaisten sektoreiden tahoilta, joiden päämäärä ei ole humanitaarinen. Ymmärrän, että joissakin erityistapauksissa armeijan logistisia voimavaroja käytetään avuksi humanitaarisessa toiminnassa. En kuitenkaan kiellä sitä, että henkilökohtaisesti näkisin tällaisen toiminnan tapahtuvan mieluummin ulkoministereiden alaisuudessa, kuten tietyissä valtioissa tapahtuu, sen sijaan että operaatiot toteutetaan yhden tai useamman puolustusministerin alaisuudessa.
Tämä keskustelu jatkuu, mutta minusta tuntuu siltä, että on yhä yleisempää nähdä humanitaarisella kentällä sellaisten sektoreiden toimijoita tai logistisia voimavaroja - kalustoa - jotka voivat aiheuttaa sekaannusta.
Yhteenvetona, arvoisat puhemies ja Thierry Cornillet, hyvät naiset ja herrat, olen tyytyväinen Euroopan yhteisön huomattavaan panokseen humanitaarisissa ponnistuksissa ja erityisen osoitan kunnioitukseni niille naisille ja miehille, jotka työskentelevät kentällä hyvin vaikeissa olosuhteissa toimittaakseen humanitaarista apua sitä tarvitseville.
Uskon vakaasti, että tämä konsensus mahdollistaa järjestelmällisemmän ja koordinoidumman toiminnan. Se on jossain määrin perusta opille, perusperiaatteille, ja se muodostaa aidon puitekehyksen EU:n tasoiselle koordinaatiolle. Tämän tulevan konsensuksen perustalla voimme tulla tehokkaammiksi, mikä loppujen lopuksi on tavoitteemme.
Thierry Cornillet
esittelijä.-(FR) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, naiset ja herrat, en aio yrittää toistaa komission jäsenen juuri esittämiä erinomaisia huomioita.
Me kehitymme täysin uudessa ympäristössä. Siinä määrin kuin perustuslaissa oli otettu tämä huomioon ja yksinkertaistettu perustussopimus sisältää sen, aiomme luoda kokonaisen unionin politiikan, humanitaarisen avun politiikan, koska me olemme, kuten komission jäsen mainitsi, maailman suurin avun lähde.
Tätä mietintöä on tarkasteltava tässä ympäristössä. Se ei ole vain vastaus komission tiedonantoon: se on kollegoideni kanssa saavutetun konsensuksen työasiakirja. Ensimmäistä kertaa kaikki kolme toimielintä julkaisevat yhteisen asiakirjan. Se on ensimmäinen kerta sitten humanitaarista apua koskevan asetuksen hyväksymisen vuonna 1996. Olikin jo aika saada tarkkaan suunniteltu teksti, joka toimii kolmelle toimielimellemme yleisenä julkilausumana humanitaarisen avun alalla.
Haluaisin korostaa tähän keskusteluun liittynyttä erinomaista yhteistyötä sekä kehitysyhteistyövaliokunnassa, jossa mietintöni hyväksyttiin yksimielisesti, että komission ja puheenjohtajavaltio Portugalin kanssa.
Haluaisin korostaa, että tämän parlamentin jäsenet tukivat 12 erityistä kohtaa sekä talousarviokohtaa. Haluaisin hahmotella ne täällä selittääkseni ennen kaikkea missä määrin kannatamme niitä ja miksi kannatamme, ja erityisesti sanoakseni, että nämä kohdat sisällytettiin konsensukseen ja että Euroopan parlamentti oli tyytyväinen kaikkiin kohtiin, joita se vaati.
Ensimmäisen kohdan osalta, joka liittyy läheisesti edellä käsiteltyyn luonnonkatastrofiaiheeseen, halusimme saada uuden määritelmän humanitaariselle toiminnalle, koska on olemassa tietenkin aseellisia konflikteja, joita niiden luonteen vuoksi ei välttämättä voida ennustaa, ja on olemassa luonnonkatastrofeja, jotka paradoksaalisesti ovat muuttumassa ennustettaviksi etenkin ilmastonmuutoksen seurauksena. Tiedämme, että joissakin valtioissa tulee tapahtumaan suuronnettomuuksia, vaikka emme tiedäkään tarkalleen milloin: Kaakkois-Aasian tulvat ovat yksi esimerkki. Toivomme siksi, että humanitaarisen toiminnan rajat asetetaan tarpeeksi laajoiksi siten, että siihen sisältyy myös henkilöstön kouluttaminen ja sijoittaminen. Sitten myöhemmässä vaiheessa voimme nähdä selvästi sen harmaan alueen, joka on olemassa humanitaaristen ponnistusten ja alkavan jälleenrakentamisen välillä ja jälkimmäinen muuttuu kehitysyhteistyöksi.
Uskoimme hyvin vakaasti, että näitä rajoja pitäisi laajentaa ja että tällä olisi vaikutuksia talousarvioon, mistä puhun myöhemmin. Toinen näiden rajojen tärkeä tekijä parlamentin kannalta ovat unohdetut kriisit, jotka suuri yleisö on unohtanut, eivät tietenkään niiden keskellä elävät. Esimerkiksi Kolumbiassa on lähes yhtä paljon pakolaisia kuin Darfurissa, ja tämä ansaitsee huomiomme.
Toinen kohta on tietenkin humanitaarisen avun määrittely ja sen periaatteet, jotka komission jäsen kertasi: inhimillisyys, neutraalisuus, puolueettomuus, riippumattomuus. Konsensuksessa määritellään nämä toimintaperiaatteet, joille instituutiomme humanitaarinen toiminta perustuu.
