Euro-Välimeri-suhteet - Euro-Välimeri-alueen vapaakauppa-alueen perustaminen (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Euro-Välimeri-suhteista. Siihen sisältyvät
neuvoston ja komission julkilausumat Euro-Välimeri-suhteista sekä
Arifin laatima kansainvälisen kaupan valiokunnan mietintö Euro-Välimeri-alueen vapaakauppa-alueen perustamisesta.
Gernot Erler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani puhua teille tänään Euro-Välimeri-suhteista ja olla läsnä keskustelussa, jota käydään Euro-Välimeri-alueen vapaakauppa-alueen perustamista käsittelevästä kansainvälisen kaupan valiokunnan mietinnöstä. Jäsen Arifin mietintöön sisältyy monia kiinnostavia seikkoja, jotka koskevat EU:n ja Välimeren alueen maiden suhteita.
On EU:n etujen mukaista - tietenkin historiallisista ja maantieteellisistä syistä, mutta myös nykytilanteen vuoksi, kun terrorismin vaara on lisääntymässä ja taloudelliset yhteydet ovat kiinteät - että Välimeren alue on turvallinen, poliittisesti vakaa ja taloudellisesti kehittynyt. Saamme melkein päivittäin muistutuksia siitä, etteivät Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän alueet vieläkään ole saavuttaneet poliittista ja taloudellista vakautta.
Euroopan parlamentin päätöslauselmaesityksessä kerrotaan suoraan, mitkä pääongelmat ovat johtaneet nykyiseen asiaintilaan.
Lähi-idän konflikti on jättänyt jälkensä politiikkaan, talouselämään ja yhteiskuntaan ja vaikuttanut pysyvästi alueeseen. Eteläisten Välimeren valtioiden väestömäärät ovat kasvaneet tuntuvasti, ja koska niiden talouskehitys ei pysy tässä kehityksessä mukana, yhä useampi asukkaista jää ilman koulutusta ja työtä. Erityisesti nuoret, jotka eivät usko tulevaisuuteen omassa maassaan, pyrkivät muuttamaan Eurooppaan tai joutuvat herkästi "helppoja ratkaisuja" radikaalien aatteiden muodossa kauppaavien uhreiksi - joskus molempia yhtä aikaa. Joidenkin Välimeren valtioiden hallitukset ovat haluttomia toteuttamaan tarvittavia uudistuksia eivätkä salli kansalaisten osallistumista politiikkaan.
Päätöslauselmaesityksessä tunnustetaan kuitenkin, että Barcelonan prosessi on hanke, jolla, mietintöä suoraan lainatakseni, "Välimeren pohjoisten ja eteläisten alueiden välille luotiin uudet ja tiiviimmät poliittiset, taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset yhteydet" ja joka "on mahdollistanut suuria edistysaskeleita".
Barcelonan prosessilla ei ole kyetty ratkaisemaan Lähi-idän konfliktia, mutta se ei ollut tarkoituskaan. Sen sijaan se tuo lisäarvoa tavalla, jota ei pidä aliarvioida: se on yksi harvoja foorumeita, joilla Israel ja sen arabinaapurit tapaavat säännöllisesti. Barcelonan prosessi tarjoaa katon, jonka alla ne voivat käytännössä vaihtaa ajatuksia ja tehdä yhteistyötä sellaisinakin aikoina, jolloin niillä on poliittisia erimielisyyksiä. Osallistuvat maat voivat itse päättää, missä määrin ne haluavat käyttää tätä tilaisuutta hyväkseen.
Esitän kaksi esimerkkiä. Palestiinan ja Israelin edustajat osallistuivat maaliskuussa 2006 rakentavasti johtavien Euro-Välimeri-virkamiesten ja Euro-Välimeri-komitean kokoukseen huolimatta palestiinalaisalueella käytyjen vaalien tulosten aiheuttamista kiistoista.
Toinen esimerkki on se, että johtavien Euro-Välimeri-virkamiesten ja Euro-Välimeri-komitean 22. helmikuuta 2006 pidetyssä, pilapiirrosriitaa käsitelleessä erityiskokouksessa sekä EU että arabiosapuoli esittivät rakentavia ehdotuksia. Tässäkin on merkille pantavaa, että sekä Israelin että arabimaiden valtuuskunnat olivat paikalla.
Tästä seuraa, että vaikka vuoden 1995 Barcelonan julistuksessa virallisesti vahvistettuja kunnianhimoisia tavoitteita - muun muassa yhteistä rauhan ja vakauden aluetta, jaetun vaurauden aluetta sekä läheistä kumppanuutta yhteiskunnallisissa, kulttuurisissa ja henkilöitä koskevissa asioissa - ei olekaan saavutettu, Barcelonan prosessi on väline, jota emme voi sivuuttaa.
Ei ole epäilystä siitä, etteikö Barcelonan prosessi voisi kaikista puutteistaan huolimatta auttaa Välimeren aluetta muuttumaan "vastakkainasettelun merestä" "yhteistyön mereksi" Saksan entistä ulkoministeriä Joschka Fischeriä lainatakseni.
Juuri Barcelonan prosessi takaa, ettei tapaamisia järjestetä vain hallitusten edustajien ja akateemisen eliitin jäsenten välillä vaan että myös tavalliset ihmiset ja kansalaisyhteiskunnan jäsenet Välimeren molemmilta rannoilta voivat lähentyä toisiaan. Kulttuurien välistä vuoropuhelua edistävä Anna Lindhin Euro-Välimeri-säätiö tukee tämän toteuttamista entistä voimakkaammin tulevaisuudessa.
Voisin vielä lisätä tärkeiden Euro-Välimeri-yhteistyön instituutioiden luetteloon jo vuonna 2003 perustetun Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen, jonka tehtäväksi annettiin kasvavassa määrin edesauttaa demokraattisten rakenteiden luomista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista kaikissa Euro-Välimeri-maissa.
Barcelonan prosessin kymmenvuotishuippukokouksessa kävi ilmi, että EU ja Välimeren alueen maat haluavat edelleen jatkaa tiivistä yhteistyötä, vaikka sen laajuudesta ja lopullisesta muodosta ollaankin eri mieltä. Seuraavaa viisivuotiskautta koskevaan työohjelmaan, joka hyväksyttiin huippukokouksessa, sisältyy täsmällisiä tavoitteita kaikilla Barcelonan prosessin aloilla: poliittisen mutta myös taloudellisen yhteistyön ja kulttuuriyhteistyön aloilla sekä maahanmuuton alalla. Yhteistyön jatkumisen edellytykset ovat olemassa.
Euroopan parlamentille haluan todeta, ettei vakautta voi syntyä ilman talouskehitystä: tämän me tiedämme kaikki, eikä Euro-Välimeri-alue ole poikkeus. Juuri tästä syystä Euro-Välimeri-alueen ulkoministerit toistivat Tampereella vuoden 2006 marraskuun lopulla pitämässään huippukokouksessa, että Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustaminen vuoteen 2010 mennessä on edelleen kaikkien Euro-Välimeri-kumppanien yhteinen tavoite. Onko tällainen yli 10 vuotta sitten päätetyn tavoitteen sitkeä havitteleminen järkevää, vai onko se vain itsepäisyyden osoitus?
Ensinnäkin haluan sanoa, että vuodesta 2010 näyttää tulleen symboli sille, miten tärkeänä Euro-Välimeri-kumppanit pitävät vapaakauppa-aluetta. Lisäksi talousrintamalla on tapahtunut paljon sellaista, mikä saa vapaakauppa-alueen vaikuttamaan toteuttamiskelpoiselta hankkeelta. Kahdenväliset vapaakauppa-alueet, jotka on perustettu EU:n lähes kaikkien Välimeren maiden kanssa tekemillä assosiaatiosopimuksilla - Syyria on tällä hetkellä ainoa poikkeus - toimivat tyydyttävästi.
Tavoitteena on integroida Välimerta ympäröivät maat asteittain yhä enemmän EU:n talouteen. Puheenjohtajavaltio Saksa tekee kaikkensa komission tukemiseksi, jotta parhaillaan käytävät neuvottelut vauhdittuisivat ja edistystä tapahtuisi erityisesti sellaisilla aloilla kuin palvelukaupan ja yritysten sijoittautumisen vähittäinen vapauttaminen, maataloustuotteiden, jalostettujen maataloustuotteiden ja kalataloustuotteiden kaupan asteittainen vapauttaminen, mekanismin perustaminen kiistojen ratkaisemiseksi sekä erityisesti teknisen mutta myös muun lainsäädännön lähentäminen.
Tavoitteena on tehdä Välimeren alueen maiden pääsy EU:n sisämarkkinoille yhä helpommaksi, sillä EU on niiden tärkein kauppakumppani, ja sen osuus niiden viennistä on yli 50 prosenttia. Tämä kehitys kulkee tietenkin käsi kädessä aiemmin mainitsemani assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanon edistymisen kanssa. Tämä tuo tullessaan muita haasteita ja nostaa esiin kysymyksen esimerkiksi siitä, ovatko Välimeren alueen kumppaneiden liiketoimet kilpailukykyisiä. Välimeren maiden keskinäistä yhdentymisprosessia on huomattavasti edistänyt Agadirin sopimus, joka on ollut voimassa vuodesta 2004 alkaen ja jolla on tarkoitus perustaa Välimerta ympäröivien maiden vapaakauppa-alue. EU edistää tätä pohjoisen ja etelän välistä yhteistyötä muun muassa tukemalla Agadirin sopimuksen sihteeristöä. Toivomme, että Egyptin, Jordanian, Marokon ja Tunisian lisäksi moni muukin maa allekirjoittaa pian Agadirin sopimuksen.
Kaupan vapauttaminen ja talousuudistukset vaikuttavat väistämättä maan sosioekonomiseen tilanteeseen. Se, miten nämä muutokset tarkkaan ottaen siihen vaikuttavat, riippuu ensisijaisesti tavasta, jolla tarvittavia rakennemuutoksia seurataan, sekä siitä, toteutetaanko ne tiettyä, perimmäistä tarkoitusta varten. EU tukee Välimeren alueen maita konkreettisesti näiden muutosten tekemisessä. Se on esimerkiksi jo joitakin vuosia myöntänyt Barcelonan prosessin osana merkittäviä summia työelämän ja koulutuksen rakennemuutoksiin ja modernisointiin sekä liikenneinfrastruktuurin uudenaikaistamiseen.
Euromed-Market-, ANIMA- ja EuroMed-Innovation-ohjelmalla sekä muilla EU:n alueellisilla tukiohjelmilla autetaan tekemään olosuhteista otollisempia investoinneille ja yrittämiselle ja vahvistetaan siten yksityistä sektoria. Erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset voivat puolestaan hyödyntää Euro-Välimeri-alueen investointeja ja kumppanuutta koskevaa Euroopan investointipankin rahoitusvälinettä (FEMIP), joka on hyvin varustettu ja hyväksi todettu tukiväline. Siitä ei tueta ainoastaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, vaan myös ympäristöön, infrastruktuuriin ja koulutukseen liittyviä hankkeita.
Kuten varmasti tiedätte, sijoittajien vakuuttaminen siitä, että niitä odottaa vakaa ja palkitseva ympäristö, on suurin este, joka kehittyvien markkinatalouksien on ylitettävä. Erityisen tärkeää tämä on siksi, että suoria ulkomaisia investointeja tarvitaan kipeästi, ja koska Välimeren alueen maat tarvitsevat tässä erityistä tukea, ne ovat pyytäneet sitä meiltä toistuvasti.
Siksi olenkin erityisen iloinen, että investointeja käsittelevän ad hoc -työryhmän on tarkoitus kokoontua Saksan puheenjohtajakaudella, 23. huhtikuuta. Euro-Välimeri-kumppanit pyrkivät tuolloin yhdessä määrittelemään kiireellisimmät ongelmat ja etsimään keinoja Välimeren alueelle suuntautuvien investointien lisäämiseksi.
