Razmere v Iranu (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko in podpredsednice Komisije, baronice Ashton o razmerah v Iranu.
Catherine Ashton
visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko in podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, spoštovani poslanci, to je dobra priložnost za to, da spregovorimo o razmerah v Iranu.
Evropska unija si želi normalnih odnosov z Iranom, del tega pa so tudi naša prizadevanja v zvezi z jedrskim vprašanjem. V skladu s tem bom kot visoka predstavnica nadaljevala delo svojega predhodnika, Javiera Solane, pri mednarodnih pogovorih z Iranom.
Iran je pomembna država, z dolgoletno zgodovino in bogato kulturo ter izredno talentiranim prebivalstvom. Filmi in knjige, ki prihajajo iz Irana, so občudovanja vredni, raven izobrazbe žensk je visoka, obstaja možnost javne razprave, mladina pa je energična in aktivna. Iranska družba v številnih pogledih nosi pečat in lastnost svobodne družbe. Nevarnost za družbo se je pokazala v nemirih, ki so lani sledili volitvam, za katere številni v Iranu trdijo, da so bile nepoštene. O tem seveda presojajo Iranci. Naša skrb je, da je treba spoštovati mednarodne norme in standarde glede državljanskih in političnih pravic.
V zvezi s tem sem zelo zaskrbljena zaradi poročil o nasilnem zatiranju demonstracij in samovoljnih pridržanjih v Teheranu in drugih iranskih mestih med nedavnim praznovanjem praznika Ašura konec decembra. Uporaba sile proti protestnikom, ki želijo uveljavljati svojo svobodo izražanja in pravice do zbiranja, je nesprejemljiva. To so univerzalne človekove pravice, ki jih je treba spoštovati, in izpustiti je treba tiste, ki so v priporu zaradi uveljavljanja teh pravic na miren način.
Z veliko zaskrbljenostjo tudi ugotavljam, da so številne aretacije usmerjene v zagovornike človekovih pravic in novinarje, mnogim, ki so v priporu, pa je onemogočen dostop do pravnega zastopnika in stik z družinami. Iran mora izpolniti mednarodne obveznosti in s priprtimi osebami ravnati v skladu z mednarodnimi standardi s področja človekovih pravic.
Drugo nedavno vprašanje zadeva pripor novih 12 članov bahajske verske skupnosti. Tem ljudem je treba zagotoviti pravično, javno in pošteno sojenje v skladu z mednarodnimi standardi.
Evropska unija ni izpustila nobene priložnosti za to, da je od iranske vlade zahtevala spoštovanje mednarodnih obveznosti, za katere so se svobodno in prostovoljno zavezali. Objavljamo javne izjave in uporabljamo druga diplomatska sredstva. Delujemo prek Združenih narodov: Generalna skupščina je prejšnji mesec sprejela resolucijo o obsodbi razmer. Uporabili bomo tudi skorajšnjo preučitev razmer v Iranu na Svetu ZN za človekove pravice v Ženevi na začetku februarja.
V zvezi z jedrskim vprašanjem obžalujemo, ker je Teheran odklonil nadaljnje sodelovanje po zadnjem sestanku 1. oktobra v Ženevi, na katerem sta bila prisotna Javier Solana in Jalili, glavni pogajalec. Vsi smo sestanek pozitivno ocenili. Toda Iran je zdaj zavrnil osnutek sporazuma, ki ga je predlagala IAEA, zavrača pa tudi nadaljevanje pogovorov o jedrskem vprašanju.
Evropska unija in njeni pogajalski partnerji se zavzemajo za diplomatsko rešitev iranskega jedrskega vprašanja in zato moramo še naprej izvajati dvotirni pristop. Na strani Teherana je potrebna resna zavzetost za razumne pogovore.
Naš cilj še naprej ostaja pridobitev zaupanja o tem, da je jedrski program izključno v miroljubne namene. Nezaupanje se je še povečalo z odkritjem, da Iran gradi še en obrat za obogatitev, ne da bi o tem pravočasno obvestil IAEA. Poleg tega Iran še naprej ne sodeluje v celoti z IAEA in ne spoštuje svojih mednarodnih obveznosti.
Bistvenega pomena je, da sta EU in mednarodna skupnost pri pogajanjih enotni, kakor tudi pri podpiranju teh prizadevanj z ustreznimi ukrepi. Najširša možna enotnost je bistvena za doseganje našega cilja.
