Associeringsavtal mellan Europeiska unionen och centralamerikanska stater - Associeringsavtal mellan Europeiska unionen och Andinska gemenskapen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
betänkandet av Willy Meyer Pleite, för utskottet för utrikesfrågor, med ett förslag till Europaparlamentets rekommendation till rådet om förhandlingsmandatet för ett associeringsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater å ena sidan och de centralamerikanska staterna å andra sidan, och
betänkandet av Luis Yañez-Barnuevo García, för utskottet för utrikesfrågor, med ett förslag till Europaparlamentets rekommendation till rådet om förhandlingsmandatet för ett associeringsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater å ena sidan och Andinska gemenskapen och dess medlemsstater å andra sidan.
Luis Yañez-Barnuevo García 
föredragande. - (ES) Herr talman! Vid det fjärde toppmötet mellan EU:s, Latinamerikas och Västindiens stats- och regeringschefer förra våren i Wien gavs klartecken för att inleda förhandlingar om ett strategiskt associeringsavtal mellan EU och Andinska gemenskapen. I mitt betänkande föreslår jag ett trettiotal rekommendationer som rådet och kommissionen bör ta hänsyn till när de utarbetar förhandlingsdirektiven. Vi vill att denna associering ska vara ambitiös, bred och omfattande, i linje med associeringen med såväl Mercosur som Centralamerika, eftersom vi anser att detta är ett strategiskt krav för båda regionerna.
Med hänsyn till Latinamerikas och EU:s historia, språk, kultur, värderingar och gemensamma syn på världen, samt deras stöd till multilateralism och FN-systemet, måste de bli strategiska allierade i en globaliserad värld. Detta gäller särskilt för de andinska länderna där det på sina håll förekommer extrem fattigdom och där kontinentens största ojämlikheter återfinns.
Avtalet måste vila på tre pelare: en politisk och institutionell pelare, en samarbetspelare och en handelspelare. Inom området för politik och säkerhet bör vi inrätta en freds- och säkerhetsstadga för EU och Andinska gemenskapen, föra en ständig politisk dialog, främja demokratisk kvalitet, social sammanhållning, stöd till god förvaltning, fattigdomsminskning, utbytesverksamhet, terroristbekämpning, konfliktförebyggande arbete och samordning i fråga om reformen av FN, samt civil och militär krishantering.
Den andra pelaren är att främja hållbar mänsklig utveckling och ett progressivt ökat tillträde för andinska produkter till de europeiska marknaderna, på konkurrenskraftiga villkor, med hänsyn till de enorma ekonomiska skillnaderna och graden av integration mellan EU och Andinska gemenskapen, vilket kommer att kräva en översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken och EU:s subventioner.
Den tredje pelaren är handeln i sig, men till skillnad från andra modeller med tredjeländer, som de andinska ländernas avtal med Förenta staterna, får det inte handla om frihandelsavtal i strikt bemärkelse, eller enbart frihandelsavtal, utan hänsyn måste tas till den enorma klyftan mellan de båda regionerna. Utan ekonomiska åtgärder för att skapa stöd, samarbete och finansiering, kommer en rent kommersiellt politik inte att kunna bidra till utvecklingen.
Arbetstagarrättigheter, särskilt för urbefolkningar och stamfolk, skydd av värdiga arbetsförhållanden, icke-diskriminering och jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden samt avskaffande av barnarbete måste ingå i avtalet. Vi måste också särskilt betona vikten av europeiska investeringar som en avgörande faktor för utvecklingen i dessa länder, liksom behovet av att europeiska företag tillämpar samma normer för arbetsförhållandena som de tillämpar i europeiska länder.
Invandring, som fenomen och som källa till möjligheter, måste ingå i avtalet, med skydd för invandrares rättigheter, och valutaöverföringar måste bli enklare, billigare, öppnare och säkrare.
Kapitlet om miljön, som måste få en framträdande plats i avtalet, måste omfatta utarbetandet av en gemensam politik som syftar till att åstadkomma energibesparingar, diversifiering, främjande av alternativa och förnybara energikällor och minskning av förorenande utsläpp, i enlighet med den strategi som antogs vid Europeiska rådets senaste möte.
Sammanfattningsvis anser jag att vårt mål måste vara att kunna ingå detta ambitiösa strategiska associeringsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater å ena sidan och Andinska gemenskapen och dess medlemsstater å andra sidan vid det femte toppmötet mellan EU, Latinamerika och Västindien i Lima år 2008.
Willy Meyer Pleite 
föredragande. - (ES) Herr talman! Det är uppenbart för alla att denna debatt som ska hållas i parlamentet äger rum vid en viktig tidpunkt för Latinamerika i allmänhet. Den äger rum vid en tidpunkt då Latinamerikas befolkning kraftfullt verkar ifrågasätta den politik som har gjort dem fattiga. De ifrågasätter nu den nyliberala formeln för politiken. President George Bush besök i Latinamerika är ett talande bevis för detta.