Lopuksi haluan korostaa täällä parlamentissa olevani kanssanne samaa mieltä siitä, ettei talouskasvu ole kaiken pyhittävä tavoite. Sosiaalinen ulottuvuus ja ympäristöulottuvuus on myös otettava huomioon, ja tämä koskee varmasti myös EU:n suhteita Välimeren alueeseen. Saksa aikookin puheenjohtajakaudellaan järjestää näistä kahdesta aiheesta houkuttelevan konferenssin korkean tason osanottajineen.
Saksan ulkoministeri Steinmeier avaa siten tämän viikon lopulla Berliinissä työllisyyttä ja sosiaalista vuoropuhelua käsittelevän Euro-Välimeri-konferenssin. Barcelonan prosessin tavoite, turvallisuuteen ja vaurauden jakamiseen perustuva alue, ei voi jäädä pysyväksi ilman toimivaa työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua ja uusia työpaikkoja. Jollei näitä synny, on todennäköisempää, että yhteiskunnan vakauden järkkymisen riski kasvaa Välimeren etelärannikon maiden korkean työttömyyden, erityisesti korkean nuorisotyöttömyyden, sekä heikentyvien sosiaalisten ja taloudellisten näkymien seurauksena.
Toiseksi 19. huhtikuuta 2007 järjestetään konferenssi energiatehokkuudesta ja uusiutuvista energialähteistä - tämäkin Berliinissä. Talouskehitys voi olla kestävää ja voimavaroja voidaan käyttää harkiten vain, jos energiapolitiikka on tulevaisuuteen katsovaa. EU:n etelä- ja itäpuolella sijaitsevien naapurimaiden ministerit keskustelevat yhdessä liike-elämän ja kansainvälisten rahoituslaitosten edustajien kanssa tavoista, joilla Euro-Välimeri-alueella voidaan tuottaa energiaa turvallisesti ja ympäristöä säästävästi.
Kuten näette, toimintamme on täysin päätöslauselmaesityksen mukaista, ja on ilmeistä, että haluamme pyrkiä samanaikaisesti Barcelonan prosessin kaikkiin kolmeen päätavoitteeseen, jotka ovat yhteisen rauhan ja vakauden alueen määrittäminen, jaetun vaurauden alueen luominen taloudellisen kumppanuuden avulla sekä Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustaminen vuoteen 2010 mennessä, mutta myös yhteistyö yhteiskunnallisissa, kulttuurisissa ja henkilöitä koskevissa asioissa kulttuurien välisen vuoropuhelun edistämiseksi.
On meidän kaikkien etujen mukaista jatkaa tähän tavoitteeseen pyrkimistä yhtä sinnikkäästi kuin tähänkin saakka. Hallituksilla, parlamentin jäsenillä, muilla poliittisilla päätöksentekijöillä - meillä kaikilla on tässä tehtävämme, ja yhdistämällä voimamme voimme varmasti saavuttaa paljonkin.
Suuret kiitokset tarkkaavaisuudestanne.
(Suosionosoituksia)
Peter Mandelson
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, kaikki keskustelut Euro-Välimeri-suhteista ovat aina ennen kaikkea keskusteluja yhteisistä poliittisista haasteista. Välimeren alue ja EU muodostavat tänä päivänä rakenteilla olevan strategisen ja taloudellisen alueen. Nyt kun olemme löytämässä uudelleen yhteisen kulttuurihistoriamme ja poliittisen perintömme, lujitamme tulevaa taloudellista yhteistyötämme, koska haluamme jälleen olla keskeisesti vaikuttamassa vakauden, rauhan ja vaurauden alueen rakentamiseen.
Valtavalla Euro-Välimeri-alueella sijaitsee kaksi toisistaan riippuvaista kokonaisuutta: 27 jäsenvaltion Euroopan unioni ja Välimeren alue, jolla on yli 250 miljoonaa asukasta. Olemme riippuvaisia toisistamme poliittisesti, sillä yritämme yhdessä saada aikaan rauhan Lähi-itään ja muualle Välimeren alueelle ja edistää moniarvoisuutta ja demokratiaa.
Olemme riippuvaisia toisistamme taloudellisesti: EU:n ja Välimeren alueen väliset kauppasuhteet ovat terveet ja kasvamassa. Välimeren maiden vienti EU:n 27 jäsenvaltioon on kasvanut vuosittain keskimäärin 10 prosenttia vuosina 2000-2006. Tuonti 27 jäsenvaltion EU:sta on myös kasvanut, mutta hitaammin, neljän prosentin vuosivauhtia. EU:n kaupan ylijäämä on huomattavasti vähentynyt, ja vuonna 2006 kauppa oli periaatteessa tasapainossa.
Olemme kuitenkin riippuvaisia toisistamme muillakin tavoin, esimerkiksi ympäristön suhteen. Meillä on yhteensä 46 000 kilometriä Välimeren rannikkoa, ja vastaamme yhdessä ilmastonmuutokseen, veteen ja meren puhdistamiseen liittyviin haasteisiin. Olemme riippuvaisia toisistamme myös energian alalla niiden öljy- ja kaasuvirtojen ansiosta, jotka ovat peräisin Välimeren alueelta tai kulkevat sen kautta. Myös väestöllisesti olemme riippuvaisia toisistamme, sillä meidän on käytävä vuoropuhelua Pohjois-Afrikan maiden kanssa siitä, miten suhtaudumme lailliseen ja laittomaan maahanmuuttoon. Lisäksi kulttuurimme ovat riippuvaisia toisistaan, sillä kulttuurien ja uskontojen välistä syvällistä vuoropuhelua tarvitaan kipeästi.
Tähän keskinäiseen riippuvuuteen vastaamiseksi EU on perustanut naapuruuspolitiikan ja Barcelonan prosessin, kaksi toisiaan täydentävää ja johdonmukaista politiikan ja yhteistyön välinettä. Näiden välineiden yhteydessä lähes kaikkien alueen maiden kanssa on tehty assosiaatiosopimuksia ja naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmia. Viimeisin sopimus tehtiin Egyptin kanssa EU-Egypti-assosiaationeuvostossa 6. maaliskuuta.
Kuten täällä on jo mainittu, Euro-Välimeri-vapaakauppa-alue on vähitellen muotoutumassa ja toimii tulevaisuudessa rajapintana yhä globalisoituvamman maailman ja EU:n avoimen, osallistavan regionalismin välillä. Pyrimme vapaan tavarakaupan pohjalta kohti palvelukaupan ja yritysten sijoittautumisen vapauttamista tavalla, joka rohkaisee kipeästi tarvittavaa alueellista taloudellista yhdentymistä.
On perustettu Euro-Välimeri-alueen parlamentaarinen edustajakokous ja muita aktiivisia Euro-Välimeri-instituutioita. Vuosi 2007 on varmasti tärkeä suhteissamme alueeseen, jossa parhaillaan tapahtuu merkittäviä muutoksia, joka odottaa EU:lta paljon ja jolle läheiset suhteet EU:hun ovat tärkeä painopistealue.
Vuosi 2007 on Euroopan naapuruuspoliittisen kumppanuusvälineen (ENPI) ensimmäinen toimintavuosi. Työtämme kumppaneidemme kanssa elähdyttää varmuus siitä, että vain yhteiskunnan sisältä lähtevät muutokset ovat pysyviä.
Naapuruuspolitiikan yhteydessä poliittisten ja taloudellisten uudistusten asteittainen toteuttaminen raivaa tietä EU:n ja Välimeren maiden lähentymiselle.
Jotta voisimme auttaa naapureitamme toteuttamaan vaativia uudistusohjelmia, meidän on kyettävä tarjoamaan heille jotakin houkuttelevaa. Olemme jo tarjoutuneet vahvistamaan kauppasuhteitamme. Voisimme myös pyrkiä väljentämään viisumien myöntämiseen liittyviä muodollisuuksia. Komission tiedonantoon sisältyvät ehdotukset edellyttävät sekä huomattavaa poliittista tahtoa että vastaavia taloudellisia ja rahoituksellisia sitoumuksia.
Euroopan parlamentilla on ratkaisevan tärkeä osuus sen varmistamisessa, että EU:n Välimeri-politiikka pysyy johdonmukaisena ja Välimeren alueella toteutettavalle yhteistyöpolitiikalle saadaan poliittista ja taloudellista tukea.
Kuten on jo todettu, puheenjohtajavaltiot Saksa ja Portugali tekevät Barcelonan prosessin yhteydessä tiivistä yhteistyötä komission kanssa niiden toimien toteuttamiseksi, joista päätettiin Barcelonan huippukokouksessa marraskuussa 2005.
Vuodelle 2007 on suunniteltu seuraavia toimia: maaliskuussa Berliinissä pidettävä sosiaalialan konferenssi, jonka tavoitteena on lisätä kumppanuuteemme sosiaalinen ulottuvuus; maahanmuuttoa käsittelevä konferenssi, jonka puheenjohtajavaltio Portugali järjestää vuoden loppupuoliskolla ja joka on ensimmäinen laatuaan Välimeren alueella ja tarjoaa tilaisuuden keskustella yhteisistä tavoista torjua laitonta maahanmuuttoa ja hallita tehokkaammin laillista maahanmuuttoa; tutkimusta ja yliopisto-opetusta käsittelevä konferenssi, jossa komissio ilmoittaa Välimeren alueen yliopisto-opiskelijoille tarkoitettujen apurahojen perustamisesta; Euro-Välimeri-maiden kauppaministerien kokous, jonka puheenjohtajavaltio Portugali järjestää Lissabonissa sen arvioimiseksi, miten eteneminen kohti Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen tavoitetta on sujunut.
Vuosi 2007 on tärkeä myös siksi, että sen aikana laaditaan ja toteutetaan kauaskantoisia toimintasuunnitelmia, joiden avulla alueelle pyritään luomaan valoisampi tulevaisuus. Näitä suunnitelmia ovat Horizon 2020 -aloite, jonka tavoitteena on Välimeren puhdistaminen, naisten yhteiskunnallista asemaa koskeva Istanbulin toimintasuunnitelma, joka hyväksyttiin marraskuussa 2006, Euro-Välimeri-maiden ulkoministerien konferenssissa hyväksytyn Tampereen työohjelman käytännön toteutus sekä vapaakauppa-alueen täytäntöönpanoa koskeva toimintasuunnitelma, jota jäsen Arifin mietintö koskee ja josta haluaisin seuraavaksi puhua.
Haluan kiittää esittelijää ja niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat osaltaan tehneet tästä päätöslauselmaesityksestä merkityksellisen ja kattavan. Päätöslauselmassa viitataan Barcelonan prosessin laihoihin tuloksiin kaupan vapauttamisen ja taloudellisen yhdentymisen alalla, mutta korostetaan tehtävän mutkikasta luonnetta ja tälle EU:n naapurialueelle ominaisia, sekä rakenteellisia että nykyiseen kansainväliseen tilanteeseen liittyviä sosioekonomisia rajoituksia.
Se, että vapaakauppa-alueen perustaminen tuottaa vaurauden kannalta vain laihoja tuloksia, ei johdu aina prosessista itsestään tai sen puutteista. Laihat tulokset ovat usein olleet seurausta alueelle ominaisista rakenteellisista rajoituksista, joiden vuoksi taloudellisen yhdentymisen mahdollisuuksia ei syystä tai toisesta aina ole voitu hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla.
Rajoituksista huolimatta kauppa on kuitenkin lisääntynyt Barcelonan prosessin mukaisen vapauttamisen seurauksena: Välimeren alueen kumppanimaiden vienti EU:hun on kaksinkertaistunut vuodesta 1995, EU:n vienti on lisääntynyt 60 prosenttia ja Välimeren maiden kahdenvälinen kauppavaje on pienentynyt 20 prosentista 10 prosenttiin samana aikana. Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen muodostaminen pysyy edelleen sekä Barcelonan prosessin että naapuruuspolitiikkamme tavoitteena.