Lopuksi korostimme heikoimmassa asemassa olevia ryhmiä ja erityisesti naisia, sukupuolisuutta ja naisten erityistä roolia humanitaarisessa toiminnassa. Halusimme myös korostaa paikallisten toimijoiden ja kansalaisyhteiskunnan roolia. Palaan tähän aiheeseen ruoka-avun yhteydessä.
Sotilaallisten voimavarojen käytöstä - ja komission jäsen ilmaisi kantansa tähän hyvin selvästi - sotilaallisia voimavaroja, erityisesti logistisia - ajattelen nyt tietenkin helikoptereita, jotka saattavat olla ratkaisevan tärkeitä luonnonkatastrofissa tarjottavassa etulinjan avussa - voidaan käyttää vain viimeisenä vaihtoehtona valtuutuksen puitteissa siten, että niiden käyttö on määritelty erittäin selvästi. Aina on olemassa se riski, että ne ovat osa konfliktia tai että niiden katsotaan olevan osapuolena aseellisessa konfliktissa, ja siksi tätä on tarkasteltava yksityiskohtaisesti. Sama pätee pelastuspalveluun: tämän osalta toivomme myös, että pelastuspalvelun välineistön käyttö on aina poikkeus ja tapahtuu selkeässä puitekehyksessä sen varmistamiseksi, että humanitaarisen toiminnan määrittelyä eivät hämärrä toimijat, jotka eivät ole normaalisti etulinjan toimijoita.
Euroopan parlamentissa me tietenkin kannatamme uudistuksia YK:n puitteissa, mutta toivomme kuitenkin yhtä tarkennusta, hyvä komission jäsen: me toivomme, että YK:n hätäapurahastolle osoitetut varat olisivat erillisiä varoja. Ei ole mitään syytä siihen, miksi meidän toimielimiltämme pitäisi viedä kyky toimia liikkeelle panevana voimana erityisesti Euroopan yhteisöjen komission humanitaarisen avun pääosaston kautta. Jos jäsenvaltiot tai muut lahjoittajat haluavat osallistua YK:n etulinjan avustustoimintaan, sen ei pidä tapahtua muun toiminnan kustannuksella ja sen pitäisi siis tapahtua tämän lisäksi.
Toinen meille hyvin tärkeä näkökulma on ruoka-apu. Se on luonnollisesti sisällytetty humanitaarisen avun puitekehykseen, mutta halusimme korostaa sitä, että sillä voi joskus olla haitallinen, paikallisia markkinoita vääristävä vaikutus. Kun ruoka-apua tarjotaan suunnittelematta sitä kunnolla, se voi rikkoa primo non nocere -periaatetta: ”älä tee vahinkoa”. On tärkeää oppia sellaisten valtioiden esimerkistä, jotka ovat erittäin tunnettuja humanitaarisen toimintansa tästä puolesta, ja välttää tekemästä samoja virheitä.
Lopuksi haluan puhua suojeluvastuusta. Se mitä komission jäsen sanoi on äärimmäisen tärkeää, ja yhdymme täysin huomautuksiinne oikeudesta puuttua toisen valtion asioihin, tarpeesta analysoida ja täysimääräisestä kunnioituksesta humanitaarista toimintaa kohtaan, jonka pitäisi mahdollisesti johtaa rangaistusharkintaan EU:n tasolla. Saimme viimein edustajan, ja kiitämme teitä tämän huomioimisesta.
Haluamme yksinkertaisesti, että tämä mietintö ei sisällä ainoastaan periaatekokoelmaa, vaan myös tiekartan, jonka puitteissa meillä on - ja tästä on jo sovittu - vuosittainen kokous, jotta parlamenttikin voi vaikuttaa tasapuolisesti.
Vittorio Agnoletto
ulkoasiainvaliokunnan lausunnon valmistelija.-(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ulkoasiainvaliokunta kannattaa komission jäsenen Michelin julkilausumaesitystä toimielinten yhteiseksi humanitaarista apua koskevaksi eurooppalaiseksi konsensukseksi, mutta 27 jäsenvaltion yksittäiset hallitukset toimivat edelleen joskus huomattavastikin EU:n tavoitteista eroavien humanitaarisen avun kansallisten poliittisten tavoitteiden mukaan.
Neuvoston ja jäsenvaltioiden on tehtävä humanitaarisesta avusta moraalinen ja poliittinen imperatiivi, toimien ennemmin tämän avun tehokkuuden innoittamina kuin kansallisten tai jälkikolonialististen intressien vuoksi. Emme voi ainoastaan jakaa riisiä ja leipää, niin tarpeellisia kuin nekin ovat. EU:n humanitaariseen apuun on liityttävä poliittista ja diplomaattista toimintaa, joka kannustaa niin kutsuttuja vastaanottajavaltioita ensisijassa noudattamaan kansainvälistä oikeutta, erityisesti kansainvälistä humanitaarista oikeutta. Inhimillisyyden, neutraalisuuden, puolueettomuuden ja riippumattomuuden periaatteet on humanitaarisen avun kentässä varjeltava ja pidettävä erillään kaikesta aktiivisesta sotilaallisesta toiminnasta.
Näiden periaatteiden noudattamatta jättäminen voisi olla vahingollista sekä humanitaarisen avun työntekijöille että kyseessä olevalle väestölle. On tärkeää muistaa myös, että humanitaarisen avun hankkeissa pitäisi erityishuomio kohdistaa kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin ryhmiin, kuten naisiin ja lapsiin.