Če se bo Iran odločil za bolj konstruktiven pristop glede jedrskega vprašanja in stabilnosti v regiji na splošno, lahko ima pomembno vlogo na Srednjem vzhodu in v regiji zalivskih držav, kar bi odražalo njegovo zakonito mesto in ponosno zgodovino.
Na koncu naj povem, da imajo izzivi, ki jih predstavlja Iran, v mojem portfelju veliko težo. To je država z ogromnim potencialom - mi pa vedno znova izkazujemo pripravljenost za konstruktiven dialog z Iranom. To bom trdila še naprej. Iskreno upam, da se bom med svojim mandatom vrnila v ta parlament z bolj pozitivno sliko o odnosih z Iranom.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
v imenu skupine PPE. - (ES) Baronica Ashton, upravičeno ste zaskrbljeni, saj je stanje v Afganistanu izredno resno, zlasti z vidika človekovih pravic. Pri tem imam zlasti v mislih civilne pravice in politične svoboščine, kjer opažamo zares neverjetne pomanjkljivosti: samovoljno izvajanje nasilja, množična zapiranja vodij opozicije, umori, eksekucije, preprečevanje opravljanja dela nevladnim organizacijam in nezmožnost izvajanja svobode tiska. Delegaciji Evropskega parlamenta je bil celo prepovedan vstop.
Gospod predsednik, glede na sedanje razmere se sprašujem, ali je v tem času smiselno obiskati državo.
Vaše pripombe o jedrskem vprašanju, baronica Ashton, so bile zelo jasne in tudi zelo neposredne: Iran kljub opozorilom mednarodne skupnosti še naprej proizvaja obogateni uran. Zavrnil je ponujeno roko predsednika Obame in najnovejši načrt šesterice držav, ki vključujejo Rusijo in Francijo.
Baronica Ashton, moje vprašanje je zelo enostavno: ali menite, da nam je glede te države še ostalo kaj potrpežljivosti? Ali menite, da bi sedaj morali sprejeti ostrejše ukrepe ali pa je po vašem mnenju zelo mehak pristop najboljši način za pogajanje z iranskim režimom?
Rad bi vam povedal, da iskreno pozdravljam vašo izjavo v korist obrambe človekovih pravic v tej državi. Kršitve so izredno resne in prepričan sem, gospod predsednik, da mora Parlament brez dlake na jeziku obsoditi stanje na področju človekovih pravic v državi. Upam, da bo to lahko storil s sprejemom resolucije o tej temi. Še naprej mora zavzemati trdna, zelo trdna stališča v neutrudljivi obrambi svobode.
Roberto Gualtieri
v imenu skupine S&D. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, glede na razvoj dogodkov v Iranu ni mogoče drugega, kot izraziti resno zaskrbljenost. Ta zaskrbljenost zadeva vse številnejše kršitve političnih in državljanskih pravic, kar močno obsojamo, in neizpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz članstva Irana v Sporazumu o neširjenju jedrskega orožja, glede katerega je celo država sama navedla, da ne želi vzbujati nobenega dvoma.
Ne postavljamo pod vprašaj pravice Irana do razvijanja jedrske energije v miroljubne namene in ne želimo podcenjevati pomembne vloge, ki jo lahko ima Iran na regionalni ravni, njegovih zakonitih varnostnih zahtev ali nujnosti oblikovanja verodostojnega sistema regionalne varnosti, ki vključuje vse jedrske sile na območju. Vendar pa prav zaradi tega ne razumemo razlogov za neizpolnitev zahteve Mednarodne agencije za atomsko energijo, da bi obogatitev urana potekala v tujini, in to odločitev obžalujemo.
Spričo tega položaja mora Varnostni svet opredeliti odziv mednarodne skupnosti in možnost novih sankcij, ki bi morale biti usmerjene v neširjenje in predstavljati instrument podpore izvajanju težkega, a neizogibnega dialoga, ne pa namenjene in uporabljene za strmoglavljenje režima.
Glede na tak potek dogajanj bi morala Evropska unija odigrati svojo vlogo, tako da bi v ustreznem trenutku in v ustrezni obliki podala svoje mnenje o možnih tehničnih ukrepih, ki bi dopolnili sankcije ZN, hkrati pa potrdila svojo pripravljenost na razgovor in dialog, ki ga celo v težkih časih ne bi smeli opustiti.
V celoti podpiramo aktivnosti Evropske unije in visoke predstavnice v skladu s pristopom, ki je bil jasno predstavljen v govoru visoke predstavnice.