När det gäller associeringsavtalet med Centralamerika står EU i historisk skuld till den regionen. Vi spelade en mycket viktigt roll under 1980-talet i Centralamerikas freds- och demokratiseringsprocess - San Joséavtalen, Esquipulasavtalen - där EU distanserade sig från Förenta staterna, intog en självständig ståndpunkt och spelade en avgörande roll.
Läget i Centralamerika i dag är mycket tydligt: den ekonomiska tillväxten är mycket låg - för närvarande 0,6 procent - fattigdomen är ungefär lika stor som under 1990-talet och orättvisorna ökar.
Fredsavtal har ännu inte godkänts. Detsamma gäller i fråga om mänskliga rättigheter, straffrihet och korruption samtidigt som den regionala integrationen fortfarande är mycket låg.
I detta sammanhang valde jag en viss typ av betänkande för att fastställa vilket slags associering vi ville ha. Jag byggde det på tre grundläggande pelare: politisk dialog för att skapa god förvaltning, utvecklingssamarbete för att bidra till att undanröja de strukturella orsakerna till fattigdom och orättvisor samt handel under rättvisa och ömsesidigt fördelaktiga förhållanden som bygger på att man kompletterar varandra och visar solidaritet. Ett avtal som syftar till att skapa regional integration för att bidra till en balanserad och rättvis omfördelning av Centralamerikas inkomster och välstånd. Detta var sammanhanget. Vi ville ha ett avtal som inte förvandlas till ett avtal om ett frihandelsområde och om privatisering av offentliga tjänster. Vi ville kort sagt inte att politisk dialog och samarbete skulle dränkas i frihandelsformler.
Jag är övertygad om att ett avtal med en uttalad nyliberal prägel mellan ojämlika regioner - ojämlika i ordets alla bemärkelser - bara skulle spä på denna ojämlikhet och bana väg för näringslivselitens exploatering, som skulle leda till en ännu större cirkel av beroende, utestängning, fattigdom och extremt höga sociala och miljömässiga kostnader.
Jag anser att handel och samarbete måste inriktas på hållbar utveckling på regional nivå, och komma folket till godo, i stället för på en rad projekt som gynnar det transnationella kapitalet, i likhet med Puebla-Panama-planen eller Europeiska investeringsbanken.
Det var i den avsikten jag utarbetade mitt betänkande, i samarbete med många civila samhällsorganisationer från EU och Centralamerika. Parlamentets utskott för utveckling och utskott för internationell handel har därefter naturligtvis yttrat sig över betänkandet. Jag vill förstås tacka er alla för era bidrag som har förbättrat texten i fråga om den inställning jag ville upprätthålla under hela denna process.
Jag vill särskilt tacka Miguel Ángel Martínez för hans alltid lika rättvisa och samarbetsvilliga bidrag, i det här fallet från utskottet för utveckling. I yttrandet från utskottet för internationell handel har Gianluca Susta lagt fram några mycket genomgripande ändringsförslag till texten, som verkligen snedvrider det betänkande jag hade för avsikt att lägga fram för parlamentet.
Min verkliga avsikt var att skapa ett balanserat betänkande utifrån de tre pelare jag beskrev tidigare, men i praktiken skapade ändringarna som helhet ett dokument som i grund och botten eftersträvade att ett frihandelsområde skulle inrättas.
I det avseendet hade jag för avsikt att försöka tona ned den strategin så mycket som möjligt. Jag talar om strategin som går ut på att ge Centralamerika intryck av att vi i EU i första hand vill skapa ett frihandelsområde. Vi kom överens om sju kompromissändringar tillsammans med Ignacio Salafranca från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater, Raimon Obiols i Germà från socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet och Gianluca Susta från gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa, och jag vill än en gång tacka dem varmt för deras ansträngningar för att nå en överenskommelse om hur betänkandet kunde tonas ned och inte förstöras.
Jag vill naturligtvis också tacka Raimon Obiols i Germà och Véronique De Keyser från socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet och Raül Romeva i Rueda från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen för deras ändringsförslag, som förbättrade och utvecklade denna önskan om att göra mandatet till ett tydligt mandat för ett associeringsavtal som inte omfattar ett frihandelsområde.
Detta har till viss del varit bra, eftersom vi - som jag sa - har lyckats tona ned så viktiga punkter som v), där det uttryckligen rekommenderas att frihandelsområdet ska vara ett prioriterat strategiskt mål och det hänvisas till Cafta, och vi har förstås kunnat tona ned det, men inte tillräckligt mycket.
Jag vet inte om detta har inträffat tidigare, men jag kommer att rekommendera min grupp att avstå från att rösta om detta betänkande, eftersom jag inte anser att det har nått fram till mitt mål, vilket var att utarbeta ett balanserat betänkande.