Filip Kaczmarek
PPE-DE-ryhmän puolesta.-(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä oli tyytyväinen komission parlamentille ja neuvostolle antamaan tiedonantoon ”Tavoitteena eurooppalainen konsensus humanitaarisesta avusta”.
Meidän on pidettävä mielessämme, että EU on maailman suurin humanitaarisen avun tarjoaja. Vuonna 2006 se jakoi kaksi miljardia euroa humanitaarisena apuna. Näillä varoilla autettiin yli sataa miljoonaa ihmistä 75 valtiossa ympäri maailman.
On myös totta, että EU:n mahdollisuuksia ei käytetä täysimääräisesti hyväksi. Tämä vahvistetaan viimeisimmässä OECD:n selonteossa, jossa tuodaan esiin Euroopan unionin toiminnassa ilmeneviä rakenteellisia puutteellisuuksia ja tiettyjä ristiriitaisuuksia. EU:n kolmen suurimman toimielimen yhteinen ja yksiselitteinen julkilausuma on poikkeuksellinen tilaisuus saavuttaa poliittinen konsensus siitä, millä tavoin EU:n pitäisi reagoida maailman yhä monimutkaisempiin kriiseihin.
Julkilausuman avulla voimme luoda puitekehyksen ja määritelmän humanitaariselle avulle ja esittää Euroopan unionin periaatteet ja strategiat apua eniten tarvitsevien auttamiseksi. Lisäksi julkilausuma auttaa luomaan ja esittämään yhtenäisen Euroopan unionin kannan eri humanitaarisia järjestöjä kokoavissa foorumeissa. Se mahdollistaa myös huomion kiinnittämisen siihen, että EU ei ainoastaan keskity humanitaarisen avun jakamiseen, vaan osallistuu myös avun tarpeen syiden analysointiin.
Aina kun mahdollista, me pyrimme auttamaan löytämään asianmukaiset poliittiset ratkaisut, joiden kautta yllä mainitut syyt voitaisiin poistaa. Uskoakseni esittelijä Thierry Cornillet tarjosi erinomaisen analyysin siitä monimutkaisesta ja vaikeasti ymmärrettävästä kontekstista, jossa humanitaarista apua on toimitettu viimeisten 15 vuoden aikana. Myös komission jäsen Michel viittasi tänään tähän monimutkaisuuteen.
Olosuhteet muuttuvat, ja tästä seuraa, että EU ja kansainvälinen yhteisö kokonaisuutena kohtaavat nyt uusia haasteita. Näihin muutoksiin kuuluvat aseellisten konfliktien luonteen perustavanlaatuinen muutos sekä luonnonkatastrofien, joiden seuraamukset ovat yhä tuskallisempia, tiheämpi esiintyminen. Sisäisten konfliktien määrä lisääntyy myös, mikä johtaa suurempiin määriin pakolaisia. Monissa paikoissa kansainvälisestä humanitaarisesta oikeudesta ei välitetä tai sitä rikotaan tietoisesti. Kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen työntekijät ovat kasvavan uhkan alaisia. Yhä useampia tahoja osallistuu humanitaarisen avun järjestämiseen.
Olen siksi samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että humanitaarisen avun täydentävyys, johdonmukaisuus sekä tehokkuus ja koordinointi teknisellä ja poliittisella tasolla, unionin 25 jäsenvaltion kesken, on olennaista. Tämä on todellakin ehdoton edellytys Euroopan unionin statuksen kehittämiseksi suurimpana kansainvälisenä humanitaarisen avun tarjoajana. Tämä on tarpeen myös vahvan eurooppalaisen politiikan kehittämiseksi kansainvälisten instituutioiden puitteissa, sellaisen politiikan, joka sopii paremmin unionin tarjoamiin budjettivoimavaroihin.
Haluaisin viitata myös niin kutsuttuun suojeluvelvollisuuteen. Kannatan esittelijän kantaa siitä, että Euroopan unionin pitäisi ottaa johtoasema tämän velvollisuuden käsitteen realisoimisessa. Tähän kuuluu ensisijan antaminen diplomaattiselle ja ennaltaehkäisevälle toiminnalle, hallitusten tukeminen silloin, kun ne suojelevat omia kansalaisiaan, ja asianmukaisen painostuksen harjoittaminen tarpeen vaatiessa. Jälkimmäiseen pitäisi sisältyä diplomaattisten ja taloudellisten pakotteiden käyttäminen. Voimankäytön esimerkiksi sotilaallisen välintulon muodossa pitäisi olla viimeinen keino, ja sitä pitäisi käyttää ainoastaan poikkeustapauksissa kunnioittaen täysin kansainvälistä oikeutta ja toimien sen mukaisesti.
Alain Hutchinson
PSE-ryhmän puolesta.-(FR) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi kiittää kollegaamme Thierry Cornillet'ta hänen tekemästään työstä tämän mietinnön hyväksi ja keskusteluista, joita hän johti kehitysyhteistyövaliokunnassa. Haluaisin kiittää myös komission jäsentä hänen asiantuntevasta analyysistaan tämän keskustelun alussa.
Humanitaarista apua koskevassa mietinnössä aivan oikein keskitytään avustustyöntekijöiden suojeluun ja uhrien saavuttamiseen, jotka ovat kaksi pääkysymystä, joita humanitaarisen avun alalla on käsiteltävä nyt ja tulevaisuudessa lisääntyvässä määrin. Tämän osalta haluaisin tuoda esiin, kuten komission jäsenkin esitti, että muutokset siinä, kuinka armeijan joukkoja käytetään, voivat hämärtää kuvaa humanitaarisen avun toimijoista. Sekaannus, joka aiheutuu sotilaallisten joukkojen käyttämisestä muun muassa avustustyöntekijöiden turvana, väistämättä johtaa kansalaisjärjestöjen ja niiden työryhmien osalta niiden aiemmin kentällä nauttiman immuniteetin menettämiseen.