Sekä Barcelonan prosessin että naapuruuspolitiikan yhteydessä on kehitetty erilaisia aloitteita vapauttamisen syventämiseksi ja tukemiseksi sekä tariffien vapauttamisen jatkamisen että tariffeihin perustumattomien toimenpiteiden poistamisen alalla.
Viime vuonna Marrakechissa pidetyn kauppaministerien kokouksen jälkeen on käynnistetty uusia neuvotteluja maatalouden, palvelujen ja investointien alalla, ja Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmissa määritellään erityisesti sääntelyyn perustuvien ja tariffeihin perustumattomien esteiden poistamista koskevia ensisijaisia toimia.
Barcelonan prosessiin on alusta asti kuulunut Euro-Välimeri-vapaakauppa-aluetta koskevia rinnakkais- ja lieventämistoimenpiteitä. Näitä ovat tariffien poistaminen epäsymmetrisesti ja vähittäinen vapauttaminen - maatalousalalla ollaan esimerkiksi aloittamassa vasta nyt, kun teollisuuden vapauttamisesta on kulunut kohtuullinen aika - sekä viimeisenä muttei vähäisimpänä talous- ja rakenneuudistusten ja kestävän maaseudun kehittämisen merkittävä tukeminen. Tässä käytettiin aiemmin Meda-ohjelmaa ja nykyään uutta naapuruuspoliittista välinettä.
Ensisijaisena tavoitteenamme pysyy kestävän kehityksen ja kilpailukyvyn tukeminen Välimeren alueella poistamalla kaupan esteitä ja tukemalla alueellista yhdentymistä, investointeja, sääntelyn lähentämistä EU:n sisämarkkinasääntöihin, tutkimusta ja innovointia sekä alueen infrastruktuurien ja verkostojen vahvistamista. Pähkinänkuoressa tämä merkitsee pyrkimistä vaurauden jakamiseen, joka on Barcelonan prosessin ja naapuruuspolitiikkamme tavoite. Teemme kaikkemme sen varmistamiseksi, että tästä tavoitteesta tulee totta.
Hyvät parlamentin jäsenet, keskeisintä suhteissamme Välimeren alueen kumppanimaihimme on erittäin syvä ja voimakas halumme edistää alueen turvallisuutta, kasvua ja vakautta. Olemme kuitenkin yhä myös vakuuttuneita siitä, että olemme osa vieläkin kunnianhimoisempaa hanketta: alueen rakentamista ja yhteisten tavoitteidemme ja arvojemme vahvistamista. Euroopan komissio luottaa siihen, että Euroopan parlamentti kykenee ottamaan vastaan nämä suuret haasteet Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen avustuksella. Odotan kiinnostuneena yhteistyömme jatkumista.
(Suosionosoituksia)
Kader Arif 
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen - erityisesti kuultuani äskeisen puheenvuoron - voidessani esitellä teille tänään tämän mietinnön.
Se on osoitus siitä, että parlamentti pitää EU:n Välimeri-politiikkaa ensisijaisen tärkeänä sekä nyt että tulevaisuudessa. Mietinnössä, jonka esitän hyväksyttäväksenne, analysoidaan tuloksia, jotka on saavutettu yli 12 vuotta kestäneellä, Barcelonan konferenssin tavoitteissa vahvistetulla yhteistyöllä. Siinä ehdotetaan joitakin toimia molempia hyödyttävän Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustamisen edistämiseksi. Työ kesti useita kuukausia, ja sen mahdollisti eri asiantuntijoiden, kansalaisjärjestöjen, Välimeren alueen maiden hallitusten edustajien ja tietenkin kollegojeni kanssa tekemäni tiivis yhteistyö. Haluan kiittää heitä tästä yhteistyöstä.
Tämä vankka, kollektiivinen tieto, jota on elähdyttänyt varjoesittelijöiden rakentava työ - josta olen heille vilpittömän kiitollinen - on sallinut minun laatia tekstin, jossa uskoakseni kuvastuvat kaikki huolenaiheet ja kysymykset. Tämän hengen, tämän kokonaistasapainon, jota valiokuntaäänestyksen tulos vahvistaa, on ohjattava huomista täysistuntoäänestystä.
Aivan ensimmäiseksi on todettava yksi asia. Vaikka jokaisella maailmankolkalla on oma erityinen luonteensa, Euroopan unionin suhteisiin Välimeren eteläpuolisiin maihin lyö leimansa konfliktien, ymmärtämättömyyden ja epävakauden täyttämän, ongelmallisen ja jopa traagisen historian paino.
Tästä syystä olen pyrkinyt laatimaan mietinnön ennen kaikkea poliittisesta näkökulmasta. Barcelonan huippukokouksessa vuonna 1995 syntyi toivo. Siellä osoitettiin poliittista tahtoa perustaa kokonaisvaltainen kumppanuus Euroopan unionin ja Välimeren alueen maiden välille. Kumppanuuden tavoitteeksi asetettiin yhteisen rauhan ja vakauden sekä jaetun vaurauden alueen luominen. Meidän on kuitenkin tänä päivänä myönnettävä, etteivät tulokset vastaa toiveita ja odotuksia.
Olemme siitä lähtien eläneet poliittisessa epävakaudessa: sota Libanonissa, ei toivoa rauhasta Lähi-idässä, hankalat suhteet länsimaiden ja islamilaisten arabimaiden välillä 11. syyskuuta 2001 jälkeen sekä kireät suhteet etelän kumppanimaiden välillä. Tähän on vielä lisättävä käsitys, jota pidän virheellisenä, ettei EU pidä tärkeinä suhteitaan eteläisiin Välimeren maihin.
Huolenaiheiden luetteloon voisi vielä lisätä pelon, että Barcelona-aate ja Euroopan unionin harjoittama uusi naapuruuspolitiikka heikkenevät. Se merkitsisi lähentymisen loppua ja etääntymisen alkamista. Etääntymistä lietsoisi maiden välinen kilpailu.
Tilanne on myös epäsymmetrinen taloudellisesti, yhteiskunnallisesti ja väestöllisesti. Vapaakauppa-alueen kahden osapuolen, EU:n ja Välimeren alueen maiden, välillä vallitsee sama silmiinpistävä epäsymmetria kuin Välimeren eteläpuolisten maiden välillä sekä viime kädessä eräiden tällaisten maiden sisällä, rannikkoseudun ja kaupungistuneiden alueiden välillä sekä maaseutualueiden sisällä.
Kaikkien näiden vaikeuksien voittaminen edellyttää vahvaa poliittista tahtoa, mutta meidän on myös osoitettava olevamme realisteja. Tästä syystä, ja koska niiden taloudellisten ja poliittisten uudistusten toteuttaminen, joita todellisten Euro-Välimeri-markkinoiden luominen edellyttää, voi kestää kauan, on mielestäni aiheellista korjata vuoden 2010 määräaikaa, johon mennessä vapaakauppa-alueen on tarkoitus tulla voimaan.
Vapaakauppa-alueen seuraukset ja sen aiheuttamat muutokset edellyttävät, että kaikki osapuolet etenevät varovaisemmin, etenkin kun osapuolet ovat eriarvoisessa asemassa. Vapaakauppa-aluetta luotaessa on pääasiana pidettävä tavoitetta, että kaupankäyntimuodot edistävät kehitystä ja köyhyyden vähentämistä. Näin erityisesti sen vuoksi, että alueen väestöstä 30 prosenttia elää kahdella Yhdysvaltain dollarilla päivässä eikä yhä suuremmalla määrällä nuoria ole muita tulevaisuuden vaihtoehtoja kuin joukkotyöttömyys tai hallitsematon maastamuutto.
Meidän on pidettävä ensisijaisena tavoitteenamme sellaisen todellisen Euro-Välimeri-alueen sosiaalis-taloudellisen kumppanuuden luomista, jossa talouden ulottuvuuteen liitetään sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät kysymykset.
Tästä syystä kannatan vapaakauppa-aluetta, jota kehitetään asteittain, hallitusti, vähitellen ja keskitetysti. Sitä on myös mukautettava kunkin maan sosioekonomiseen tilanteeseen.
Markkinoita ei pidä avata niin, että siitä on haittaa eteläisille maille ja syntyy vaara, että tämänhetkiset "arat" avainalat heikkenevät entisestään kilpailun seurauksena.
Tiedämme kaikki, ettei näiden maiden maatalous ole kilpailukykyinen eikä kovin monipuolinen, että pientiloista suurin osa kaipaa modernisointia ja että meidän on siksi harkittava tarkemmin jonkinlaista elintarviketurvallisuuteen keskittyvää, integroitua maatalouspolitiikkaa.
Tiedämme myös, että joissakin maissa on kehittynyt eräänlainen matalan teknologian ja vähäisen lisäarvon teollisuus, jota on tuettava investoimalla koulutukseen ja tutkimukseen sekä modernisoimalla tuotantorakenteita. Tiedämme, ettei meidän pidä painostaa näitä maita avaamaan yhtäkkiä palvelumarkkinoitaan, samalla kun julkiset palvelut jätetään neuvottelujen ulkopuolelle.
Meidän on pidettävä tätä kaikkea tarkasti silmällä, sillä muutoin toimillamme on päinvastainen vaikutus kuin toivomamme kehitys ja ne huonontavat kyseisen väestön sosiaalista hyvinvointia. Siksi minusta tuntuukin ehdottoman välttämättömältä, että sallimme kumppaniemme itse päättää, miten nopeasti ne avaavat markkinansa ja miten ne organisoivat kehitysstrategiansa.
On siksi ratkaisevan tärkeää vahvistaa Välimeren maiden talouksien kilpailukykyä sen varmistamiseksi, että niiden talous monipuolistuu ja ne pääsevät paremmin osallisiksi kansainvälisestä kaupasta ja että todennäköiset hyödyt jaetaan tasapuolisesti. On myös ylläpidettävä etuuskohteluun ja tarjonnan hallintaan perustuvaa epäsymmetristä järjestelmää, houkuteltava investointeja, joita alueella on vähän, luotava vakaa investointialue ja rakennettava alueellinen Euro-Välimeri-infrastruktuuri ja liikenneverkot sekä pyrittävä läheisempään poliittiseen ja taloudelliseen yhdenmukaisuuteen eteläisissä ja itäisissä Välimeren maissa, jotta yhteistyön ja yhdentymisen todellista vahvistamista voitaisiin tukea.
Lopuksi haluaisin korostaa, että kaikkien osapuolten poliittista tahtoa on pikaisesti vahvistettava ja että Euroopan unionin on otettava todellinen yhteistyö uudelleen ensisijaiseksi tavoitteekseen. Nämä molemmat ovat ehdottoman välttämättömiä Barcelonan prosessin ja Euro-Välimeri-alueen sosiaalis-taloudellisen kumppanuuden elvyttämiseksi ja onnistumiseksi. Ilman näitä on vaarana, että koko vapaakauppa-alueen ajatus mielletään virheeksi. Oman sukupolveni kannalta on olennaisen tärkeää, että siirrymme sovinnon aikaan. Hyvät parlamentin jäsenet, juuri tähän haasteeseen meidän on vastattava. Euro-Välimeri-alueen vakauden ja kehityksen varmistaminen merkitsee demokratian kehittymisen ja oman vakautemme varmistamista.
Antonio Tajani 
ulkoasiainvaliokunnan lausunnon valmistelija. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ulkoasiainvaliokunta hyväksyi valtavalla enemmistöllä lausunnon jäsen Arifin mietinnöstä, jossa keskitytään ennen kaikkea poliittisiin kysymyksiin ja käsitellään siten Välimeren alueen tilannetta laajemmin.