Marietje Schaake
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, lani poleti sem bila izvoljena v Evropski parlament zaradi izražanja kritike na račun svoje lastne vlade. Če bi to storila mlada ženska v Iranu, bi jo od takrat verjetno ubili, zaprli, mučili in posilili.
Zahvaljujoč novim medijem smo vsi videli prizore, v katerih iranski režim z brutalnimi metodami preganja državljane, ki mirno demonstrirajo za demokracijo in svobodo. Nedavne aretacije, ko je obveščevalni urad revolucionarne garde priprl poročevalce o človekovih pravicah, kažejo vse očitnejši namen iranskega režima, da zapre državo. Ta poročila so v veliki meri zasluga mednarodnih novinarjev.
Včeraj je bil dan Martina Luthra Kinga. Spominjamo se moža, ki je prav tako mirno korakal po ulicah in rekel: "pride čas, ko tišina pomeni izdajo". Visoka predstavnica, ta čas je prišel že zdavnaj.
Predsednik Barack Obama je prekinil svoje božične počitnice, da se je izrekel proti še bolj brutalnim napadom na državljane po prazniku Ašura. V okviru dvotirnega pristopa do Irana, kjer gre za usklajevanje jedrskega vprašanja in človekovih pravic, Združene države vse bolj poudarjajo človekove pravice. Evropa mora zavzeti močnejši vodilni položaj na tem področju, ne le kadar je politično varno, da to stori.
Nesreča na Haitiju je strašna tragedija in vesela sem, da ukrepate. Toda nesreča, ki je prizadela Iran in jo je povzročil človek, z evropske strani doslej ni bila deležna vodstvenih in koordinacijskih prizadevanj. Prejšnji mesec naj bi delegacija tega parlamenta obiskala Iran, vendar režim ni želel, da bi na svoje oči videli njegove slabosti in delitve. Skrajni čas je, da Evropa zavzame enotno stališče glede Irana, in svet čaka.
Ali je sedanji iranski režim, ki je izgubil svojo legitimnost in je notranje razdeljen, verodostojen akter pri pogajanjih? Kakšne ukrepe predlagate glede jedrskega vprašanja, ki bodo usmerjeni v vlado, ne da bi škodili prebivalcem? Ali ste pripravljeni sklicati nujno srečanje v Evropi v zvezi z Iranom?
Kako boste uporabili instrument EU za človekove pravice, da bi te ostale prednostna naloga Evrope? Mislim, da moramo podpirati državljane, civilno družbo in novinarje. Program varovanih mest, ki ga je predlagalo češko predsedstvo, bi lahko bil koristno orodje za podporo Irancem, ki živijo v Evropi in so v nevarnosti.
Med zaslišanjem komisarke Kroes sem jo vprašala, ali je pripravljena sodelovati z vami, da bi svobodni govor na internetu postal sestavni del evropske zunanje politike. Enako vprašanje zastavljam vam.
Barbara Lochbihler
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, baronica Ashton, Evropski parlament z veliko pozornostjo spremlja dogodke v Iranu, povezane z notranjo in zunanjo politiko. Iranska delegacija je bila vključena v dialog s predstavniki vlade in civilne družbe in je izvajala priprave na obisk delegacije v Iranu na začetku meseca, vendar je bil na žalost nenadoma odpovedan.
Zaradi nezadovoljstva spričo nepoštenih volitev in stalnega naraščanja državne represije in nasilja so se predstavniki iranske civilne družbe obrnili na Evropski parlament. S svojim pogumnim dejanjem iščejo našo podporo za ohranjanje demokratičnih svoboščin in nas pozivajo, naj naše lastne temeljne vrednote jemljemo resno. Protestov je veliko in še vedno potekajo. Pozvali so iransko vlado, naj da politične odgovore na ta nerešena vprašanja, namesto tega pa smo videli porast najhujših kršitev človekovih pravic, kot so mučenje in napadi na pripornike, slišimo pa tudi o smrti demonstrantov in o nepoštenih sojenjih.
Mnogi Iranci od nas pričakujejo, da ne bomo spremljali samo zunanje politike in jedrskega programa, ampak da bomo spremljali in sprejemali ukrepe glede političnih razmer znotraj Irana. Pozdravljamo države, kot sta Španija in Irska, ki sta pripravljeni izdajati vizume na nebirokratski način preganjanim borcem za človekove pravice in jim s tem pomagati, da se rešijo pred akutno nevarnostjo. Druge države članice bi morale slediti temu primeru, prosimo pa tudi Komisijo, da zagotovi hitro pomoč političnim preganjancem.