I varje fall tycker jag att det ska bli mycket intressant att höra åsikterna från det centralamerikanska parlamentet, Parlacen, och även från de politiska organisationerna i Centralamerika, och min förhoppning är att Europeiska kommissionen när förhandlingarna inleds kommer att hålla i minnet att det Centralamerika frågar efter inte är en kopia av Förenta staternas ståndpunkt, utan en motsatt, annorlunda och självständigt ståndpunkt.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag vill inleda med att också på min kollega Benita Ferrero-Waldners vägnar välkomna det synnerligen förtjänstfulla arbete som de båda föredragandena har utfört samt den konstruktiva analys och de positiva synpunkter som utskottet för utrikesfrågor, utskottet för utveckling och utskottet för internationell handel har framfört i anslutning till de olika aspekterna av och utsikterna för kommande avtal med dessa regioner.
Att ingå associeringsavtal med Centralamerika och Andinska gemenskapen är ett långsiktigt strategiskt mål för de båda regionerna och har getts upprepat stöd av stats- och regeringscheferna vid toppmötena i Guadalajara och Wien.
Genom att förhandla om dessa avtal visar EU sitt engagemang i regionen och sin beslutsamhet att stärka förbindelserna med samtliga latinamerikanska länder. Europa och Latinamerika är naturliga partner, och starkare band med Centralamerika och Andinska gemenskapen kommer att innebära att grunden läggs för ett såväl politiskt som ekonomiskt förstärkt partnerskap.
Avtalsförhandlingarna kommer att föras regionsvis i syfte att ge ytterligare stimulans åt de regionala integrationsprocesserna i både Centralamerika och inom Andinska gemenskapen. Såsom också Europaparlamentet upprepade gånger framhållit är den regionala integrationen nyckeln till politisk och social stabilitet. Integrationen kommer dessutom att innebära att regionerna inlemmas mer effektivt i världsekonomin genom att ekonomierna blir allt större och stabilare och därmed kan locka till sig investeringar. Det är trots detta viktigt att avliva myten om att EU försöker ”pådyvla” någon sin egen modell, eftersom den fortsatta regionala integrationen är en angelägenhet för de enskilda regionerna utifrån de egna målsättningarna och den egna agendan.
Associeringsavtalen är tänkta att vara övergripande avtal och innefatta hela skalan av EU:s mångfacetterade förbindelser med de båda regionerna, det vill säga såväl politisk dialog som samarbete och handel.
Respekten för och främjandet av de demokratiska principerna, de grundläggande mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och goda styrelseformer kommer fortsatt att vara grundbulten i våra förbindelser med Centralamerika och Andinska gemenskapen. Kommissionen anser dessutom att associeringsavtalen bör medverka till att särskild uppmärksamhet ägnas åt att effektivt genomföra internationellt överenskomna standarder på området för mänskliga rättigheter, liksom på det sociala området och området för grundläggande arbetsnormer samt på miljöområdet i syfte att främja en hållbar utveckling.
När det gäller den politiska dialogen kommer avtalen att medföra att ett brett spektrum av ämnen tas upp, exempelvis klimatförändringen, energi, migration och narkotikabekämpning. Dessa är livsviktiga för såväl våra regioner som hela vår planet. En fördjupad dialog med Centralamerika och Andinska gemenskapen syftar till att få till stånd ett konstruktivt engagemang i en effektiv multilateralism och en internationell förvaltning, som innebär att vi kan möta 2000-talets utmaningar.
Det politiska kapitlet i associeringsavtalen kommer att följas upp av åtgärder som syftar till att på ett välavvägt och rättvist sätt främja biregional handel och biregionala investeringar. Detta bör ske genom en stegvis och ömsesidig avreglering av handeln med varor och tjänster och genom inrättandet av ett rättvist och öppet regelverk. Asymmetrierna mellan våra regioner bör också beaktas. Handelsdelen av avtalet kommer att stå helt i överensstämmelse med Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser och åtaganden men ändå vara mer långtgående än de grundläggande bestämmelserna i syfte att vinna största möjliga ömsesidiga och långsiktiga fördelar av den biregionala avregleringen av handeln.
Samarbetet mellan de båda sidorna ska vara ordentligt förankrat i de globala mål och principer som ingår i vår utvecklingspolitik, exempelvis Europeiskt samförstånd för utveckling, liksom i de internationella avtal där vi är part, bland annat millennieutvecklingsmålen och Parisdeklarationen om biståndseffektivitet. Den sociala sammanhållningen kommer att prioriteras. Samarbetskapitlet bör återspegla viljan att arbeta tillsammans och att utbyta erfarenheter. Kapitlet bör även återspegla solidariteten med de fattigaste och mest marginaliserade människorna.