Ulkoasiainvaliokunta on keskittynyt ennen kaikkea kuuteen kohtaan. Ensimmäinen näistä on poliittinen sitoutuminen sellaisen vapaakauppa-alueen perustamiseen, jolla pyritään rauhaan, demokratiaan, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, sukupuolten tasa-arvoon sekä kulttuurien ja uskontojen väliseen vuoropuheluun.
Toinen kohta liittyy siihen, että Euroopan unionin on pikaisesti pyrittävä luomaan koko alueen kattava turvallisuuden ja vakauden alue. Tähän on sisällyttävä Libanonin täysi itsemääräämisoikeus sekä Israelin valtion ja tulevan Palestiinan valtion sitoutuminen rauhanomaiseen rinnakkaineloon. Kolmanneksi mielestämme näiden alueiden jälleenrakentamista on tuettava taloudellisesti. Ne ovat joutuneet käymään läpi hirvittäviä aikoja, väkivaltaisia yhteenottoja ja jopa sotia. Oletamme tietenkin, että vapaakauppa-alueen perustaminen on ensimmäinen askel kohti terrorismisotien loppumista Lähi-idässä.
Neljänneksi korostamme tarvetta tukea poliittisia, demokraattisia ja sosioekonomisia uudistuksia EU:n kumppanimaissa jaetun vaurauden alueen luomiseksi, ei vähiten siksi, että Kiinan läsnäolo Afrikassa on kasvamassa.
Viidennessä kohdassaan ulkoasiainvaliokunta korostaa, että on vihdoin perustettava Euroopan investointipankista riippumaton Euro-Välimeri-pankki, jotta voitaisiin vastata kumppanuusmaiden jatkuvasti ja yhä enenevässä määrin esittämiin laina- ja rahoituspyyntöihin.
Kuudes ja viimeinen kohta koskee maahanmuuton varsin arkaluonteista aihetta. Ulkoasiainvaliokunta kehottaa tekemään kaikkien kumppanimaiden kanssa sopimuksia muuttovirtojen hallitsemiseksi myös niiden lähteellä, jotta voitaisiin estää henkilöitä, jotka saattaisivat vaarantaa Euroopan unionin vakauden ja myös vahingoittaa lähtömaidensa mainetta, piiloutumasta Euroopasta työtä hakevien ja maanosallemme tärkeäksi voimavaraksi kenties osoittautuvien lukuisten työntekijöiden joukkoon.
Jean-Claude Fruteau 
maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelija. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijäämme, jäsen Arifia, hänen analyysiensä osuvuudesta.
Vaikka markkinoiden avautuminen tarjoaa tänä päivänä todellisia taloudellisen kehittymisen mahdollisuuksia Välimeren molemmin puolin, on maatalouden kannalta tärkeää, että tämä suuntaus perustuu paikallisen väestön ja paikan päällä olevien toimijoiden kokemukseen. On olennaisen tärkeää, että prosessi toteutetaan maltillisesti, tuote tuotteelta ja asteittaista aikataulua noudattaen. Näin otetaan huomioon pienet maatilat, jotka ovat kaikkein haavoittuvimpia ja muodostavat suurimman osan alueen maatiloista ja joilla on parhaat mahdollisuudet luoda luonnonvaroja ja paikallista kehitystä kunnioittava, monipuolinen maatalous.
Lainsäädäntötyö perustuu tuotteiden etuuskohtelun vahvistamiseen haavoittuvimmassa asemassa olevia maita hyödyttävän, epäsymmetrisen suhteen pohjalta. Se perustuu myös tukitoimiin, joiden avulla voimme auttaa näitä maita modernisoimaan tuotantorakenteitaan ja jotka edistävät synergioiden kehittymistä. Tässä käytetään asiantuntijoiden välistä teknistä ja taloudellista yhteistyötä sekä yhteisiä tuotemerkintämenettelyjä.
Vito Bonsignore
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat kuulijat, Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen on määrä vihdoin kokoontua muutaman päivän kuluttua. Tarkoituksena on elvyttää sen toimintaa, jotta Välimeren aluetta koskevaan vuoropuheluun ja yhteistyöhön saadaan parlamentaarinen ulottuvuus.
Euroopan parlamentin kanta on ilmaistu tyhjentävästi yhteisessä päätöslauselmaesityksessä, josta haluaisin nostaa esiin kolme kohtaa: kehotuksen perustaa Euro-Välimeri-kehityspankki, kehotuksen kiinnittää enemmän huomiota ympäristö- ja energiakysymyksiin sekä ennen kaikkea naisten aseman.
Odotamme Euroopan unionin toimielinten puhaltavan yhteen hiileen ja kehotamme komissiota aktiivisesti tukemaan Euroopan parlamentin ja sen puhemiehen Pötteringin toimia Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen toiminnan käynnistämiseksi uudelleen. Mielestäni tämä tuki on tehtävä erittäin näkyväksi Tunisissa siten, että osanottajat edustavat korkeinta tasoa.
Vapaakauppa-aluetta koskeva keskustelu ansaitsee tulla painotetuksi tänään, sillä tiedämme, että jos vapaakauppa-alue perustetaan, se saattaa muodostaa poliittisten ja parlamentaaristen toimiemme käytännön lopputuloksen. Lähdimme mukaan Barcelonan prosessiin tehostaaksemme toimintaa Välimeren alueella. Ymmärrämme nyt, että toivottujen tavoitteiden saavuttaminen viivästyy.
Euroopan unioni ei ole kyennyt saavuttamaan kunnianhimoisia tavoitteitaan, ja siksi Euro-Välimeri-yhdentymisprosessista tulee nyt EU:n uusi politiikanala ja sen poliittinen painopistealue. Tiedämme maailman muuttuneen. Meidän on siksi mukautettava strategiaamme, mutta emme saa herpaantua: meidän on lisättävä pohjoisen ja etelän välistä kauppaa ja autettava kehittämään eteläisten maiden keskinäistä kauppaa. Meidän on löydettävä käytännöllisiä, näkyviä toimia, joilla tähän voidaan pyrkiä.
Euroopan komission olisi yhteisymmärryksessä muiden toimielinten kanssa valittava ja toteutettava merkittävä, symbolinen hanke. Puheenjohtaja Barrosolla sekä komission jäsenillä Ferrero-Waldnerilla ja Mandelsonilla on kaikki tiedot, joita tarvitaan ehdotuksen esittämiseksi. Alueelle on ehdottomasti saatava rauha yhteistyössä kaikkien osapuolten kanssa Israelista palestiinalaisiin ja Syyriasta Iraniin. Euroopan unionin on tuettava prosessia aktiivisesti uudessa roolissaan, ja kvartetin on toimittava äärimmäisen tarmokkaasti. Euroopan unioni ei saisi olla niin ujo ja arka: rauhankonferenssi on järjestettävä mahdollisimman pian.
Pasqualina Napoletano
PSE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, jäsen Arifin mietintö on mielestäni Euroopan parlamentille historiallinen. Siinä käsitellään Euro-Välimeri-suhteiden kaupallista ulottuvuutta uudenlaisella ja perinpohjaisella tavalla. Poliittiset ryhmät ovat kuitenkin päättäneet käydä mietinnön pohjalta keskustelun ja laatia päätöslauselman. Keskustelussa käsitellään tietenkin mietintöä, mutta siinä arvioidaan myös Euro-Välimeri-politiikkaa.
En aio salata sitä, että olemme jossain määrin huolissamme siitä, miten yhteistyö Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa tulevaisuudessa sujuu, sillä naapuruuspolitiikka, jonka olisi pitänyt antaa näille suhteille tietoisesti mannermainen ulottuvuus, uhkaa hajottaa tämän politiikan. Kunnioitamme ja arvostamme suuresti työtä, jota komissio tekee neuvotellessaan toimintasuunnitelmista yhden maan kanssa kerrallaan. Haluamme kuitenkin huomauttaa, että toimintasuunnitelmat ovat vain osa tätä politiikkaa ja että merkittävät ongelmat, kuten työllisyys, köyhyyden torjunta, ympäristö ja Välimeren toipuminen paitsi fyysisenä alueena myös ympäristö-, kulttuuri- ja talousalueena sekä poliittisena alueena, edellyttävät laajempaa lähestymistapaa, monenvälistä politiikkaa sekä tuntuvampaa poliittista panosta Euroopan unionilta.
Siksi pyydämme neuvostoa ja erityisesti puheenjohtajavaltio Saksaa, joka on osoittanut suurta ymmärtämystä tätä asiaa kohtaan, ottamaan vielä yhden askeleen eteenpäin tukemalla, kuten toivomme, ensi viikolla Tunisissa kokoontuvaa Euro-Välimeri-alueen parlamentaarista edustajakokousta. Muistuttaisin, että tämä parlamentaarinen edustajakokous on ainoa poliittinen foorumi, jolla pohjoinen ja etelä voivat keskustella keskenään, ja samalla ainoa poliittinen foorumi, jolla israelilaiset ja palestiinalaiset vielä keskustelevat keskenään.
Philippe Morillon
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, kollegamme, jäsenet Bonsignore ja Napoletano ovat juuri todenneet, että tämän viikon lopussa Välimeren molempien rantojen kansojen edustajat kokoontuvat jälleen foorumilla - joka nyt on onnellisesti parlamentaarinen edustajakokous - jolla he ovat sen perustamisesta lähtien pyrkineet luomaan luottamukselliset suhteet. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette aivan oikein korostanut näiden luottamuksellisten suhteiden merkitystä.
Kyseessä on ensimmäinen täysistunto Libanonin tragedian jälkeen, josta EU omasta mielestäni vaikeni liian kauan ja johon se lopulta puuttui epäjohdonmukaisella tavalla tämän tai tuon jäsenvaltion aloitteesta. Tiedämme kuitenkin varsin hyvin, että Euroopan unionin odotettiin tuntemiemme humanististen ja kulttuuristen arvojen perillisenä ja taloudellisen mahtinsa ja väestöllisen ulottuvuutensa pönkittämänä ensin puuttuvan asiaan ja sen jälkeen toimivan välittäjänä. Tuolloin ei ehkä vielä ollut aika antaa EU:n äänen kuulua; kenties nyt on parempi hetki.
Korkea edustajamme Solana vieraili toissapäivänä Beirutissa. Saudi-Arabian kuningas Abdullah otti hänet vastaan eilen, ja tänään hänen on määrä tavata Syyrian presidentti Bachar Al-Assad.
Toivon näiden tapaamisten vahvistavan toivoa, jonka viimeaikaiset diplomaattiset aloitteet ovat herättäneet. Nämä aloitteet näyttävät vihdoin enteilevän tilanteen rauhoittumista: tilanteen rauhoittumista Libanonissa pääministerin ja parlamentin puhemiehen välisen tapaamisen jälkeen sekä Palestiinassa sen jälkeen, kun Fatah ja Hamas pääsivät sopimukseen Mekassa. Viime lauantaina Bagdadissa pidetyn ensimmäisen kansainvälisen konferenssin jälkeen ilmassa on myös ensimmäisiä merkkejä koko Lähi-idän kattavasta rauhasta.
Tässä otollisessa tilanteessa meidän on jatkettava parlamentaarisen diplomatian kehittämistä Tunisissa. Toivoakseni onnistumme tämän diplomatian avulla saattamaan yhteen israelilaiset ja palestiinalaiset kollegamme, joilla on vuosi sitten pidetyn edellisen täysistuntomme jälkeen tuskin ollut tällaista arvokasta tilaisuutta tavata ja vaihtaa mielipiteitä sekä pyrkiä siten voittamaan keskinäisen pelon sairaus, josta molemmat kansat ovat joutuneet niin paljon kärsimään.
Adriana Poli Bortone
UEN-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, naapuruuspolitiikan vahvistamisen etelän suuntaan on oltava strateginen painopiste. Barcelonan prosessi on ollut merkittävä vaihe suhteissamme Välimeren alueen maihin ja on sitä edelleen.