Naši ukrepi od zunaj so omejeni. Bistvene spremembe so potrebne znotraj države same. Vendar pa moramo zagotavljati, da komunikacijski kanali z zunanjim svetom ostanejo odprti. V zvezi s tem moramo biti skrajno kritični do tujih družb, kot sta Siemens in Nokia, katerih tehnologija cenzuro omogoča in jo celo izboljšuje.
Glede na to, da pri pogajanjih o jedrskem vprašanju ni bil dosežen sporazum, je vedno več govora o uvedbi sankcij. Ni pa jasno, kakšne sankcije bi na politično vodstvo imele želeni učinek. Če bi sankcije povzročile poslabšanje življenjskega standarda za številne ljudi, kot so bile sankcije v zvezi z bencinom, svojega cilja ne bi izpolnile, režimu pa bi dale priložnost, da sovražni zunanji svet, kot ga imenuje, okrivi za poslabšanje gospodarskih razmer.
Zato je zelo pomembno, da se pripravijo ciljno usmerjene in pametne sankcije, tudi proti posameznikom. Svet lahko na primer sestavi črno listo posameznikov, odgovornih za represivne ukrepe v zadnjih mesecih. Pri politiki EU do Irana je bistveno to, da oblikujemo in izvajamo dvotirno politiko. Kljub zavračanjem moramo težiti k političnemu dialogu. Osamitev Irana ne bi koristila ne njegovim prebivalcem ne sosednjim državam v regiji.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, brezobzirni interes predsednika Ahmadinežada, da razvija jedrsko orožje, po mojem mnenju dandanes predstavlja najresnejšo grožnjo za svetovni mir.
Diplomacija EU bo na koncu uspela le z enotnim in usklajenim pristopom. Ponovne sankcije morajo biti sedaj ciljno usmerjene in izredno škodljive za režim v Teheranu. Zavedati pa se moramo, da iransko ljudstvo in iranski režim nista eno in isto.
Odkar je Ahmadinežad lani ukradel predsedniške volitve, smo videli, kako so šli številni disidenti in pogumni mladi protestniki na ulice. Ti ljudje potrebujejo našo podporo, saj se istovetijo z našimi vrednotami svobode, demokracije in pravne države. Razočaranje v Iranu je tolikšno, da je vodja opozicije, Mir Hossain Musavi, za katerega bi težko rekli, da je bil v preteklosti demokrat, izjavil, da je pripravljen žrtvovati življenje za dobrobit svoje države v prihodnosti. Medtem pa se nezaslišane kršitve človekovih pravic nadaljujejo z nezmanjšano močjo, usmerjene zlasti v redne usmrtitve mladoletnikov in homoseksualcev.
Poslanci Evropskega parlamenta si želimo demokratičnega in svobodnega Irana, ki ne bo več izvažal terorizma prek organizacij Hamas in Hezbolah, in da bo v mednarodni skupnosti zasedel mesto, ki mu pripada. Evropska unija mora podvojiti svoja prizadevanja za pospešitev tega procesa na vse možne načine.
Bastiaan Belder
Gospod predsednik, v medijih sem prejšnji teden lahko prebral naslednji nenavaden predlog: Izrael, pravijo, bo slej kot prej napadel Iran, svojega smrtnega sovražnika. Medtem ko je ta razprava potekala v Evropi, so mediji v Iranu prav tako intenzivno razpravljali o vojaški opciji proti spornemu jedrskemu projektu Teherana. Konservativni časopis je domnevno jedrsko grožnjo označil za sionistične laži in pretiravanja. Hkrati ni nobenega dvoma, da jedrski program Islamske republike pomeni resno grožnjo za varnost - najbolj seveda za Izrael, pa tudi za širšo regijo. Zato še vedno upam, da mednarodna skupnost ne bo več tega le ugotavljala, ampak v zvezi s tem dejansko sprejela ukrepe. Po mojem mnenju je treba glede tega dati na mizo vse opcije. Učinkovit sistem sankcij, h kateremu je še včeraj pozivala nemška kanclerka, gospa Merkel, bo vsekakor pomenil, da židovski državi ne bo nujno treba sprejeti enostranskih ukrepov.