Jag vill avsluta med en sammanfattning av förhandlingsförberedelserna. Utkasten till förhandlingsdirektiv antogs av kommissionen den 6 december 2006 och diskuteras för närvarande med medlemsstaterna. Det är kommissionens förhoppning att förhandlingsdirektiven ska antas och att förhandlingar med de två latinamerikanska underregionerna om möjligt ska inledas redan under det första halvåret i år. Om vi lyckas hålla den ambitiösa tidsplanen kommer vi till stor del att ha ert stöd att tacka för detta, liksom er beslutsamhet att stärka förbindelserna mellan EU och Latinamerika och i första hand med dessa båda regioner.
Miguel Angel Martínez Martínez 
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (ES) Herr talman! Det betänkande som Willy Meyer Pleite ursprungligen lade fram för oss om associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och länderna i Centralamerika utgjorde grunden för det yttrande vi utarbetade i utskottet för utveckling. Vi höll i mycket generella drag med om hans förslag och vi kom också överens om en rad rekommendationer från utskottet för utveckling i fråga om dessa. Willy Meyer Pleite visade sig vara mycket lyhörd och vi undertecknade tillsammans sju ändringsförslag som införlivade de särskilda frågeställningarna från utskottet för utveckling.
Jag måste påpeka att jag tycker att den text som har lagts fram inför kammaren är mycket blekt jämfört med de ursprungliga förslagen. Dessa har omarbetats i en i stort sett nyliberal anda, vilket kanske avspeglar åsikterna hos majoriteten i parlamentet.
Sanningen är att vi kan leva med dessa texter, tack vare kompromisserna. Vi kommer att rösta för dem, men vi kommer inte att rösta med någon entusiasm, eftersom de inte uppfyller Centralamerikas behov, eller ambitionerna hos folken i Centralamerika, och dessutom kommer denna text inte att förbättra EU:s anseende i dessa samhällen.
Av de sju ändringsförslag som lades fram av utskottet för utveckling har tre godkänts. I dessa ändringsförslag betonas att associeringsavtalet mellan EU och Centralamerika måste omfatta utvecklingssamarbete och därför ta upp de prioriteringar som fastställts i EU:s samsyn på samarbete, som kommissionsledamoten sa: utrota fattigdomen och uppfylla millennieutvecklingsmålen. Som ett resultat av dessa erkännanden och den vikt vi lägger vid att detta avtal utarbetas, innehåller den text som vi kommer att rösta om just det minimum som krävs för att vi ska stödja den.
Małgorzata Handzlik 
Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag tackar föredraganden för ett omfattande och balanserat betänkande som är oerhört viktigt i dagens värld. Det är ett viktigt tecken och ett stöd för förhandlingarna om associeringsavtalet mellan EU och Andinska gemenskapen i ett avgörande skede med politiska och ekonomiska förändringar i regionen.
Andinska gemenskapen är ett produktivt och sammanhängande system som integrerar enskilda latinamerikanska länder. Båda parterna - Europeiska unionen och Andinska gemenskapen - kommer att gynnas av de fördjupade ömsesidiga politiska och ekonomiska förbindelserna. Förhandlingsdirektiven till rådet är ett sammanhängande och omfattande dokument som innehåller alla delar som krävs för ett tillfredsställande samarbete. Föredraganden lyfter fram den avgörande betydelsen av politisk dialog, främjande av hållbar utveckling, utbildning samt mänskliga rättigheter. Han betonar också vikten av att bekämpa narkotika, vapenhandel och organiserad brottslighet och poängterar att detta samarbete måste bygga på frihandel. Associeringsavtalet måste progressivt liberalisera handeln och utveckla de politiska förbindelserna samtidigt som det främjar demokrati och de sociala och kulturella rättigheter som är utmärkande för regionen.
Det gläder mig att små och medelstora företags roll i associeringsprocessen har tagits med i förhandlingsdirektiven, något jag betonade i mitt yttrande för utskottet för internationella handel. Som vi alla vet är sektorn för små och medelstora företag en av de viktigaste källorna till ekonomisk tillväxt och har avgörande betydelse för levnadsstandard och minskad fattigdom. Därför anser jag att vi särskilt måste betona främjandet av denna sektor genom att göra det lättare för små och medelstora företag att få tillgång till lån, undanröja onödiga handelshinder och genomföra program för innovation och utveckling.
Gianluca Susta 
föredragande för yttrandet från utskottet för internationell handel. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag ska inrikta mig på Meyerbetänkandet, som tar upp ett viktigt initiativ för EU, som måste börja betrakta Centralamerika som en möjlighet, uppmuntra handeln och gradvis minska tullhindren, men inte minska den fria rörligheten för personer, varor och tjänster, och därmed på bästa sätt utnyttja dessa länders specifika särdrag.
Detta innebär ökat samarbete och ökad utveckling, skydd av social värdighet och personlig värdighet hos de svagaste medlemmarna i samhället och att gradvis öppna våra marknader, främst för dessa länders lokala jordbruksprodukter, som fortfarande utgör en stor andel av deras BNP.