Pessimistit sanovat, etteivät tulokset vastaa odotuksia, että etelän maiden keskinäinen talousyhteistyö on alkutekijöissään eikä maahanmuuttoa koskevassa yhteistyössä vielä pitkään aikaan saavuteta mainittavia tuloksia. Olisimme tietenkin voineet tehdä paljon enemmän, mutta emme varmastikaan olisi saavuttaneet edes nykyisiä tuloksia ilman Barcelonan konferenssia ja sitä seurannutta prosessia.
Saavutuksemme on syvällinen poliittinen vuoropuhelu lukuisista eri aiheista kahden osapuolen välillä. Tästä ovat osoituksena usein toistuvat Euro-Välimeri-ministerineuvostot ja kahdenvälisten assosiaatiosopimusten tekeminen Euroopan unionin ja sen kumppaneiden välillä. Niitä voidaan pitää pohjana laajemman taloudellisen yhdentymisen kehittämiselle. Uusi naapuruuspolitiikka tarjoaa välineitä läheisempään yhteistyöhön Välimeren alueella. Toimintasuunnitelmien avulla voimme täsmentää toimiamme ja räätälöidä ne vastaamaan paremmin kunkin kumppanin tarpeita. Toimintasuunnitelmat eivät kuitenkaan saa olla Barcelonan prosessin vaihtoehto, vaan lisävälineitä, joiden avulla Barcelonan tavoitteisiin voidaan pyrkiä tehokkaammin.
Nämä ovat yhteisiä aiheita, jotka muuttuvat ajan kuluessa ja uusien tarpeiden ilmaantuessa, ja niihin on suhtauduttava yhdenmukaisesti ja niin, että alueen kaikkien sidosryhmien edut otetaan huomioon. Yksi niistä on ajatus Euro-Välimeri-alueen energiamarkkinoiden vähittäisestä integroinnista yhteisten energiaohjelmien ja kestävien energialähteiden kehittämiseksi aktiivisen yhteistyön puitteissa. Yhteistyön tarkoituksena on myös turvata energiansaanti, energialähteiden monipuolistuminen, energiatehokkuuden edistäminen, uuden teknologian kehittäminen, tutkimusohjelmat ja alan yhteisten hankkeiden kehittäminen.
Kaikesta tästä on ollut seurauksena muun muassa keskinäisen ymmärryksen syveneminen, minkä voi olettaa johtavan laajempaan ja avoimempaan yhteydenpitoon sekä mahdollisuuteen korjata mahdollisesti tehdyt virheet, jotta lopulta saavutetaan vakaus, rauha, demokratia ja edistys, joista voimme kaikki nauttia.
Hélène Flautre
Arvoisa puhemies, Euro-Välimeri-suhteissa ja kaikissa niihin liittyvissä päätöslauselmissa ja julistuksissa keskeisiä seikkoja ovat Lähi-idän rauhanprosessi, terrorismin torjunta, yhteistyö turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alalla sekä demokratian ja ihmisoikeuksien edistäminen. Mutta kuinka pitkä tie onkaan ja kuinka leveä kuilu julistusten ja vaatimattomien tulosten välillä!
Euroopan unionilla on Lähi-idässä suuria vaikeuksia tukea kansainvälisen oikeuden aidosti puolueetonta soveltamista. Euroopan unionin tähän mennessä harjoittama retoriikka perusoikeuksien kunnioittamisesta terrorismin torjunnassa on kärsinyt pahan kolauksen maahanmuuttoa käsittelevän jäsen Favan mietinnön jälkeen. Euroopan unionin politiikalla on ollut se hyvin välitön vaikutus, että maastamuuttajat ja pakolaiset ovat jääneet vangeiksi lähtö- tai kauttakulkumaihinsa perusoikeuksiensa vastaisesti. Lisäksi keskinkertaiset saavutukset demokratian ja ihmisoikeuksien saroilla törmäävät joka päivä vankiloissa mätänevien ihmisoikeuksien puolustajien - toimittajien, poliittisten vastustajien ja jopa mielipidevankien tai ammattiyhdistysliikkeen jäsenten - nimiin.
Tunisiassa, jossa Euro-Välimeri-alueen parlamentaarinen edustajakokous pitää täysistuntonsa, kaikki Euroopan unionin rahoittamat, kansalaisyhteiskunnan tukemiseksi tarkoitetut hankkeet on keskeytetty. Yksikään toimittaja ei saa ilmaista itseään vapaasti. Tunisian ihmisoikeusliitto, toimittajien ammattijärjestö ja muut yhdistykset eivät edelleenkään saa pitää kongressejaan. Mohammed Aboulle, lakimiehelle ja ihmisoikeusaktivistille, jonka vapauttamista vaadimme jo kesäkuussa 2006, on juuri alkanut kolmas vankeusvuosi.
Hyvät parlamentin jäsenet, tiedämme, että hyvään, rauhaan sekä kestävään kehitykseen ja ihmisoikeuksiin johtavien muutosvoimien elpyminen edellyttää kansalaisyhteiskunnan osallistumista prosessiin ja Euro-Välimeri-politiikan parlamentaarista seurantaa.
Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen on siksi tehtävä kaikkensa kansalaisyhteiskunnan verkostojen ja toimijoiden tukemiseksi ja suosimiseksi sekä niiden saamiseksi osallistumaan työhönsä. Sen on myös kehitettävä hallitusten riippumatonta, itsenäistä kykyä arvioida, toimia esitaistelijana ja esittää ehdotuksia Euro-Välimeri-politiikan yhteydessä.
Luisa Morgantini
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Arifia hänen monitahoisesta ja hyvin jäsennellystä mietinnöstään. Minulle suodun minuutin puheenvuoron aikana käsittelen vain yhtä asiaa: Barcelonan prosessin tavoitteita ja tuloksia ei voida saavuttaa, ellei palestiinalaisten ja israelilaisten välistä konfliktia ratkaista nopeasti ja määrätietoisesti.
Elämme vuotta 2007. Palestiinalaisalueet ovat olleet miehitettyjä vuodesta 1967. Tämä merkitsee, että palestiinalaiset ovat eläneet ilman vapautta ja oikeutta 40 vuoden ajan ja että YK:n päätöslauselmia ja ihmisoikeuksia on rikottu 40 vuoden ajan. Kuten puheenjohtajavaltio Saksa on todennut, tarvitaan vuoropuhelua, ja kaikki aloitteet vuoropuhelun edistämiseksi ovat tervetulleita. Tarvitaan neuvotteluja, jotka voivat johtaa konfliktin ratkaisuun niin, että palestiinalaiset ja israelilaiset voivat elää yhdessä ja turvattuina.
Arabimaiden aloite ja kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostaminen ovat tilaisuuksia, joihin on tartuttava viipymättä palestiinalaisten ja israelilaisten tuomiseksi takaisin neuvottelupöydän ääreen kansainvälisessä konferenssissa. Tällainen konferenssi on mahdollistettava, jos haluamme Barcelonan prosessin olevan muutakin kuin korulauseita ja jos haluamme todellista, konkreettista toimintaa keskinäisiin suhteisiin ja kaupankäyntiin perustuvalla Välimeren alueella. Juuri tästä syystä tarvitaan mielestäni politiikkaa, joka perustuu todelliseen kumppanuuteen ja tavaroiden ja ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen.
Derek Roland Clark
Arvoisa puhemies, puolueeni kannattaa vapaakauppaa ja hyvien suhteiden luomista. Eurooppalaiset toivovat epäilemättä molempia Välimeren alueen maille, ja tänä aamuna puheenjohtaja Steinmeier ilmaisi kantanaan, että EU:n olisi pyrittävä saavuttamaan tuloksia siellä, missä ihmiset sitä siltä toivovat. Heillä on kuitenkin myös oikeus kysyä, miten heidän rahojaan käytetään, mukaan lukien Euro-Välimeri-suhteisiin vuoden 2007 alkuun mennessä käytetyt 5 350 miljoonaa euroa. Kun otetaan huomioon kaikki muut kohteet, joihin rahoja tarvitaan, he saattavat miettiä, onko se sen arvoista, etenkin kun summaan lisätään ilmastonmuutoksen torjuntaan käytetyt varat. Valtava määrä rahaa on määrä käyttää pilvilinnojen rakentamiseen, sillä tieteelliset todisteet ovat hyvin epäilyttäviä ja niiden luotettavuutta heikentää epätieteellinen, tunnepitoinen ja teatraalinen tapa, jolla ne esitetään.
Jos tämä tekee minusta vääräuskoisen, en toivottavasti koe samaa kohtaloa kuin Abdel Kareem, joka tuomittiin Egyptissä neljäksi vuodeksi vankeuteen sekä maansa hallituksen että siellä toimivien väkivaltaisten radikaalien kritisoimisesta.
Kun otetaan huomioon, että meitä pyydettiin aiemmin tänään tukemaan Mugaben hirmuhallinnon vastaisia EU:n toimia, ehkä ne, jotka ovat vastuussa Euro-Välimeri-varoista, voisivat muistaa, että osa näistä rahoista menee maille, jotka suojelevat väkivaltaa edelleen käyttäviä ryhmiä.
Philip Claeys
Arvoisa puhemies, maahanmuuton ongelma on merkittävä, ja siihen kiinnitetään aivan liian vähän huomiota Euro-Välimeri-kumppanuudesta käytävissä keskusteluissa. Suurin osa useimpiin EU:n jäsenvaltioihin tulevista maahanmuuttajista on kotoisin Välimeren alueen maista, joten on loogista, että asiasta keskustellaan Euro-Välimeri-kumppanuuden yhteydessä ja että joistakin yksittäiskysymyksistä keskustellaan enemmän. Ongelman muodostaa esimerkiksi laiton maahanmuutto, toisin sanoen turvapaikanhakijat, jotka ovat tulleet tien päähän mutta joiden palauttaminen kotimaahan - joissakin tapauksissa Euro-Välimeri-kumppanimaahan - on hyvin hankalaa. Lisäksi meidän on keskusteltava yhteistyöstä, jota meidän pitäisi voida odottaa eteläisten Välimeren maiden taholta ja jonka avulla tällaisesta laittomasta maahanmuutosta voitaisiin tehdä vaikeampaa ja ihmiset saada luopumaan siitä.
Asialistalle on myös otettava islamilainen fundamentalismi, joka on lisääntymässä sekä Välimeren kumppanimaissamme että EU:ssa itsessään. Myös se, etteivät monet maahanmuuttajat ole kotoutuneet EU-maihin, aiheuttaa huolta, ja tässäkin lähtömaiden olisi tehtävä jotakin: niiden olisi esimerkiksi tehtävä jotakin sille, että maahanmuuttajien, jotka ottavat uuden maansa kansalaisuuden, haluavat tai pikemminkin heidän on pakko säilyttää alkuperäinen kansalaisuutensa. Tästäkin olisi keskusteltava.
Komission jäsen Mandelson puhui hetki sitten laillisen maahanmuuton hallinnasta ja hallitsemisesta. Minun mielestäni meidän on korkea aika ottaa riski ja sanoa ääneen, ettemme tarvitse lisää maahanmuuttoa, eikä sellaisten ihmisten paluumuutto, joilla on sopeutumisvaikeuksia, saisi enää olla kielletty puheenaihe.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Arvoisa puhemies, mielestäni meidän on kaikkien syytä olla tyytyväisiä siihen, että tätä keskustelua käydään Tunisissa pidettävän Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen konferenssin alla ja että samalla hyväksymme päätöslauselman, jonka parlamentin kaikki poliittiset ryhmät ja kansainvälisen kaupan valiokunta ovat hyväksyneet.
Olen tyytyväinen siihen, että komissio totesi poliittisen haasteen olevan yhteisen. Nähdäkseni tämän keskustelun taustalla on kauppa-, energia-, vesi-, kulttuuri- ja maahanmuuttonäkökohtien lisäksi perustavanlaatuinen ongelma, joka on poliittinen.