S tem prehajam na bistveno vprašanje za Svet, za vas, visoka predstavnica. Ali dejansko obstaja evropska osnova za dosledno zaostritev sankcij proti iranskemu režimu? Tesne poslovne vezi med številnimi uglednimi državami članicami EU - ni mi treba navajati imen, saj zagotovo veste, katere so - in Islamsko republiko vselej pomenijo glavno oviro za resno reševanje jedrskega vprašanja. V zadnjih tednih je časopis The Wall Street Journal o tem objavil več ostrih člankov, ki so praktično pomenili obtožnice proti Evropi.Skratka, baronica Ashton, ali obstaja osnova za okrepitev učinkovitih sankcij proti Islamski republiki Iran? Pričakujem vaš odgovor.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, zlasti najnovejši dogodki so jasno pokazali, da so z evropskega vidika pri obravnavanju državljanskih svoboščin v Iranu velike pomanjkljivosti. Smrtna kazen, izrečena proti nedavno obsojenim protestnikom, je znak za to, kako drugače v tej državi obravnavajo temeljne pravice in spoštovanje teh pravic. Poudariti pa je treba tudi to, da zunanja politika EU ne sme biti enostranska, saj pogosto ob takih stvareh zamižimo na eno oko, če gre za ekonomsko in geostrateško pomembne partnerje - kot sta Kitajska ali morda Saudova Arabija - kljub temu, da so tudi v teh državah velika odstopanja od evropskega pojmovanja demokracije in pravne države.
Kot član delegacije v Iran si zlasti prizadevam za to, da bi prestavljeni obisk v Iran čim prej izvedli za izboljšanje dvostranskega komuniciranja z EU in da bi s tem, prek dialoga, prispevali k zmanjšanju dramatične situacije v Iranu.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Gospod predsednik, baronica Ashton, notranje razmere v Iranu se iz dneva v dan in iz tedna v teden dramatično poslabšujejo. Pred našimi očmi se brutalno kršijo človekove pravice, priča pa smo nasilju, s katerim se nam ni bilo treba ukvarjati že desetletja. Val državne represije brez primere poskuša utišati tiste, ki se borijo za demokratične reforme v Iranu. V borbi proti državljanom vlada uporablja tudi posebej izurjene oborožene mlade pripadnike milice Basij.
Evropski parlament mora obsoditi vladino pretirano uporabo sile in naraščajoče kršitve človekovih pravic. Nesprejemljiva je tudi uporaba smrtne kazni proti opoziciji, tudi zaradi "moharebeh" ali sovražnosti do boga. Zato potrebuje Evropska unija nov pristop do razmer v Iranu. Visoka predstavnica Evropske unije, Catherine Ashton, mora poslati močno in jasno sporočilo državljanom Irana, ki bo potrdilo našo zavezanost braniti človekove pravice.
Vprašanje jedrskega orožja je izredno pomembno. Ne smemo pa prenehati braniti temeljnih vrednot zgolj zato, da bi pri pogajanjih pridobili taktično prednost.Pri razgovorih z Iranom ne smemo marginalizirati pravne države, svobode govora ali pravice do obveščenosti. Teh vrednot ni mogoče obravnavati, kot da bi bile manj pomembne.
Prihajam s Poljske, kjer se je pred več kot 20 leti, leta 1989, tiranija umaknila pred demokracijo. To se je zgodilo zahvaljujoč nenasilnim dejanjem opozicijskega gibanja Solidarnost in mirnemu dialogu med vlado in prebivalci. Za prebivalce Irana sedaj ne vidim boljše poti naprej.
Ana Gomes
(PT) Iransko vprašanje je eno od najpomembnejših v sodobni mednarodni politiki. Storiti je treba vse, da se iranskemu režimu, ki je tako škodljiv za mir in varnost na Srednjem vzhodu, prepreči dostop do jedrskega orožja.
Toda vloga Evropske unije v njenih odnosih z Iranom ni le ukvarjanje z jedrskim vprašanjem. Od ponarejenih volitev junija smo priča ljudskemu gibanju proti represivnemu, mračnjaškemu in protidemokratičnemu iranskemu režimu.
Evropa mora biti dosledna pri spodbujanju človekovih pravic kot univerzalne vrednote, za katero mnogi tvegajo življenja na ulicah Teherana. Ljudje imajo seveda suvereno pravico odločanja o lastni usodi, vendar je pomembno, da Evropska unija sprejme ukrepe za spodbujanje tistih, ki se borijo za svobodo in demokracijo v Iranu. Nič ni bolj učinkovitega, kot so svobodni in alternativni kanali informacij za boj proti cenzuri, ki je ščit vseh zatiralskih režimov.