Lisäksi uhrien saavuttamiseksi ja tietynasteisen sananvapauden vaatimiseksi on keskeistä esiintyä puolueettomana konfliktien osapuoliin nähden ja riippumattomana järjestön kotimaan politiikasta. Viimeaikaiset muutokset ovat tehneet mielikuvat kansalaisjärjestöjen asemasta monitahoisemmiksi. Erityisesti Darfurissa useat kansalaisjärjestöt, mukaan lukien Médecins du Monde, sanovat, että niiden on yhä vaikeampaa tavoittaa uhreja pakolaisleirien ulkopuolella ja että hyökkäykset väestöä ja avustustyöntekijöitä kohtaan ovat hiljattain lisääntyneet. Järjestöjen toiminta-ala on riippuvainen siitä, että ne jatkuvasti vahvistavat itsenäisyytensä aseistautuneista osapuolista ja kaikista poliittisista päämääristä.
On myös tärkeää huomata, että yhä suurempi osuus humanitaaristen kansalaisjärjestöjen taloudellisista voimavaroista on peräisin taloudellisilta instituutioilta, erityisesti EU:n toimielimiltä. Tämä asetelma voi joskus vahvistaa epäluottamusta kansalaisjärjestöjä kohtaan, sillä niiden toiminta saatetaan joskus sekoittaa lahjoittajavaltioiden tai unionin geostrategisiin tavoitteisiin. Tämän vuoksi haluan korostaa tässä yhteydessä, että julkisen rahoituksen kasvun, johon olemme tyytyväisiä ja joka on erinomainen kehitys, ei pidä johtaa näiden kansalaisjärjestöjen käyttämiseen pelinappuloina.
Viimeisten kymmenen vuoden aikana yli tuhat avustustyöntekijää on kuollut yli 500 hyökkäyksessä siviiliavustusoperaatioita vastaan. Jos emme ponnistele tarmokkaasti kansalaisjärjestöjen riippumattomuuden takaamiseksi, järjestöjen toimintamahdollisuudet epäilemättä vähenevät ja tästä seuraa, että kansainvälisen humanitaarisen oikeuden piirissä olevien alueiden lukumäärä pienenee rajusti.
Medialähestymistapa merkitsee sitä, että nyt koko maailma keskittyy Zoe's Ark -järjestöön, joka on erittäin pieni harrastelijayhdistys verrattuna humanitaaristen operaatioiden valtavaan enemmistöön, jonka toteuttavat tunnustetut organisaatiot, joiden henkilökunta on rohkeata, inhimillistä ja ammattimaista. Tämän yksittäisen tapauksen ei siksi saa antaa mustamaalata kaikkia humanitaarisen avun toimijoita. Päinvastoin, se muistuttaa meitä siitä, että on tärkeää toteuttaa humanitaariset operaatiot tiukasti kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti.
Olemme siksi tyytyväisiä siihen, että tässä eurooppalaisessa konsensuksessa, joka hyväksytään seuraavalla istuntojaksolla, toteutuu vaatimuksemme sekä sellaisen virallisen rakenteen luomisesta neuvostoon, joka vastaa erityisesti humanitaarisista kysymyksistä, että konsensuksen ja siihen liittyvän toimintasuunnitelman vuosittaisesta arvioinnista.
Toomas Savi
ALDE-ryhmän puolesta.-(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin viitata ensiksi Thierry Cornillet'n mietinnön 21 kohtaan, jonka mukaan konsensuksella pitäisi tunnistaa ja määritellä useiden humanitaaristen toimijoiden erilaiset tehtävät, valtuutukset ja suhteelliset edut.
Uusien jäsenvaltioiden tapauksessa on joitakin maita, mukaan lukien omani, joka voisi toimia kaikkein tehokkaimmin tehden yhteistyötä muiden kanssa yhdistäen kykynsä ja voimavaransa ja jakaen yksilöiden tietotaitoa. Käytäntöön sovellettuna tämä voisi hyödyttää monia EU:n humanitaarisia hankkeita ja mahdollistaa uusien jäsenvaltioiden lisääntyvän osallistumisen tällä EU:n politiikanalalla. EU:n pitäisi kuitenkin olla valmis alkamaan virastojensa keskittäminen toimintansa koordinoimiseksi parhaalla mahdollisella tavalla.
Toinen näkökohtani on, että uusien jäsenvaltioiden panos humanitaariseen apuun on helposti melko vaatimaton. Uudet jäsenvaltiot, jotka nojautuivat kehitysapuun ja humanitaarisiin avustuksiin lähes kahden vuosikymmenen ajan nauttivat nyt nopeasta talouskasvusta. Rohkaisen näitä valtioita lisäämään roimasti panostustaan ja muistamaan, että tämä on tilaisuus avustaa vähemmän kehittyneitä valtioita samalla tavalla, kuin kehittynyt maailma auttoi niitä ei niin kaukaisessa menneisyydessä.
Ewa Tomaszewska
UEN-ryhmän puolesta.-(PL) Arvoisa puhemies, vakaumus siitä, että humanitaarisen avun tarjoaminen kriisien uhreille on moraalinen velvollisuus, on nykyään laajalle levinnyt eurooppalaisissa yhteiskunnissa. Meidän pitäisi olla ylpeitä siitä, että EU on suurin avun lahjoittaja.