Mielestäni Euroopan unionin on seurattava tarkasti Arabiliiton huippukokousta, joka pidetään tämän kuun lopussa Riadissa ja jossa on tarkoitus esittää aluetta koskeva uusi ehdotus. Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin olisi toimielintensä välityksellä varmistettava, että tätä asiaa koskevat kommenttimme ja näkemyksemme kuullaan.
Meidän on nähdäkseni myös pantava erittäin tarkasti merkille Saudi-Arabian diplomaattien nykyinen aktiivisuus, Yhdysvaltojen ulkoministerin ja muiden kansainvälisten johtajien vierailut, palestiinalaishallinnon presidentin ja Hamasin johtajien äskettäinen tapaaminen Mekassa kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostamiseksi sekä Irakin presidentin vierailu.
Arvoisa puhemies, mielestäni on siksi täysin oikein tarkastella kaikkia tekijöitä, joista Euroopan unionin Euro-Välimeri-politiikka muodostuu - ottaen huomioon kaikki uuden naapuruuspolitiikan tarjoamat mahdollisuudet ja erityisesti käytettävissämme olevat tuntuvat varat. Arvoisa komission jäsen, katson kuitenkin, että tärkeintä on politiikka, ja siksi viimeksi pidetyssä Barcelonan huippukokouksessa tehtyjen päätösten ja erityisesti terrorismin torjuntaa koskevien käytännesääntöjen olisi olennaisella tavalla vaikutettava ensi kuun lopussa Riadissa pidettävän Arabiliiton huippukokouksen työhön.
Carlos Carnero González
(ES) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, olemme antamassa toiveikkaan viestin, sillä aina, kun keskustelemme Välimerestä, saamme alueen tilanteen vaikuttamaan täysin synkältä, vaikka näin ei ole. Ongelmia on tietenkin paljon, mutta niin on mahdollisuuksiakin. Todellisuudessa Välimeri asettaa meidät eräänlaiseen kokeeseen, jossa nähdään, kykenemmekö tarttumaan näihin mahdollisuuksiin ja käyttämään tilaisuudet hyväksi parhaalla mahdollisella tavalla. Konfliktit ovat yksi esimerkki, muun muassa Lähi-idän konflikti. Tässä tapauksessa on järjestettävä toinen Madridin kansainvälinen rauhankonferenssi ja tartuttava ilmaantuneisiin tilaisuuksiin, joita ovat muun muassa Arabiliiton aloitteen osittainen hyväksyminen sekä Arabiliiton pian pidettävät kokoukset.
Toinen ongelma on köyhyys, joka on maahanmuuton perimmäinen syy. Kehitys on myös ongelma, mutta siihen puuttumiseksi meillä on Dohan kierros, joka on elvytettävä, sekä monenväliset sopimukset, assosiaatiosopimukset ja vuosituhattavoitteet.
Ongelman muodostavat myös energia, ympäristö ja ilmastonmuutos. Näihin asioihin voidaan kuitenkin vaikuttaa Barcelonan prosessin yhteydessä.
Terrorismin torjuntakin on ongelma, mutta sitä varten on laadittu Barcelonan kymmenvuotiskokouksessa hyväksytyt, terrorismin torjuntaa koskevat käytännesäännöt.
Demokratia ja ihmisoikeudet aiheuttavat nekin ongelmia, joiden ratkaisemisessa voidaan kuitenkin käyttää hyväksi assosiaatiosopimuksia ja sopimuksia, jotka ovat osa naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmia.
Näin ollen on sekä ongelmia että keinoja puuttua niihin. Välimeri ei ole Euroopan unionille ongelma tai heikko kohta. Se on osa monien ongelmiemme ratkaisua. Meidän on siksi käynnistettävä uudelleen Euro-Välimeri-prosessi ja tehostettava sitä politiikan, talouden, yhteiskunnan, ympäristön, ihmisoikeuksien ja kulttuurin osalta. Meidän on pantava täytäntöön Barcelonan kymmenvuotiskokouksen päätelmät ja varmistettava, ettei Euroopan naapuruuspolitiikka syrjäytä Barcelonan prosessia.
Tämä alue kykenee löytämään ratkaisun alueena. Emme saa rohkaista jokaista maata etsimään yksilöllistä ratkaisua. Tämä on mahdotonta eikä koidu kansan parhaaksi, ei myöskään Euroopan unionin parhaaksi kumppanina.
Uskon tästä syystä, että assosiaatio tasaveroisten, mutta väistämättä epäsymmetristen, kumppanien kesken on hyvä lähtökohta. Sama lähtökohta on myös Barcelonan prosessilla, joka mahdollistaa poliittisen vuoropuhelun ja tarjoaa puitteet taloudelliselle vuoropuhelulle, kuten Kader Arifin upeassa mietinnössä ja päätöslauselmassa, jonka pian hyväksymme, selvästi korostetaan.
Tunisissa kokoontuvalla Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisella edustajakokouksella on tässä olennaisen tärkeä merkitys, ja Euroopan parlamentin, joka oli läsnä kun edustajakokous perustettiin, on jatkossakin osallistuttava täysimääräisesti sen toimintaan.
Gianluca Susta
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, saanen aluksi kiittää jäsen Arifia tavasta, jolla hän on laatinut äänestettäväksemme pian tulevan mietinnön.
Vielä 6000 vuotta sen jälkeen, kun ensimmäiset suuret kulttuurit ilmaantuivat Välimeren alueelle, tämä maailmankolkka on huolellista harkintaa edellyttävien jännitteiden, mahdollisuuksien ja ongelmien keskipisteessä. Euroopan unioni ja 12 Meda-ohjelmasta tuettua Välimeren alueen maata loi 12 vuotta sitten Barcelonan julistuksella perustan todelliselle poliittiselle sopimukselle, jonka tarkoitus - vapaakauppa-alueen muodostaminen - oli osa yleisempää tavoitetta, rauhan ja vakauden alueen perustamista. Tavoitteen saavuttaminen merkitsee myös Lähi-idän vakautumista ja ratkaisun löytymistä palestiinalaiskysymykseen "kaksi kansaa, kaksi valtiota" -periaatteen pohjalta. Tämä on olennaisen tärkeää, jos halutaan vapauttaa paitsi näiden maiden ja Euroopan unionin väliset suhteet, myös näiden maiden keskinäiset suhteet.
Jäsen Arifin mietinnössä osoitetaan, kuinka ryhdytään muodostamaan vapaakauppa-aluetta, jossa voidaan yhdistää EU:n kilpailukykyä koskevat toiveet Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän kansojen odotuksiin ja jossa Euroopan unioni ei tuhlaa voimiaan itsekkääseen omien etujen puolustamiseen.
Tokia Saïfi
(FR) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä kollegaani, jäsen Arifia hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on esitellyt tänään. Kuten kollegani juuri totesivat, Euro-Välimeri-alueen parlamentaarinen edustajakokous pitää istunnon tämän viikon lopulla Tunisissa. Edustajakokouksen viimeisen kolmen vuoden aikana tekemä työ on raivannut tietä vieläkin rakentavammalle poliittiselle tulevaisuudelle, mutta Lähi-idän konflikti on edelleen keskeisin ongelma. Edustajakokous käsitteleekin tätä aihetta Kairossa kesäkuussa pidettävässä erityiskokouksessaan.
Edustajakokouksen muodostavat poliitikot Välimeren molemmilta rannoilta haluavat auttaa luomaan pysyvän rauhan. EU:n on kuitenkin ryhdyttävä toimimaan aktiivisemmin konfliktin ratkaisemiseksi ja ehdottomasti aloitettava palestiinalaisten taloudellinen tukeminen uudelleen, kuten Maailmanpankki viimeisimmässä raportissaan suosittelee.
EU:n ja sen kumppaneiden on myös tehostettava toimiaan vapaakauppa-alueiden muodostamiseksi. Euroopan unionin on rohkaistava etelän maita tekemään uudistuksia käyttämällä tehokkaasti uutta naapuruusvälinettä ja tuettava Euro-Välimeri-alueen investointeja ja kumppanuutta koskevaa rahoitusvälinettä (FEMIP) ja sen välttämätöntä muuttamista todelliseksi Välimeren alueen kehityspankiksi. Etelän maiden on puolestaan sitouduttava kumppanuuteen ja pyrittävä tehostettuun alueelliseen integraatioon kaikkia hyödyttävän jaetun vaurauden alueen perustamiseksi.
Euroopan unionin ja sen kumppaneiden onkin pantava toimeksi, jos ne aikovat kyetä vastaamaan kunnianhimoisen ja tehokkaan kaupan vapauttamisen haasteeseen. EU:n on näin ollen myös tuettava työttömyyden vähentämistä eteläisissä Välimeren maissa, sillä se on epätasapainon tärkeimpiä syitä. Eteläisissä Välimeren maissa neljä miljoonaa nuorta pyrkii joka vuosi työmarkkinoille löytämättä töitä. Samanaikaisesti kaupan epätasapaino on EU:n hyväksi useita kymmeniä miljardeja euroja. Tilanne pahenee joka vuosi, eikä se vastaa vapaan kaupan periaatteita. Se aiheuttaa yhä syvenevää köyhyyttä ja levottomuutta.
Lopuksi toteaisin, että meidän on yhdessä vahvistettava kulttuurien välistä vuoropuhelua alueella, jonka historialliset ja inhimilliset voimavarat ovat poikkeukselliset. Kulttuuri on epäilemättä tärkein asia, sillä halu sotaan tai rauhaan syntyy miesten ja naisten sydämissä.
Jamila Madeira
(PT) Haluan aluksi kiittää jäsen Arifia kattavasta mietinnöstä, jonka hän on esitellyt meille tänään. Sen panos tämän päivän keskusteluumme on merkittävä.
Suhteessa Välimereen Euro-Välimeri-yhteistyöllä olisi aina pyrittävä toteuttamaan vuosituhattavoitteita kokonaisuudessaan. Kuten edelliset puhujat ovat todenneet, köyhyyden poistaminen ei ole tällä alueella utopiaa vaan ulottuvillamme. Tämän vuoksi esittelen ensi viikonloppuna Tunisissa talousasioiden valiokunnan varapuheenjohtajana ehdotuksen, jonka päätavoitteena on erityisen suunnitelman laatiminen hallinnollisen, sosiaalisen ja taloudellisen rakenneuudistuksen toteuttamiseksi. Tavoitteena on niin absoluuttisen kuin suhteellisenkin köyhyyden tehokas torjuminen Välimeren alueella.
Vuonna 2010 lähinaapurinamme voi olla 750 miljoonan asukkaan vauras alue. Sekä EU:n että koko maailman kannalta on ehdottoman välttämätöntä, että alue on poliittisesti vakaa. Olemme hyvin tietoisia siitä, että jäsenvaltiot suhtautuvat eri tavoin näihin asioihin ja että puheenjohtajavaltio Saksan on otettava huomioon nämä eri suhtautumistavat. Komission jäsen Mandelson kertoi meille juuri tämän ilmaistessaan tinkimättömän sitoutumisensa komission edustajana.
Tiedämme kuitenkin, että ilman komission omaa voimakasta sekä teknistä että poliittista sitoutumista mikään kyseisistä toimijoista ei auta tässä asiassa. Ne vähintäänkin muuttavat neuvottelemamme toimintasuunnitelmat pelkäksi sanahelinäksi ja vaativat kullekin maalle yksilöllistä lähestymistapaa.