Zato pričakujemo, da bo televizijski program v perzijščini, ki ga je kanalu Euronews dodelila Evropska komisija, zelo kmalu začel delovati.
Pričakujemo tudi, da bo baronica Ashton, kot nova visoka predstavnica, podpirala kreativne pobude, ki bodo prispevale k večji politični preglednosti v Iranu in upoštevala priporočila tistih, ki se borijo za svoboden Iran, vključno z Iranci v izgnanstvu.
Skrb za politično prihodnost Irana mora poleg tega biti vodilo pri vseh novih sankcijah, o katerih bi se odločali v zvezi z jedrskim vprašanjem. Kot je tu v Parlamentu povedal iranski intelektualec Akbar Ganji, je izrednega pomena, da se izognemo gospodarskim sankcijam, ki slabijo ljudi, zlasti iranski srednji razred, ki tvori glavnino opozicije.
Za varnost na Srednjem vzhodu, v Evropi in na svetu lahko največ stori le iranska demokracija, ki jo ustvarjajo Iranci. To mora postati eden od ciljev Evropske unije.
Frédérique Ries
(FR) Gospod predsednik, Iran zagotovo prestaja najresnejšo krizo v svoji zgodovini od leta 1979 zaradi tega režima, ki ne dopušča nobenih sprememb in ki je od volilne farse 12. junija 2009 povečal število umorov nasprotnikov, napadov in zapornih kazni za mirne demonstrante in novinarje.
Na začetku razprave je gospa Ashton omenila poročila nevladnih organizacij, ki so zastrašujoča, ne da bi sploh spregovorila o pravni parodiji v zvezi s Francozinjo Clotilde Reiss in bahajsko manjšino - sedmim izmed katerih od prejšnjega ponedeljka sodijo v Teheranu. Obstaja nevarnost, da jim bodo dosodili dosmrtni zapor ali še kaj hujšega zgolj zato, ker se njihova vera razlikuje od vere tistih, ki so na oblasti.
Poročilo je trpko in pravi, da predsedniške volitve niso spremenile ničesar in da se je namesto tega: še bolj radikaliziral iranski režim, če je to sploh bilo mogoče; radikalizacija se kaže tudi do zunanjega sveta, s popolnim preobratom iranskih oblasti glede osnutka jedrskega sporazuma, dogovorjenega oktobra 2009 na Dunaju.
Kdaj bomo razmislili o tem, da bi omenili - pravim omenili tukaj - inteligentne in usmerjene sankcije, kot so tiste, ki jih je omenila gospa Lochbihler; sankcije, torej, proti režimu, ki je odkrito proti zahoden in proti semitski? Vem, da je možnost majhna, gospa Ashton, toda ali ne mislite, da moramo tu storiti več in bolje, da moramo pomagati mladim ljudem v Iranu, ki svoje ogorčenje izražajo na internetu, da moramo obsoditi ponavljajoče se pozive k uničenju Države Izrael, zlasti pa podpreti to civilno družbo in opozicijo, to demokratično gibanje, ki kljubuje temu predsedniku, tatu glasov in njegovi milici?
Preprečiti moramo eskalacijo, tega se zavedam, toda preprečiti je treba tudi izmikanje in ne ponoviti napake, ki smo jo storili v Afganistanu, kjer Evropa ni mogla zaščiti poveljnika Masuda. Naša dolžnost je podpirati voditelje iranske opozicije, da jih ne bo doletela enaka usoda.
Fiorello Provera
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, razmere v Iranu se še naprej slabšajo.
V zadnjem času je bilo ubitih vsaj 8 ljudi, aretiranih je vedno več žensk - novinark, sindikalistk in intelektualk - aretirali so 30 mater, ki so zahtevale novice o svojih izginulih otrocih, grob mlade mučenice za svobodo, Nede Agha-Soltan pa je bil večkrat oskrunjen s kroglami iz strelnega orožja. Jasno je, da namerava režim povečati represijo in vzpostaviti strahovlado.
Poleg teh domačih razmer Iran zavrača tudi mednarodno sodelovanje in ne dovoli Mednarodni agenciji za atomsko energijo dostopa do iranskih objektov za bogatitev urana. To jasno kaže na pravi namen iranskega jedrskega programa; če bi bil izključno miroljuben, ga ne bi bilo treba skrivati.