Kaikesta huolimatta luonnonkatastrofien ja muiden kriisien laajuudesta johtuu, että apu on usein riittämätöntä tai sen toimittaminen myöhästyy. Joskus apu ei saavuta sitä eniten tarvitsevia. Avun tehokkuutta voitaisiin kehittää paljon paremman organisoinnin, mukaan lukien yhteistyö muiden avunantajien kanssa, selkeiden periaatteiden ja yksiselitteisten myöntämiskriteerien kautta. On tärkeää koordinoida humanitaarista apua kehitysavun suhteen. Tämä antaa avun vastaanottajille mahdollisuuden tulla omavaraisiksi, mikä tarkoittaa, että he eivät ole tulevaisuudessa avusta riippuvaisia. Tämän vuoksi humanitaarista apua koskeva eurooppalainen konsensus on niin tärkeä. Toinen asiaan liittyvä huolenaihe on vapaaehtoisten suojeluntarve väkivaltaisuuksia vastaan.
Kyriacos Triantaphyllides
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mietinnössä, josta tänään keskustellaan, korostetaan sitä, että humanitaariseen apuun liittyvien sääntöjen ja parhaiden käytänteiden mukaan määriteltyjen periaatteiden on ohjattava EU:n humanitaarista toimintaa. Kun luemme jotakin tällaista, saatamme hyvinkin pohtia EU:n kaksijakoista roolia - EU antaa yhdellä kädellä ja ottaa pois toisella. Palestiina on yksi hyvä esimerkki. Annamme rahaa kerskaillaksemme humanitaarisuudellamme ja samaan aikaan ulkopolitiikallamme sekä taloudellisesti että yhteiskunnallisesti syrjäytämme 1,5 miljoonaa ihmistä jättäen heidät ilman toivoa paremmasta tulevaisuudesta. Tämän pitäisi toimia moraalisena opetuksena siitä, että humanitaarinen apu ilman realistista ulkopolitiikkaa ei ole järkevää: nämä kaksi kuuluvat yhteen. Komission olisi jo aika ymmärtää tämä.
Kathy Sinnott
IND/DEM-ryhmän puolesta.-(EN) Arvoisa puhemies, kuluneiden vuosien aikana olemme nähneet useita humanitaarisia kriisejä ja yhtä monia hätäapuohjelmia. Joka päivä ihmiset kärsivät nälästä ja taudeista ja joka vuosi tapahtuu useita luonnonkatastrofeja, joiden seurauksena tuhannet jäävät ilman suojaa ja tietä takaisin normaaliin elämään.
Tällaisissa kriiseissä pääasialliset huolet ovat alueen ja ihmisten turvaaminen, terveydenhuolto ja ruoan, juoman ja suojien toimittaminen. Nämä välittömät tarpeet ovat ensisijaisia ja kaikki ponnistukset pitäisi kohdistaa niihin. Valitettavasti uhrit pääsevät osallisiksi humanitaarisesta avusta vain rajoitetusta ja joidenkin maiden sisäisten konfliktien vuoksi humanitaarisen avustustyön tekijät asetetaan hengenvaaraan.
Joskus, kun välitön kriisi on ohi, ja apu loppuu, kärsimys voi muuttua uudelleen akuutiksi, koska ihmisten auttamiseksi pitkällä aikavälillä ei ole tehty mitään, jotta he voisivat rakentaa ympäristönsä uudelleen ja olla omavaraisia. Tämä on tärkein tehtävämme: auttaa toisia silloin, kun he sitä eniten tarvitsevat. Tähän liittyvien ongelmien ei voida antaa jatkua ja meidän on löydettävä toinen keino auttaa sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.
Zuzana Roithová
(CS) Arvoisa puhemies, onnittelen Thierry Cornillet'ta tästä äärimmäisen ammattimaisesta humanitaarista apua koskevasta mietinnöstä. Tarve tämänkaltaiselle avulle ei ole vähenemässä, päinvastoin, luonnonkatastrofit kasvavat määrällisesti ja laajuudeltaan. Aseelliset konfliktit kehitysmaissa eivät ole vähentyneet, ne ovat vain muuttuneet luonteeltaan. Avustustyöntekijät joutuvat usein hyökkäysten tai muiden kansainvälistä oikeutta rikkovien toimien kohteiksi. Maailmanlaajuisesti yhteensä 40 prosenttia humanitaarisesta avusta antoivat eurooppalaiset, joko suoraan jäsenvaltioiden kautta tai EU:n kautta. Yksin viime vuonna tämä apu oli kaksi miljardia euroa. Tämä riittää syyksi pyrkiä avun tehostamiseen. Tiedämme, että avun pitäisi olla järjestelmällistä ja hyvin koordinoitua suhteessa muihin toimijoihin.
Olen samaa mieltä siitä, että humanitaarisen avun pitäisi olla yhteydessä myös kehitysapuun. Se pitäisi liittää poliittisiin ja diplomaattisiin toimiin, erityisesti avustustyöntekijöiden suojelemiseksi ja sen varmistamiseksi, että he pääsevät avustettaville alueille.