Utskottet för internationell handel har som vanligt utarbetat sitt bidrag i enlighet med sin sakkunskap, men en ökad konkurrenskraft i länderna i Centralamerika är tveklöst en förutsättning för att skapa politisk stabilitet i ett område som fortfarande lider av följderna av den våldsamma sammandrabbningen mellan de tyranniska institutionerna och de revolutionära krafterna för några år sedan, en sammandrabbning som krävde hundratusentals dödsoffer och som skakade detta geopolitiska område.
Betänkandets kulturella och politiska strategi är därför positiv och jag anser inte att den har urvattnats av förslagen från utskottet för internationell handel. Dessutom har det faktum att innehållet i vissa av förhandlingsdirektiven har godkänts bidragit till att kombinera frågan om att inrätta ett frihandelsområde med de mer allmänna frågor som hänger samman med utvecklingen av demokrati i detta geopolitiska område.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
för PPE-DE-gruppen. - (ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! De betänkanden som Willy Meyer Pleite och Luis Yañez-Barnuevo García har lagt fram är ett svar på parlamentets krav sedan länge att de andinska och centralamerikanska länderna också ska ha associeringsavtal, i likhet med dem som vi har med andra länder i regionen, och därmed dra nytta av de bästa och mest utvecklade instrument som EU använder i sina förbindelser med tredjeländer.
Dessa är tydligen inte de enda länderna med vilka EU förhandlar om associeringsavtal. Eftersom kommissionsledamoten med ansvar för handelsfrågor är närvarande i eftermiddag skulle jag vilja ta tillfället i akt att uppmana honom att anstränga sig särskilt när det gäller vissa förhandlingar som har pågått alltför länge, nämligen EU:s förhandlingar med Mercosur.
Jag kan förstå att det finns svårigheter i samband med dessa förhandlingar. De är naturligtvis inte helt och hållet avhängiga EU:s vilja, men jag anser att vi måste anstränga oss för att sätta fart på dem så att något blir gjort.
Herr talman! Jag vill påpeka att man i första och andra generationens avtal mellan EU och de latinamerikanska länderna lade tonvikten på forskning och utveckling, i den tredje generationen lades tonvikten på den demokratiska klausulen och i denna fjärde generation av associeringsavtal läggs vikten på en gradvis och ömsesidig liberalisering av handeln.
Detta innebär naturligtvis inte att de kommersiella aspekterna är de viktigaste. Som kommissionsledamoten sa för en stund sedan lägger denna associering grunden för förbindelserna när det gäller politisk dialog, respekt för de mänskliga rättigheterna, för demokratiska värderingar och för rättssäkerheten samt kampen mot korruptionen.
Det är emellertid tydligt att vi inte kan nonchalera frihandelns betydelse, vilket är något som de centralamerikanska och andinska länderna vill ha, och i detta avseende är min enda rekommendation att denna ambitiösa tidsplan som kommissionsledamoten har tagit upp - med hänsyn till att kommissionen har godkänt förhandlingsdirektiven och att även parlamentet kommer att godkänna dem i morgon - kan omsättas i praktiken så snart som möjligt, för vi har redan väntat för länge på associeringsavtalen med dessa andinska och centralamerikanska länder, samma typ av avtal som vi har med Mexiko och Chile, som förresten har gett utmärkta resultat.
Raimon Obiols i Germà
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Vår grupp har försökt att nå samförstånd om betänkandena av Luis Yañez-Barnuevo García och Willy Meyer Pleite. Kompromissändringsförslag har eftersträvats eftersom vi anser att det är viktigt att skicka ett budskap till de aktuella latinamerikanska underregionerna att det som EU föreslår inte bara är ett frihandelsavtal, utan ett avtal med bredare räckvidd som i grunden tar hänsyn till politiska avtal och utvecklingssamarbete.
Om jag har förstått den viktiga diskussionen i parlamentet om dessa två betänkanden rätt så verkar det som att man i PPE-DE:s yttrande lägger större vikt vid frihandelsaspekterna av dessa förhandlingar, samtidigt som andra, däribland vår PSE-grupp, fäster större vikt vid politiska avtal, solidaritet, stöd för demokratiska institutioner, kampen mot fattigdomen och kampen mot våldet.
Om vi beaktar de faktiska förhållandena för de kommersiella förbindelserna mellan EU och t.ex. Centralamerika ser vi att EU:s handel med Centralamerika uppgår till omkring 0,3 procent av vår utrikeshandel och att, även i Centralamerika, handeln med EU inte uppgår till mer än 9 eller 10 procent av deras utrikeshandel.
Om vi tillämpar den klassiska maximen primum vivere, deinde philosophare (lev först och främst, filosofera senare), kommer vi med hänsyn till situationen i dessa länder snart att dra slutsatsen att den viktigaste aspekten av våra förbindelser inte har att göra med handel i lika hög grad som med kampen mot fattigdomen, kampen mot bristen på säkerhet, kampen mot våldet och, i vissa länder, kampen mot det allt större problemet med narkotikasmuggling och organiserad brottslighet. Detta är den grundläggande sakfrågan.