Evropa bi zato morala ostro izraziti svojo zaskrbljenost, ker bi lahko vojaška jedrska sila ogrozila varnost celine in imela velike politične posledice za vse države v regiji.
Martin Ehrenhauser
(DE) Gospod predsednik, čeprav se za konflikt v Iranu pogosto zdi, da gre za boj za oblast med starimi in novimi silami, je še vedno mogoče jasno opaziti dobro vidne razpoke v tem zelo zaprtem družbenem sistemu. Razmere v Iranu gotovo dokazujejo pomembnost demokracije, torej sposobnost vsakega posameznega državljana, da izrazi svojo politično voljo.
Tisti, ki v Iranu nosijo politično odgovornost zdaj odgovarjajo na to legitimno voljo družbe z represijo države, ki vključuje celo smrtno kazen. Napade na državljane je treba takoj ustaviti, saj državna represija zagotovo ne bo zaustavila te volje družbe. Ravno nasprotno, in iranska dolga zgodovina to kaže.
Glede načrtovanega potovanja delegacije Evropskega parlamenta v Teheran, ki ga je iranska vlada odpovedala tik pred zdajci, bi rad rekel samo to, da je bilo v tem času to potovanje res pomembno zato, da bi imeli pogovore in dialog z vsemi, vključno z lokalnimi državljani in civilno družbo.
Philippe Juvin
(FR) Gospod predsednik, Iranci so izjavili, da so pripravljeni na postopno zamenjavo nizko obogatenega urana za gorivo. Tovrstno proizvodnjo je šesterica zavrnila, čeprav se ta predlog ni tako zelo razlikoval od predloga, ki ga je ta ista skupina pripravila nedolgo nazaj.
Iranskih pogajalskih sposobnosti sploh ne podcenjujem, še zlasti glede opredelitve postopne narave zamenjave, ki so jo predlagali, ampak glede na to, kako pomembna je ta zadeva, gospa Ashton, ali se vam ne zdi, da bi ta zavrnitev šesterice mogoče lahko bila predmet natančnega skupnega stališča Evropske unije? Zakaj nismo izkoristili te priložnosti?
Rad bi, da nam predstavite svoje misli o tej temi. Priznavam, da me je evropska diskretnost v tej razpravi zelo zmedla. Imamo legitimnost, Evropa ima legitimnost. Uporabimo jo, da bi pomagali doseči dogovor.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Moj prvi govor v parlamentu lanskega junija je bil o Iranu po zadnjem valu eksekucij. Takrat sem pozvala Evropsko unijo, naj uporabi vse instrumente, ki jih ima na voljo, da bi zaščitila človekove pravice.
Zdaj ugotavljamo, da se še vedno nadaljuje nasilje nad bahajsko versko manjšino in nad istospolno usmerjenimi - še zlasti pozivam, naj izpustijo zaprte istospolno usmerjene, ki so v nekaterih primerih obsojeni na smrt - nad opozicijo - saj je zaprtih več kot 2 500 članov opozicije - nad svobodo tiska - ta ponedeljek smo videli, kako so ukinili časopis Farhang-e-Ashti, ker je objavil izjavo opozicijskega voditelja g. Musavija, in nad kurdsko manjšino.
Iran ostaja velik izziv na evropskem dnevnem redu, in to ne le zaradi jedrske grožnje: mednarodna skupnost je proti temu že začela ukrepati. Izziv leži v tem, ker Iran lahko močno vpliva praktično na vsa področja, kjer potekajo prizadevanja za mirno in diplomatsko rešitev na Bližnjem vzhodu, pa tudi v Iraku in Afganistanu.
Z represivnimi dejanji Iran uničuje vse možnosti za normalizacijo zunanjih odnosov, da bi ga lahko sprejela skupnost narodov in bi igral konstruktivno vlogo.
To so razmere, ki si jih socialisti želimo, a doseči jih je mogoče le, če bo Iran izpolnil svoje mednarodne obveznosti, in sicer najprej Mednarodni pakt o državljanskih in političnih pravicah. V skladu z določbami tega pakta mora Iran priznati politične stranke, sindikate, nevladne organizacije, pravico do združevanja, svobodo izražanja itd.