Mielenkiintoinen avustustyötä koskeva tilasto osoittaa, että yhdeksän kymmenestä eurooppalaisesta kannattaa sitä. Puolet heistä uskoo, että humanitaarinen apu on EU:n tasolla toteutettuna tehokkaampaa kuin kansallisella tasolla toteutettuna. On siten loogista, että humanitaarisesta avusta on tullut tänä vuonna EU:n itsenäinen politiikanala. Tämä on tietenkin myös suuri sitoumus. Meidän on oltava tietoisia siitä, että humanitaarinen apu ei ole kriisinhallintaväline: sillä ei pitäisi olla vaikutuksia paikalliseen politiikkaan tai markkinoihin ja sen pitäisi olla riippumatonta poliittisista olosuhteista. Siksi kannatan täysin sen tarjoamisperiaatteita kuten inhimillisyyttä, puolueettomuutta, neutraalisuutta, riippumattomuutta, välittömyyttä ja tehokkuutta. Kannatan myös ajatusta keskitetystä hätäapurahastosta, koska suuronnettomuuksissa tarvitaan aina rivakkaa toimintaa. Kannatan myös EU:n yhteistä puitekehystä tarpeidenarvioinnille.
Corina Creţu
(EN) Arvoisa puhemies, ensiksi myös minä haluaisin kiittää esittelijäämme Thierry Cornillet'ta hänen kovasta ja arvokkaasta työstään tämän erittäin monimutkaisen kysymyksen parissa. Haluaisin myös toivottaa tervetulleeksi komission jäsen Michelin ja korostaa hänen toivettaan hyvästä yhteistyöstä meidän kehitysyhteistyövaliokuntamme kanssa.
Humanitaarista apua koskevalla eurooppalaisella konsensuksella on hyvin tärkeä osa humanitaarisen politiikan kehityksessä. Mielestäni on erittäin olennaista, että neuvosto, parlamentti ja komissio päättävät siitä yhdessä. Näin pyrimme vahvistamaan sitoutumisemme humanitaarisiin periaatteisiin ja luomaan perustan tiiviimmälle yhteistyölle varmistaaksemme EU:n humanitaarisen avun mahdollisimman tehokkaan toteuttamisen tulevina vuosina ja auttamaan humanitaarisissa kriiseissä kärsiviä ihmisiä.
Kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä olen tyytyväinen siihen, että lopullisessa tekstissä on keskeisiä tekijöitä kuten yksiselitteisen maininta YK:n suojeluvastuuta koskevasta päätöslauselmasta ja että siinä huomioidaan heikoimmassa asemassa olevien ihmisryhmien erityistarpeet, erityisesti lasten, naisten, vanhusten, sairaiden ja vammaisten tarpeet. Tekstissä mainitaan myös mahdollisuus tarkastella humanitaarisen avun toimittamista vuosittain, mikä on hyvin tärkeä kohta, joka mahdollistaa tarpeita vastaavaan rahoitukseen perustuvan humanitaarisen reagoinnin. Lisäksi tekstissä mainitaan ajatus paikallisten tukivoimavarojen ja kentällä aktiivisesti toimivien kansalaisjärjestöjen käytöstä, mikä mahdollistaisi paikallisen asiantuntijuuden ja tietojen hyödyntämisen nopeamman ja paremman avun toimittamiseksi hätätilanteissa.
Emme saa unohtaa, että suuronnettomuuksista - luonnollisista tai ihmisten toimista johtuvista - kärsivät eniten ne, jotka ovat jo muutenkin huonossa asemassa köyhyyden vuoksi. He asuvat pääosin kehitysmaissa ja heillä on vain vähän mahdollisuuksia parempaan elämään. Siksi EU:n on tärkeää välittää solidaarisuuden ja tuen viesti. Tämän kannalta asianmukainen, nopea ja tehokas reagointi humanitaaristen kriisien tapahtuessa on olennaista. Myös parempi koordinaatio on oleellista saavuttaaksemme toimivamman yhteyden avustustoiminnan, jälleenrakentamisen ja kehitystyön välille varmistaaksemme, että suuronnettomuuksien jälkeisenä aikana kuolee mahdollisimman vähän ihmisiä.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, tahtoisin kiittää esittelijää hyvin tasapainotetusta mietinnöstä, jossa käsitellään erittäin tärkeää aihetta. Vain harvat asiat ovat unionillemme tärkeämpiä kuin kyky vastata, ja vastata tehokkaasti, kun sota puhkeaa tai luonnonkatastrofi tapahtuu. EU:lla on tahtoa ja kykyä, mutta enemmälle on tarvetta.
Sallikaa minun käsitellä kahta herkkää aihetta. Ensiksikin joissakin tapauksissa on mielestäni mielekästä voida käyttää sotilaallisia voimavaroja humanitaarisen toiminnan suojaamiseksi. Darfurissa tarvitaan aseistettua suojaa humanitaaristen ponnistelujen takaamiseksi. Tämän osalta meidän on ensisijaisesti ajateltava tuloksia - ihmishenkien pelastamista.
Toiseksi apua voidaan käyttää demokraattisen kehityksen tukemiseksi. Myös tämän osalta meidän on ajateltava tuloksia. Sallikaa minun kertoa käytännön esimerkki, jonka komission jäsen tuntee hyvin. Eritreassa ruotsalainen toimittaja on ollut vankilassa yli kuusi vuotta siitä yksinkertaisesta syystä, että hän harjoitti sananvapautta. Kolmekymmentä ruotsalaista päätoimittajaa vaativat nyt, että Ruotsin antamaan avun ja David Isaakin, tämä on toimittajan nimi, vangitsemisen välille luodaan yhteys. Olen taipuvainen tukemaan heitä. Eritrean pitäisi nähdä, että halu tarjota apua saattaa kadota, jos demokraattisia periaatteita rikotaan yhtä räikeästi kuin Eritreassa nykyään tehdään.