För ett kort tag sedan sa en berömd europeisk journalist, polacken Ryszard Kapucinski, att vi bara uppmärksammar dessa länder när blodsutgjutelse äger rum, och han tillade: ”detta är tråkigt, men så är fallet”. Det är tydligt att vi står inför en situation där vi, efter att ha slutat bry oss och efter tio år av undertecknande av fredsavtal i Centralamerika, nu i högre grad måste börja bry oss och dra största möjliga nytta av de möjligheter som erbjuds genom förhandlingarna om ett associeringsavtal, som vi anser måste få största möjliga samförstånd och majoritetsstöd i parlamentet.
Leopold Józef Rutowicz
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag vill tacka föredragandena Willy Meyer Pleite och Luis Yañez-Barnuevo García för deras utmärkta arbete i samband med associeringsavtalen med de centralamerikanska länderna. I betänkandena tar de på ett bra sätt upp de politiska mål som ett utvidgat samarbete vilar på.
De centralamerikanska länderna delar vår europeiska och latinska kultur. De står nära oss och det är bara naturligt att vi bör förhandla om associeringsavtal med dem. Avtalet syftar till att stärka båda parters ställning i en globaliserad värld. För närvarande är vårt stöd till denna region huvudsakligen av humanitär karaktär. Vi ger dem en fisk istället för ett fiskespö. Det är Kina, Indien och världskapitalet som hjälper dessa länder att hjälpa sig själva genom att bygga vägar, gruvor, fabriker, skapa arbetstillfällen och framgångsrikt sälja sina produkter där.
Våra förhandlingar om associeringsavtalen bör säkra ekonomiska kopplingar som kommer att främja både EU och övriga centralamerikanska länder med associeringsavtal. Det är endast på denna grund som vi kan bygga ett hållbart system av ekonomiska och politiska förbindelser mellan våra samhällen. Man kan bara hoppas att det europeiska kapitalet kommer att spela en större roll i de länder med vilka vi vill ingå associeringsavtal, tillsammans med kinesiskt och indiskt stöd.
Associeringsavtalen mellan andra länder och EU är av stor politisk betydelse och om de visar sig vara framgångsrika när det gäller att säkra det pågående ekonomiska samarbetet kommer de att klara av sin uppgift med glans.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Jag vill också börja med att gratulera de två föredragandena till deras ansträngningar att försöka nå samförstånd mellan grupperna för att upprätta ett mandat för förhandlingar om associeringsavtalen med de centralamerikanska och andinska länderna.
Något som också har sagts är att man under utarbetandet av dessa betänkanden har avslöjat djupa och betydande meningsskiljaktigheter mellan grupperna. Trots föredragandenas ansträngningar uppvisar den slutliga texten en verklig brist på balans när det gäller de tre grundläggande delarna i detta avtal: politisk dialog, samarbete och handel.
Vi anser inte att ett frihandelsområde är ett realistiskt eller lämpligt mål för regioner som är så sårbara som dem som vi diskuterar här.
Vi anser därför att vi har missat ett bra tillfälle att främja mellanregionala förbindelser som gör det möjligt att stärka dessa förbindelsers många dimensioner och säkra en hållbar människorättslig utveckling för de andinska och centralamerikanska folken. Vår grupp kommer därför att avstå från att rösta i morgon. Vi beklagar detta. Vi vill påpeka att vi vill fortsätta att arbeta, men vi beklagar att man inte har nått ett bättre resultat när det gäller de både betänkandena.
Jens Holm
för GUE/NGL-gruppen. - Herr talman! Dessa betänkanden kräver att utvecklingsländerna skall avreglera, ge europeiska företag makten vid offentlig upphandling, skydda europeiska och nordamerikanska patent, göra allt för att europeiska storföretags investeringar skall skyddas. I ett av betänkandena kräver man t.o.m. att det skall upprättas ett frihandelsområde och nu citerar jag ”utan att exkludera någon sektor”. Sug på den formuleringen. Nej, det är inte denna väg vi skall gå. Ju mer man avreglerar desto bättre blir det kanske för storföretagen, men desto sämre för dem som skall skyddas av de lagar man tar bort, dvs. arbetarna, miljö och lokala småföretag.
Två exempel: Det är bra för Monsanto om de lyckas patentera grödor i Sydamerika, men dåligt för bönder och miljön och bra för europeiska vårdbolag om vårdsektorn konkurrensutsätts, men dåligt för dem som inte har råd att betala för vården. Det finns ett alternativ: rättvis handel istället för otyglad frihandel, samarbete och trygghet istället för konkurrens och marknadsvansinne. Det är både vad Europas och Latinamerikas folk behöver. Nu ska jag avsluta med den förenade vänstergruppens hållning, nämligen att vi avstår från att rösta.