Arvoisa komission jäsen Mandelson, alueen kehittyminen ja poliittinen vakaus ovat meidän käsissämme. On selvää, että meidän on suoritettava tehtävämme tarjoamalla uusia sosiaalisia ja taloudellisia välineitä, tukemalla entistä enemmän ja ehdottoman varauksettomasti pienluottoja ja sitoutumalla järkkymättömästi siihen, että kumppanuus - ja sen osana olevat ratkaisevat sopimukset - saadaan toimimaan. Meidän on vaalittava arvojamme varauksettomasti.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Arvoisa puhemies, Barcelonan prosessi pani alulle erittäin kunnianhimoisen hankkeen, jolla on vielä pitkä matka edessään, kuten mietinnössä selvästi todetaan. Se on monessa suhteessa yhä puutteellinen. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö Välimeren alueen vapaakauppa-alue olisi ratkaisevan tärkeä seuraus siitä, mihin Barcelonan prosessilla pyrittiin.
Meidän on syytä olla tyytyväisiä mietintöön ja kiittää sen esittelijää siitä, ettei hän tyytynyt pelkkiin hienolta kuulostaviin poliittisiin lausumiin vaan laati tilanteesta ja vaikeuksista realistisen, järkevän ja rakentavan analyysin. Päätöslauselmiimme sisältyy usein liikaa korulauseita. Nyt näin ei ole.
Mietintöön sisältyy monia mielenkiintoisia asioita, mutta haluaisin korostaa vain yhtä niistä, nimittäin etelä-etelä-kaupan lisäämisen tarvetta. Euroopan komission on suoraan omalla toiminnallaan pyrittävä edistämään etelän maiden keskinäistä kaupankäyntiä. On tietenkin olemassa Agadirin sopimus, jota on laajennettava, ja sillä perusteella se allekirjoitettiinkin, mutta etelä-etelä-kaupan edistäminen on asetettava erityiseksi tavoitteeksi. Muuten asiaa on mahdoton edistää.
Edward McMillan-Scott
- (EN) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää siitä, että hän on tuonut tämän mietinnön täysistunnon käsiteltäväksi.
Välimeren alueen kauppa on tietenkin erittäin tärkeä ja historiallinen seikka, ja komission jäsen oli oikeassa pohtiessaan EU:n ja eteläisten Välimeren maiden välisten suhteiden laajempaa ulottuvuutta. Olen itse asiassa hyvin huolissani siitä, että, kuten hän mainitsi, allekirjoitimme äskettäin sopimuksen Egyptin kanssa, joka harjoittaa erittäin voimakkaita sortotoimia tuossa alueen merkittävimmässä maassa.
Yritin tammikuun lopulla vierailla Ayman Nourin luona vankilassa. Hän on toinen kahdesta parlamentin jäsenestä, jotka ovat tällä hetkellä vankilassa - vieläpä samassa vankilassa - Kairossa. Tässä korostuu se, että eräällä tavalla EU ei ole onnistunut pitämään kiinni periaatteista, joita meidän on tarkoitus edustaa täällä parlamentissa. Viittaan tähän, koska, kuten on mainittu, Euro-Välimeri-alueen parlamentaarinen edustajakokous kokoontuu ensi viikonloppuna Tunisissa, ja minulla on parlamentin varapuhemiehenä kunnia osallistua asian valmisteluun.
Yksi asioista, joita voisimme alkaa pohtia Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen yhteydessä, on todellisemman edustajakokouksen kehittäminen. Olen Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen rahoitusta ja organisaatiota käsittelevän työryhmän puheenjohtaja, ja Tunisissa aiotaan todellakin esittää uudistusehdotuksia. Yksi asioista, joita emme kuitenkaan ole vielä kyenneet viemään eteenpäin, on poliittisten perheiden muodostaminen edustajakokouksessa poliittisen keskustelun normalisoimiseksi niin, että Lähi-itää koskevien tärkeiden mutta kuitenkin eksistentiaalisten kysymysten sijaan ryhdyttäisiin puhumaan arkisemmista mutta silti erittäin tärkeistä kaupan, ympäristön ja liikenteen kaltaisista asioista - lukemattomista jokapäiväisistä asioista, joiden pitäisi mielestäni askarruttaa meitä pyrkiessämme ymmärtämään Välimeren-suhteitamme.
Näin voisimme alkaa vähentää niiden radikaalien islamistipuolueiden merkitystä, joihin nyt kiinnitetään tuossa maailmankolkassa niin paljon huomiota.
Béatrice Patrie
(FR) Arvoisa puhemies, maahanmuutto on vaikea puheenaihe Barcelonan prosessin yhteydessä. Se on monitahoinen ilmiö, jota on tarkasteltava kaikista näkökulmista - ei vain turvallisuuden näkökulmasta, joka otetaan aivan liian usein esille.
Itse asiassa EU on aivan liian usein määrännyt aiheet, joista Euro-Välimeri-keskustelua käydään, asettamalla etusijalle terrorismin, joukkotuhoaseet, huumausaineiden salakuljetuksen ja maahanmuuton eräänlaisena aiheiden sillisalaattina. Meidän on muutettava lähestymistapaamme: muuttovirrat ja väestövaihdot ovat taloudellinen välttämättömyys ja inhimillinen voimavara vastaanottaville maille. Haluaisinkin esittää kolme tätä koskevaa ehdotusta. Meidän on avattava laillisia maahanmuuttokanavia ja pyrittävä eroon laittomista maahanmuuttokanavista, jotka perustuvat köyhyyden hyväksikäyttöön ja synnyttävät uudenlaista nykypäivän orjuutta. Meidän on vahvistettava kumppanuuden poliittista ulottuvuutta, sillä demokratia, perusvapauksien kunnioittaminen, naisten asema ja hyvä hallinto edistävät kehitystä mitä suurimmassa määrin. Ne myös hillitsevät köyhyyden leviämistä muille alueille.
Lopuksi totean, että on ehdottoman välttämätöntä saada aikaan toiminnallista yhteistyötä niiden viranomaisten välillä, jotka vastaavat muuttovirtojen hallinnasta Välimeren eri rannoilla, ja siksi olen tyytyväinen EU:n rajaturvallisuusviraston Frontexin perustamiseen. Sen resursseja on lisättävä.
Francisco José Millán Mon
(ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on viime vuosina kiinnittänyt erityisen paljon huomiota Euroopan itäosiin. Ajatellaanpa vain Balkania, viidettä laajentumista, poliittisia muutoksia Ukrainassa ja Georgiassa sekä suhteitamme Venäjään, jotka eivät aina ole helpot. Toisaalta meillä on usein ollut tapana rajoittaa keskustelumme Välimeren-suhteistamme Lähi-idän konfliktiin. Meidän on kuitenkin pidettävä tärkeänä koko Välimeren aluetta ja varmistettava, että siitä tulee rauhan, vaurauden, vapauden ja vakauden alue.
Kyse on naapurimaista, joilla on vilkkaat ja ikivanhat suhteet joihinkin Euroopan unionin jäsenvaltioihin ja joilla on vakavia ongelmia. Ne eivät esimerkiksi ole riittävän demokraattisia, niiden instituutiot eivät ole riittävän kehittyneitä, ja niiden talouskasvu on vähäistä, eivätkä ne siksi kykene tarjoamaan yhä kasvavalle nuorelle polvelle töitä. Ne ovat laittoman maahanmuuton lähtö- ja kauttakulkumaita.
Naapureidemme ongelmat vaikuttavat nyt siis Euroopan unionin maihin. Olemme riippuvaisia toisistamme. On näin ollen kaikkien etujen mukaista, että teemme yhteistyötä ja lisäämme talous- ja kauppasuhteitamme, mukaan lukien lopulta tapahtuva vapaakauppa-alueen perustaminen.
Naapureidemme on myös kyettävä tekemään tuntuvia uudistuksia selvitäkseen ongelmistaan. Nykyisen olotilan säilyttäminen ei tuo vakautta. Tarvitaan poliittisia, sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. Niitä edellyttävät myös ratkaisevan tärkeät ulkomaiset investoinnit. Tätä varten on etelä-etelä-kaupan lisäännyttävä huomattavasti.
Valitettavasti vuoden 2005 huippukokouksessa, joka järjestettiin Barcelonan prosessin kymmenennen vuosipäivän kunniaksi, ei käytetty hyväksi tilaisuutta osoittaa etenkin Välimeren maiden yleiselle mielipiteelle, että yhteistyötä Euroopan unionin kanssa tarvitaan. Eteläisten Välimeren maiden edustuksen laajuus oli pettymys. Emme kuitenkaan saa luovuttaa. Euroopan naapuruuspolitiikalle osoitetut 12 000 miljoonaa euroa on vaatimaton summa muihin EU:n talousarvioon sisältyviin summiin verrattuna ja eteläisten naapureidemme valtaviin tarpeisiin nähden. Näiden maiden kansalaisten on yhä vaikeampi hyväksyä kontrastia, joka vallitsee heidän eurooppalaisen naapurinsa vaurauden ja heidän omien vakavien puutteidensa välillä.
Lyhyesti sanottuna, Euro-Välimeri-suhteiden on oltava Euroopan unionin ensisijainen painopiste. Ne ovat hyödyksi molemmille osapuolille.
Panagiotis Beglitis
(EL) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Kader Arifia hänen mietintöönsä sisältyvistä erinomaisista analyyseista ja ehdotuksista.
On selvää, ettei meidän pidä tarkastella Barcelonan prosessin tuloksia mustavalkoisesti. Meidän on kuitenkin oltava rehellisiä ja realistisia. Barcelonan julistuksesta on nyt kulunut 12 vuotta, ja mielestäni tulokset ovat kielteisiä ja olemme kaukana marraskuussa 1995 asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta.
Mielestäni Euroopan unionilla ei tänä päivänä ole luotettavaa ja yhtenäistä Välimeren-strategiaa, joka sallisi sen ottaa johtavan aseman laajemmassa Lähi-idässä ja Maghrebissa. Tähän on selvä syy: komission jäsen Mandelson totesi, että naapuruuspolitiikka täydentää Euroopan unionin Euro-Välimeri-politiikkaa. Olen eri mieltä. Minun mielestäni juuri Euroopan naapuruuspolitiikka on yksi syy siihen, ettei Euro-Välimeri-yhteistyö edisty ja että sen tulokset ovat kielteisiä. Olemme muuttuneet kolmansien Välimeren-maiden kumppaneista naapureiksi. Olemme siirtymässä strategisesta kumppanuudesta naapuruusstrategiaan. Ongelma ei ole vain semanttinen. Ongelmana on se, että perimmältään Euroopan unioni ei ole poliittisesti läsnä alueella kokonaisuutena.
Haluan sanoa myös tämän: olemme Euroopan naapuruuspolitiikalla pohjimmiltaan mitätöineet Euro-Välimeri-yhteistyön aluepoliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen ulottuvuuden, johon EU:n läsnäolo alueella perustuu.
Simon Busuttil
(MT) Kuten komission jäsen Mandelson aivan oikein sanoi, Välimeri on meille kaikille yhteinen haaste. Mielestäni komission jäsen osui naulan kantaan todetessaan, että ellemme ymmärrä, että kyseessä on yhteinen haaste, emme pääse alkua pidemmälle tähän haasteeseen vastaamisessa, puhumattakaan sen voittamisesta.
Mielestäni strategiaa, jonka avulla rakensimme EU:n, on sovellettava myös Välimeren alueeseen. Meidän on siksi vahvistettava edelleen yhteistyötä ja taloudellista yhdentymistä, ja muut asiat seuraavat sen jälkeen melkein automaattisesti. Taloudellisen yhteistyön vahvistamiseksi meidän on tietenkin tehostettava pyrkimyksiämme vapaakauppa-alueen perustamiseksi vuoteen 2010 mennessä. Emme kuitenkaan voi vain yksinkertaisesti pyrkiä vapaakauppa-alueen perustamiseen ottamatta huomioon seurauksia, joita siitä voi koitua monille aloille, esimerkiksi työpaikoille ja työllisyydelle, elämänlaadulle, yhteiskunnan kehitykselle ja ympäristölle. Seurausten minimoimiseksi on annettava muita sitoumuksia: meidän on annettava rahallista tukea ja oltava paremmin Välimeren maiden käytettävissä esimerkiksi Välimeri-pankin välityksellä. Tuen Välimeri-pankkia koskevaa aloitetta koko sydämestäni ja toivon asian etenevän lähitulevaisuudessa. Aloite ei merkitsisi vain rahallista tukea, vaan lähettäisimme myös tärkeän poliittisen viestin.