Jaromír Kohlíček
(CS) Hyvät komission jäsen Michel ja esittelijä Thierry Cornillet, kiitos työstänne. Hyvät naiset ja herrat, suureen tarpeeseen tuleva ja arvokas teksti on menettänyt osan arvostaan jo otsikossaan: maantieteellisesti EU on ainoastaan osa Eurooppaa, ellei komission ehdotuksesta ole aloitettu neuvotteluja EU:n ulkopuolisten Euroopan valtioiden, kuten Venäjän, Ukrainan, Turkin, Kazakstanin, Serbian, Valko-Venäjän ja muiden, kanssa, mitä tietenkään ei ole tehty. Kannatan tämä erinomaisen ja erittäin tarpeellisen päätöslauselman hyväksymistä. Miten varmistamme, että se huomataan myös Atlantin toisella puolella olevan naapurimme vankiloissa Guantánamossa tai Afganistanissa? Vai hyväksymmekö heidän käytänteensä transatlanttisen kumppanuuden syventämisen puitteissa? Kyllä, päätöslauselma on tarpeellinen ja kunnollinen. Miettikäämme kuitenkin keinoja, joilla kannustaa transatlanttisia kumppaneitamme tunnustamaan ja soveltamaan humanitaarisia periaatteita. Muussa tapauksessa päädymme ratkaisemaan muiden aiheuttamia ongelmia.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Arvoisa puhemies, onnittelemalla esittelijä Thierry Cornillet'ta ja myös komission jäsentä hänen ehdotuksestaan ja puheestaan ja yhtymällä ryhmäni edustajan Alain Hutchinsonin sanoihin, tällä yön tunnilla pidän puheeni lyhyenä ja lahjoitan säästyneen minuutin teille, hyvä komission jäsen.
Muuten, Josep Borrell Fontelles kertoi minulle, että komission jäsen Michel antoi erinomaisen esityksen Lissabonin kokouksessa viime viikolla.
Arvoisa puhemies, säästin yhden minuutin.
Louis Michel
komission jäsen.-(FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin lyhyesti kiittää teitä kaikkia kannatuksesta Thierry Cornillet'n mietintöä ja komission kantaa kohtaan.
Ratkaisu unohdettuihin kriiseihin selvästikin on parempi työnjako. On selvää, että jos työtä ei jaeta ja humanitaarinen apu ja kehitysapu ovat riippuvaisia poliittisista oikuista tai valtion ulkopolitiikasta, seurauksena on luonnollisesti unohtuneita kriisejä ja orpovaltioita - siksi työn jakaminen on ainoa ratkaisu.
Esimerkiksi ajatus humanitaarisesta atlaksesta, erinomaisesti edistyneen ja jo toteutetun kehitysyhteistyön atlaksen mallilla, on selvästi hyvä ratkaisu. Olen myös samaa mieltä niiden useiden puhujien kanssa, jotka viittasivat tarpeeseen korostaa paikallisten toimijoiden ja kansalaisyhteiskunnan osallistumisen tärkeää merkitystä.
YK:n hätäapurahaston osalta olen täysin samaa mieltä - ja olen sanonut tämän useissa tilaisuuksissa YK:lle, YK:n humanitaarisen avun koordinointiyksikölle, kaikille, ja tiedätte kantani tämän suhteen - komission humanitaarisen avun pääosasto ei osoita varoja YK:n hätäapurahastoon ellei lisävaroja ole saatavilla. Joka vuosi humanitaarisen avun pääosasto käyttää kaikki humanitaariseen apuun varatut varat, ja jos sen on tarpeen lahjoittaa hätäapurahastoon, tämän pitäisi tulla muun lisäksi.
Toiseksi komission humanitaarisen avun pääosasto on eurooppalainen hätäapurahasto. Tämä on tärkeä muistaa. Siten sille ei ole suurta tarvetta. Humanitaarisen avun pääosasto on aivan yhtä joustava - uneksin samankaltaisesta joustavuudesta kehitysyhteistyösektorilla - ehkä jopa joustavampi kuin YK:n hätäapurahasto. Kolmanneksi toivoisin YK:n keskittyvän humanitaarisen avun saralla ydintehtäväänsä, joka on erityisesti humanitaarisen avun koordinointi, ja tässä YK:n humanitaarisen avun koordinointiyksikkö on keskeisessä asemassa. Tämän osalta on tärkeää työtä tehtävänä myös.
Alain Hutchinson esitti hyvin tärkeän kysymyksen kansalaisjärjestöjen tai kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kelpoisuudesta, tai tietyssä mielessä niiden leimaamisesta - vaikka tämä onkin vaarallinen sana. Olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että emme voi tietenkään tämän tai tuon yhdistyksen vuoksi nostaa kaikkia kansalaisjärjestöjä julkisen paheksunnan kohteiksi. Minun on ohimennen mainittava, että komissio ei ole koskaan osallistunut Zoe's Ark -järjestön toimintaan, ei ole koskaan rahoittanut sitä, eikä käyttänyt sitä toimijana, ja haluan tiedän tietävän tämän, jotta ei jää väärinkäsityksiä.
Kysymyksenne saa minut kuitenkin ajattelemaan, että ehkä meidän pitäisi keskustella kansalaisjärjestöjen kanssa - ja olen jo päässyt asiasta keskustelemaan - nimittäin kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden korkeasta elimestä, jonka muodostaisivat kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden edustajat.