Gerard Batten
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Vilket är det bästa sättet att höja levnadsstandarden och främja de medborgerliga och mänskliga rättigheterna i Centralamerika och länderna inom Andinska gemenskapen? Frågan skulle lika gärna kunna gälla samtliga länder i Central- och Sydamerika samt övriga utvecklingsländer.
Det ligger i de demokratiskt styrda industriländernas eget långsiktiga intresse att utnyttja sin ekonomiska styrka till att främja demokrati och ekonomisk tillväxt i utvecklingsländerna. Detta åstadkoms bäst genom en begränsning av handelshindren världen över och genom handels- och samarbetsavtal som ska träda i kraft under förutsättning att respekten för rättsstaten, respekten för egendom och avtalade rättigheter samt för de mänskliga och medborgerliga rättigheterna upprätthålls.
Vi har sett hur Kina till och med under kommunistdiktaturens ok lyckas uppnå en förbluffande ekonomisk utveckling genom att ge de kapitalistiska marknadskrafterna fritt spelrum. Kapitalismen fungerar trots alla brister. Den ger upphov till välstånd och valfrihet och bidrar till att tillhandahålla de villkor som är nödvändiga för demokrati och civiliserade värderingar. Socialismen i all dess idealism fungerar inte. Den ger upphov till förtryck, bristande valmöjligheter och varubrist samt politisk stagnation.
Vad världens utvecklingsländer följaktligen inte är betjänta av är att följa det kvasimarxistiska EU:s exempel. De klarar sig utan de rekommendationer i betänkandena som innebär att EU:s sämsta inslag ska gå på export, nämligen ekonomisk och politisk integration samt en harmoniserad lagstiftning.
Det som länderna minst av allt behöver är att ta efter en sviktande ekonomisk modell och ett alltmer centraliserat EU med dess tilltagande odemokratiska och ansvarslösa institutioner. I betänkandena uppmanas till frihandel, vilket i och för sig är positivt, men detta får inte villkoras av att länderna också måste införa EU:s fallfärdiga strukturer.
Marcello Vernola
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att gratulera föredraganden Luis Yañez-Barnuevo García till betänkandet om avtalet med Andinska gemenskapen. Eftersom det grundas på de tre pelarna ger det en ram som inte bara begränsas till ekonomiska aspekter. Alla institutioner hade i själva verket avsikten att ta med frågor som t.ex. arbetslöshet, säkerhet, migration, social utveckling, miljö, hållbar utveckling och därmed politisk stabilitet i det kommande associeringsavtalet.
Vi är intresserade av att bevara skyddet för mänskliga, medborgerliga, politiska, ekonomiska och sociala rättigheter och t.o.m., i linje med EU:s politik, den biologiska mångfalden och skyddet för ekosystemen. Det finns ett behov av att bekämpa barnarbete och att investera i utbildning, forskning, vetenskap och teknik. De stora skillnaderna i Andinska gemenskapen kräver ett engagemang för att minska fattigdomen. Vi vill också betona behovet av att bekämpa gisslet narkotikaterrorism och göra allt vi kan för att utrota den organiserade brottsligheten, korruptionen, straffriheten, terrorismen, penningtvätten och vapensmugglingen. Genom detta avtal måste vi därför främja sysselsättningen och, framför allt, odlingen av andra grödor än narkotika.
Vi hoppas också att associeringsavtalet sätter fart på handels- och marknadsavregleringen genom frihandelsområdet, såväl som på de kontrollerade tulltaxorna och på förenklingen och harmoniseringen av tullförfarandena. Vi måste dessutom garantera rättssäkerhet för investerarna genom att inte bara utan vidare acceptera de påtvingade förstatligandena som har ägt rum under den senaste tiden.
Józef Pinior
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill först och främst tacka Willy Meyer Pleite för att han har utarbetat ett betänkande som innehåller Europaparlamentets rekommendationer till rådet om riktlinjer för förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och länderna i Centralamerika, och Luis Yañez-Barnuevo García för hans betänkande om riktlinjer för förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och Andinska gemenskapen.
I Europaparlamentets rekommendationer betonas att associeringsavtalen, samtidigt som de syftar till en gradvis avreglering av handeln och till politisk dialog och samarbete, också har som mål att stödja en fortsatt social utveckling, social sammanhållning, stärkande av demokratin, rättssäkerheten och respekten för mänskliga, politiska, medborgerliga, ekonomiska och sociala rättigheter och sist men inte minst de kulturella och miljömässiga dimensionerna i samband med dessa rättigheter.
Länderna i Andinska gemenskapen och i Centralamerika har under de senaste 20 åren genomgått en fredlig övergång från auktoritära regimer till demokrati. Under 1980-talet spelade EU en viktig roll i denna process. Genom sina rekommendationer bevarar Europaparlamentet denna tradition.