Mietintöön sisältyy useita aiheita, joita en ehdi nyt käsitellä perusteellisesti, mutta haluan mainita maahanmuuton ja alueen vesivarat. On tunnettu tosiasia, ettei elämä voi jatkua ilman vettä. Tästä huolimatta vesihuoltoon ei ole tehty pitkän aikavälin investointeja. Välimeren-suhteiden parantaminen edellyttää meiltä paljon kärsivällisyyttä ja sitkeyttä. Suhtaudun toiveikkaasti siihen, että onnistumme haasteista huolimatta rakentamaan vaurauden alueen, samalla tavalla kuin kykenimme rakentamaan EU:n kivi kiveltä toisen maailmansodan jälkeen. Nyt meidän on oltava sinnikkäästi ja sitkeästi kärsivällisiä.
John Attard-Montalto
(MT) On totta, että Barcelonan prosessi oli liian kunnianhimoinen. On kuitenkin myös totta, ettemme moniin vuosiin pitäneet Välimeren aluetta niin merkittävänä kuin olisi pitänyt. Nyt näyttää siltä, että haluamme yhtäkkiä ottaa takaisin hukatun ajan, ja tästä syystä hanke oli todennäköisesti liian kunnianhimoinen. Olin hyvin tyytyväinen kuullessani komission jäsenen Mandelsonin antavan niin kaunopuheisesti Välimeren-tilanteesta kovin myönteisen kuvan ja kiinnittävän huomiota vientiin, kauppaan ja muihin tärkeisiin seikkoihin.
Mietintöä lukiessa saa kuitenkin aivan toisenlaisen kuvan. Ongelmia on kaikilla aloilla. Rahoitus, teollisuus ja kehitys ovat vain muutamia esimerkkejä. On kuitenkin totta, että esimerkiksi energian ja maahanmuuton aloilla pyrimme löytämään yhdessä ratkaisuja, jotta voisimme jatkaa rinnakkaineloamme rakentavammassa hengessä. Lopuksi totean vain, että on eittämättä elintärkeää, että luotamme toisiimme. Jos molemmin puolin Välimerta tunnetaan keskinäistä luottamusta, kykenemme varmasti käyttämään hyväksi välillämme olevia myönteisiä asioita ryhtyäksemme rakentamaan tulevaisuutta ja jatkaaksemme sen rakentamista.
Gernot Erler
Arvoisa puhemies, olen onnekas, sillä en tarvitse kaikkia niitä viittä minuuttia, jotka minulla on käytettävissäni. Käsittääkseni parlamentti on laajasti yksimielinen siitä, että jäsen Arifin mietintöön on syytä suhtautua kunnioittavasti ja kiitollisuudella ja että se on vakaasti sitä mieltä, että vaikka Barcelonan prosessi on ainoa tapa pyrkiä luomaan rauhan ja vakauden alue, se ei yksin riitä rauhanpolitiikan välineeksi alueella, eikä sitä ole sellaiseksi tarkoitettukaan. Haluan myös todeta, että neuvoston puheenjohtajavaltio on nähnyt paljon vaivaa virallisen rauhanprosessin käynnistämiseksi uudelleen ja neuvottelujen edistämiseksi kvartetin yhteydessä.
Parlamentti on myös melko yksimielinen siitä, ettei ole syytä luopua tavoitteesta saada aikaan vapaakauppa-alue vuoteen 2010 mennessä. Juuri siksi, että tämä tavoite saavutetaan vain, jos vapaakauppapuitteet perustuvat pohjimmiltaan kilpailukykyyn, meille on kuitenkin oltava selvää, kuinka tärkeä Euroopan naapuruuspolitiikka konkreettisine toimintasuunnitelmineen voi olla ja kuinka arvokasta voi olla sen kautta saadun kokemuksen siirtäminen Barcelonan prosessiin. Tämän asian halusin sanoa keskustelun päätteeksi. Neuvoston puheenjohtajavaltio tekee todellakin tiivistä yhteistyötä Portugalin kanssa, joka on seuraava puheenjohtajavaltio. Emme missään tapauksessa halua yllyttää näitä eri alueita toisiaan vastaan, vaan haluamme suhteissamme eteläisiin Välimeren maihin hyödyntää kokemuksia, joita olemme jo saaneet ja jatkuvasti saamme Itä-Euroopasta, sillä juuri tämän ansiosta Barcelonan prosessilla on suuret mahdollisuudet kehittyä eteenpäin.
Peter Mandelson
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat esittäneet Euro-Välimeri-suhteita koskevia näkemyksiä ja ehdotuksia. Ne osoittavat, kuinka kiinnostavana ja tärkeänä parlamentti, kuten komissiokin, pitää kumppanuutta ja sen tulevaisuutta.
Keskustelussa on vahvistunut jälleen Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen merkitys ja etenkin se, että vapaakauppa-alue voi edistää pohjoisen ja etelän välistä mutta myös etelän maiden keskinäistä kauppaa, jos se toteutetaan maltillisesti, kuten keskustelun aikana on todettu.
Vaikka Lähi-idän rauhanprosessissa on ollut vaikeuksia ja vastoinkäymisiä, Barcelonan prosessi on koko ajan edistynyt merkittävästi. Konfliktin jatkuminen ei ole horjuttanut uskoamme siihen, että Euro-Välimeri-kumppanuutta ja naapuruuspolitiikkaa tarvitaan. Toukokuussa 2005 Luxemburgissa pidetyn Euro-Välimeri-alueen ulkoministerien kokouksen jälkeen kaikissa Euro-Välimeri-alueen ministerien kokouksissa on saatu aikaan yhteiset päätelmät. Tämä todistaa, että on olemassa yhteinen poliittinen tahto viedä eteenpäin ja edistää Barcelonan prosessia.
Monet parlamentin jäsenet mainitsivat maahanmuuton. Haluan todeta, että marraskuussa 2007 on tarkoitus järjestää maahanmuuttoa käsittelevä Euro-Välimeri-alueen ministerien kokous. Kokouksessa pyritään pääsemään yksimielisyyteen ehdotuksesta toimintasuunnitelmaksi, jossa käsitellään kolmea asiaa: laillista maahanmuuttoa, laitonta maahanmuuttoa ja kehitystä.
Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän tapahtumat merkitsevät hyvin paljon Euroopan tulevaisuudelle. Vaikka tänään vallitsee epäusko, luokaamme huomenna mahdollisuus ottamalla kunnioitus kumppanuutemme pohjaksi, toistamalla, että olemme sitoutuneet auttamaan aluetta, joka on sekä meidän lähellämme että strategisesti tärkeä EU:lle, ja vielä varmistamalla, että politiikan rinnalla kulkee aina toiminta.
Puhemies
Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Alessandro Battilocchio 
kirjallinen. - (IT) Ajatus vapaakauppa-alueen perustamisesta tarjoaa Välimeren alueen maille todellisen kasvun mahdollisuuden. Välimeren alueen roolin vahvistaminen onkin yksi päätavoitteista, joihin koko Euroopan yhteisön olisi pyrittävä, sillä alue on keskipiste, jossa kohtaavat monet eri kulttuurit ja maailmanlaajuisesti vahvat taloudelliset intressit.
Vuonna 1995 pidetyssä Barcelonan huippukokouksessa laadittiin kunnianhimoinen kehys Välimeren pohjois- ja etelärannan väliselle yhteistyölle. Se perustui siihen, että saavutetaan jaetun vaurauden alueen edellyttämät kolme päätavoitetta seuraavin keinoin:
poliittinen vuoropuhelu ja turvallisuus,
taloudellisen kumppanuuden hyödyntäminen,
yhteistyö yhteiskunnallisissa, kulttuurisissa ja henkilöitä koskevissa asioissa.
Jotta EU:n toimet olisivat tehokkaita, sen on lisättävä teknistä ja taloudellista tukeaan paikallistason taloudelliselle toiminnalle, luotava edellytykset pitkän aikavälin talous- ja yhteiskuntakehitykselle, säänneltävä vapaakauppa-aluetta epätasapainon syntymisen estämiseksi eri työmarkkinoiden välillä sekä otettava käyttöön liiketoiminnan käytännesäännöt.
Kehityksen tukeminen Välimeren alueella merkitsee kulttuurien välisen vuoropuhelun edistämistä, rauhan ja keskinäisen ymmärtämisen hengen muovaamista sekä ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Bogdan Golik 
kirjallinen - (PL) Haluan ilmaista tukeni Euro-Välimeri-kumppanuuden ajatukselle sekä Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen perustamiselle vuoteen 2010 mennessä Barcelonan julistuksen mukaisesti. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenenä haluaisin kiinnittää huomiota joihinkin näkökohtiin, jotka liittyvät Välimeren maiden kanssa käytävän maataloustuotteiden kaupan vapauttamiseen. Mielestäni Euroopan unionin ja eteläisten ja itäisten Välimeren maiden väliset markkinat olisi avattava asteittain ja suunnitelmallisesti, ja neuvottelut markkinoille pääsystä olisi käytävä yksitellen ja kunkin tuotteen osalta erikseen. Lisäksi olisi otettava huomioon Euro-Välimeri-maiden maatalouden erityispiirteet. On tärkeää varmistaa, että hedelmät ja vihannekset, sokeri, etyylialkoholi, tomaattitiiviste ja muut "arat" tuotteet jäävät suunnitellun vapauttamisen ulkopuolelle. Euroopan unionin on myös varmistettava, että sillä säilyy mahdollisuus vedota erityiseen suojalausekkeeseen, jota se voi käyttää liiallisen halpatuonnin mahdollisesti aiheuttamien uhkien torjumiseksi. On myös tärkeää rohkaista Euro-Välimeri-maita parantamaan viemiensä tuotteiden laatua ja ottamaan huomioon EU:n edellyttämät laatua ja kasvien terveyttä koskevat vaatimukset.
Dominique Vlasto 
kirjallinen. - (FR) Euro-Välimeri-vapaakauppa-aluetta koskeva hanke on viivästynyt, eikä ole todennäköistä, että se saadaan päätökseen vuonna 2010. Tätä maailmankolkkaa koskevia aloitteita on kuitenkin pikaisesti hyväksyttävä, ja Euroopan unionin olisi voimakkaasti tehostettava läsnäoloaan alueella.
Meidän olisi ensisijaisesti omaksuttava kohdistetumpi, maakohtainen lähestymistapa, joka perustuu Euroopan naapuruuspolitiikkaan. Vaikka edut ovat yhteiset, ei lähestymistavan silti tarvitse olla kokonaisvaltainen. Meidän on luotava eräänlainen räätälöity yhteistyömalli, jotta kaikista maista tulee taloudellisesti riittävän vahvoja osallistuakseen vapaakauppa-alueeseen. Yhteistyö on avattava Välimeren molempien rantojen paikallisille viranomaisille, jotta saadaan aikaan vankat suhteet kaikilla poliittisilla tasoilla.
Toissijaisesti meidän olisi pyrittävä vilkastuttamaan etelä-etelä-kauppaa, sillä sitä ei ole riittävästi. Laajentumistensa ansiosta Euroopan unionilla on tarjota kumppanimailleen ainutlaatuista asiantuntemusta siitä, miten ne voivat valmistautua taloudellisen siirtymävaiheen avainaloilla, kuten koulutuksessa, tutkimuksessa, ammatillisessa koulutuksessa, taloudellisten toimijoiden ja hallintojen valmistautumisessa sekä lainsäädännön lähentämisessä.
Voimme parhaiten edistää Euro-Välimeri-vapaakauppa-alueen toteutumista tukemalla todellisten Välimeren yhteismarkkinoiden syntyä.