Siten julkisviranomaisilla ei olisi mahdollisuutta olla edustettuina tässä korkeassa elimessä ja huomasin että Bernard Kouchner reagoi tähän ehdotukseen. Se voisi toimia jossain määrin samoin kuin lääkärien järjestöt tai ammattiliitot, jotka ratkaisevat etiikan ja ammattisäännöstön perusteella itse useita ongelmia, jotka muuten tulisivat esiin. Tämä on yksi ehdotukseni, mutta sitä olisi hyvä tarkastella yksityiskohtaisesti.
Uusien jäsenvaltioiden osalta iloitsen siitä, että erityisesti joissakin niistä - varsinkin Tšekin tasavalta tulee mieleeni - on suurta halua osoittaa kansainvälistä solidaarisuutta huomattavamman avustuspanostuksen muodossa tulevaisuudessa.
On myös tärkeää huomauttaa, että kuusi jäsenvaltiota vastaa 49 prosentista unionin kaikesta tuesta ja muiden 19 jäsenvaltion osuus on 18 prosenttia kokonaissummasta. Siten sitoutuminen humanitaariseen toimintaan on kaukana tasapainoisesta.
Palestiinan osalta en usko, että EU antaa yhdellä kädellä ja ottaa toisella. Voimme tietenkin pohtia sitä, että kehitysapumme, ja erityisesti humanitaarinen apumme, jäävät joskus niin sanotusti Palestiinan tilanteen panttivangeiksi, mutta minulla ei ole sellaista tunnetta, että unioni, ja varsinkaan komissio, ansaitsee tulla syytetyksi siitä, että ne ottaisivat yhdellä pois kädellä mitä antavat toisella.
Haluaisin tehdä lyhyen huomautuksen, hyvä Olle Schmidt, humanitaarisesta avusta Eritreassa. Eritreassa ei anneta humanitaarista apua, emme käytä siellä senttiäkään humanitaariseen apuun. Oletan, että sekoitatte tämän kehitysapuun. Poliittisessa vuoropuhelussamme Eritrean kanssa mainitsemanne toimittajan asia on aina esityslistalla. Soitin, tai itse asiassa tapasin, presidentti Issaiasin ja puhuin hänelle tästä aiheesta. Hän piiloutuu sen tosiasian taakse, että ongelma on Eritrean oikeudellinen asia.
Yhdyn tietenkin teidän näkökulmaanne ja kantaanne tässä asiassa, mutta kehitysavun linkittäminen tähän aiheeseen on äärimmäisen vaarallista. Jos sidotte esimerkiksi toimittajan vapauttamisen poliittiseen päätökseen, jos sidotte kehitysavun tähän kysymykseen, niin kuka lopulta kärsii? Eivät Eritrean viranomaiset, vaan ne ihmiset, joita haluatte auttaa, toisin sanoen maan väestö.
Asia on hieman monimutkaisempi kuin näytte ajattelevan. Emme välttämättä voi liittää tällaisia asioita yhteen. Vaikka nämä ovat erittäin masentavia kysymyksiä, joista olen huolissani ja jotka ovat vuoropuhelussamme jatkuvasti esillä - ja käytän jatkuvaa painostusta saadakseni tämän ongelman ratkaistuksi - emme voi sitoa niitä kehitysavun myöntämiseen.
Joka tapauksessa humanitaarisen avun osalta voin kertoa teille, että Eritrea ei vastaanota eurooppalaista humanitaarista apua, vaikka rahoitammekin siellä kehitysyhteistyöhankkeita.
Puhemies
(PT) Keskustelu on päättynyt.
Hyvät naiset ja herrat, pyydän kiinnittämään huomiota siihen, että komission julkilausumasta äänestetään Brysselissä 29. lokakuuta 2007 ja Thierry Cornillet'n esittelemästä mietinnöstä äänestetään huomenna.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Gay Mitchell  
kirjallinen.-(EN) Olen tyytyväinen toimielinten aloitteeseen luoda EU:n kattava konsensus humanitaarisesta avusta. Se tarjoaa ensimmäistä kertaa selkeän julkilausuman EU:n humanitaarista apua koskevasta politiikasta.
Ympäristö, jossa avustustoiminta tapahtuu, muuttuu nopeasti ja aiheuttaa jatkuvasti uusia haasteita.
Kriisitilanteissa ja luonnonkatastrofeissa on lisääntyvässä määrin heikossa asemassa olevia ihmisiä. Vuoden 2003 aikana 200 miljoonaa ihmistä joutui alttiiksi ja 45 miljoonaa ihmistä tarvitsivat hengenpelastusapua. Tämän jälkeen olemme nähneet Aasian tsunamin, useita maanjäristyksiä, tulvia ja hurrikaaneja Keski-Amerikassa ja Darfurin järkyttävän tilanteen.
Konsensus korostaa humanitaarisia periaatteita, inhimillisyyttä, neutraalisuutta, puolueettomuutta ja riippumattomuutta.
Kehitysapu on keskeinen linkki humanitaaristen katastrofien estämiseksi. Olennaisia ovat suuronnettomuuksien riskien pienentäminen ja selkeä sitoumus linkittää yhteen hätäapu, jälleenrakentaminen ja kehitysyhteistyö.
Asevoimat ovat lisääntyvässä määrin osallistuneet hätä- ja jälleenrakennusavun toimittamiseen siviiliväestölle. Tällainen tunkeutuminen alueelle, joka on perinteisesti nähty humanitaarisena tai kehitysyhteistyön alueena, nostaa tärkeitä kysymyksiä.
Siviili- ja sotilastoimijoiden välinen ero on huolenaihe monille humanitaarisen alan toimijoille. Eri toimijoiden valtuutukset on määriteltävä selvästi.