Nuförtiden kan handelsavreglering inte vara ett mål i sig. Jag betonar: det kan inte vara ett mål i sig, utan bara ett steg i riktning mot ett genomförande av demokrati och rättssäkerhet samt social och hållbar utveckling i Latinamerika. Associeringsavtalen med länderna i Centralamerika och i Andinska gemenskapen måste innefatta politik, handel och utveckling.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! I Centralamerika har termen ”Europeiska unionen” gradvis börjat att överföras till ordboken för ovanliga uttryck. Det europeiska politiska inflytandet i regionen håller på att minska även om samma europeiska länder var mycket viktiga för demokratiseringen av regionen under 1980-talet.
Under elva år föll handelsomsättningen mellan Europeiska unionen och Centralamerika med 11 procent till den nuvarande nivån på 13 procent, trots ensidiga förmånliga villkor från vår sida. Associeringsavtalet bör förändra denna situation i någon mån.
Det andra associeringsavtalet med Andinska gemenskapen sammanfaller med en spännande politisk period i regionen. Den antiamerikanska vänsterns seger i Venezuela och Bolivia och den ändrade maktbalansen i regionen är en utmaning för Europeiska unionen. Detta är i själva verket en fördel för den ekonomiska och politiska integrationen för hela Latinamerika i högre grad än Mercosur.
Jag vill tacka föredragandena Willy Meyer Pleite och Luis Yañez-Barnuevo García och beklagar bara att vi diskuterar dessa viktiga frågor strax före midnatt.
Willy Meyer Pleite
- (ES) Herr talman! Denna gång vill jag använda min talartid till att redovisa min grupps inställning, dvs. gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, till Luis Yañez-Barnuevo Garcías betänkande.
Han kommer att förstå att vi kommer att rösta på samma sätt som vi röstade om det betänkande som jag hade nöjet att lägga fram för parlamentet. Vi kommer att lägga ned våra röster. Vi gör detta av samma anledningar och i vetskapen om att Luis Yañez-Barnuevo García verkligen har ansträngt sig för att lägga fram ett mycket välavvägt betänkande med betoning på de grundläggande aspekter som Latinamerika just nu efterlyser, dvs. politisk dialog och samarbete. Med hänsyn till samarbetsaspekten kan vi spela en mycket betydelsefull roll jämfört med den roll som Förenta staterna spelar i Latinamerika, men tyvärr har andra ledamöter, framför allt i utskottet för internationell handel, ändrat detta förhållningssätt avsevärt.
Vi kommer att lägga ned våra röster. Sanningen är den att våra instinkter ibland uppmanar oss att gå lite längre. Men vi lägger ned våra röster därför att vi anser att vi också måste lyssna på Latinamerikas åsikter och, i detta fall, även på dess sociala organisationer. Vi kommer att se till att vårt agerande i detta fall bidrar till den grundläggande diskussionen om associeringsavtalet med Centralamerika och vi kommer att vara mycket kritiska om det rör sig om ett associeringsavtal som inte innebär ett frihandelsområde.
Bogusław Sonik
- (PL) Herr talman! Trots EU:s obestridliga insatser för att stärka fredsprocessen och skapa demokratiska strukturer i Centralamerika har dess roll i området minskat betydligt under det senaste decenniet.
Som vi redan har hört kan samma trend observeras inom handeln, som minskade med 24 procent till knappt 13 procent 2001. Denna situation visar tydligt hur viktigt det är att ett nytt associeringsavtal sluts mellan EU och länderna i Centralamerika.
Ett sådant avtal, förutom dess obestridliga ekonomiska fördelar, kommer också att omfatta vissa skyldigheter för EU, huvudsakligen när det gäller stödet för demokratiserings- och decentraliseringsprocessen, och förbättra den administrativa effektiviteten i samband med kampen mot våld, korruption och överträdelser av de mänskliga rättigheterna. Dessa skyldigheter är skälet till varför det framtida associeringsavtalet bör vara något mer än bara ett handelsavtal. Det måste också omfatta politiskt och socialt samarbete. Kampen mot fattigdomen och sociala orättvisor kan bli ett mycket användbart verktyg när det gäller att stärka demokratin, skapa förtroende för offentliga institutioner och även för den politiska eliten, som borde vara dem som värnar om dessa värderingar.
Ytterligare en mycket viktig del i ett framtida associeringsavtal är upprättandet av obligatoriska miljöskyddsnormer. Systemet med incitament som provats tidigare kanske kan visa sig vara användbart i detta sammanhang.
Alla de delar som jag har nämnt bör ingå i ett framtida associeringsavtal och på samma gång utgöra pelare i samarbetet mellan EU och länderna i Latinamerika. Det är bara genom att spela en aktiv och engagerad roll i denna region som vi kan bidra till en faktisk ekonomisk utveckling, social och politisk stabilitet och till upprättandet av demokratiska värderingar.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag kl. 12.00.