Podpora in solidarnost Evropske unije, h kateri pozivam v imenu tistih, ki zahtevajo več pravic, in za tiste, ki jih režim zatira, ne smemo zamešati za katero koli vrsto zahodnega vmešavanja. Predstavlja željo, da bi Iran izpolnil minimalne zahteve, ki so potrebne za to, da bi se lahko pogajal s preostalim svetom.
Marco Scurria
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v publikacijah Evropske unije in na EU spletnih straneh pogosto rečemo, da so človekove pravice v središču procesa evropske integracije in ključni element njenih zunanjih odnosov.
Države, ki so z Evropsko unijo sklenile politične ali trgovinske sporazume, morajo te pravice spoštovati. Baronica Ashton, vprašati se moramo, ali te zahteve še obstajajo v našem odnosu z Iranom in ali je res smiselno pošiljati delegacijo v Teheran, ne da bi se z iransko vlado dogovorili za program, ki ga obe strani podpirata in ki bi omogočil, da bi slišali tudi argumente in glasove opozicije.
V zvezi s tem, kar lahko storimo, pa moramo biti zelo pazljivi tudi, ko govorimo o sankcijah, saj zgodovina kaže, da so gospodarske in trgovinske sankcije pogosto režime okrepile in ne oslabile in da so pravzaprav oslabile tudi ljudi, še zlasti najrevnejše med njimi. Ko smo kot delegacija poslušali določene ljudi in slišali pričevanja o pravicah žensk in manjšin v Iranu, so nam povedali, da bi bilo mogoče boljše naložiti simbolične sankcije, kot so na primer kulturne sankcije.
V zadnjih dneh so mnogi predstavniki in intelektualci po celi Evropi pisali in pozivali UNESCO naj ne organizira svetovnega dneva filozofije v Teheranu. Mislim, da bi to zavezo lahko prevzel tudi ta Parlament, saj je bila Neda Agha-Soltan študentka z diplomo filozofije, in da bi ta simbol lahko združil Evropski parlament v pozivu UNESCU, naj to stori.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v zadnjih tednih smo videli kako je iranska vlada oziroma iranski režim hudo kršil človekove pravice in temeljne demokratične svoboščine.
Tako za ta parlament in za Evropo to ni več le vprašanje odnosov z državo, ki razmišlja o jedrski politiki izven sprejetih pravil in določenih kontrolnih elementov, ki jih za te zadeve praviloma določa mednarodna skupnost. Nekaj novega je, oziroma nekaj starega postaja vse akutnejše, povezano pa je s še bolj zaskrbljujočim vprašanjem: človekovimi pravicami.
Prepričan sem, da bi Iran lahko igral veliko pomembnejšo vlogo v regiji, v kateri se nahaja. Vendar pa bi moral po mojem mnenju ta novi val kršitev za nas in za visoko predstavnico predstavljati prednostno nalogo. Vladno nasilje ni utišalo glasov demokratičnega nasprotovanja. Zdaj bi morala mednarodna skupnost igrati aktivno vlogo in zagotoviti pomoč tistim, ki nasprotujejo režimu in verjamejo, da morajo biti njihove osnovne pravice spoštovane.
Tam bi torej morali biti stalno prisotni. Delegacija Evropskega parlamenta lahko gre v Iran s točno določenimi cilji in pokaže svojo solidarnost z iranskimi demokrati, gotovo pa ne sme, niti nehote, podpreti nasilja iranske vlade. Mislim, da bi o tem morali še razpravljati in doseči svoj cilj.
Monica Luisa Macovei
Odločila sem se, da bom večino časa, ki ga imam, posvetila imenom ljudi, za katere poročajo, da so v Iranu zaprti, nekateri izmed njih so obsojeni na smrt, ker so kritizirali politični režim ali branili državljanske pravice.
Ali Mehrnia, Parviz Varmazyari, Majid Rezaii, Alireza Nabavi, Ali Massoumi and Shirin Alavi Holi so po poročanju zaprti in obsojeni na smrt zaradi "Mohareb" ali sovražnosti do boga.
Nadlegujejo triintrideset iranskih žalujočih mater, katerih otroci so bili v nasilju po volitvah ubiti, zaprti ali pa so izginili.
Zaprli so tudi druge aktivistke ali njihove družine: Atefeh Nabavi, Shabnam Madadzadeh, Mahsa Naderi, Fatemeh Ziaee Azad in Nazila Dashti.
Zaprtih je osem aktivistov iz Odbora poročevalcev o človekovih pravicah: Saeed Kalanaki, Saeed Jalalifar, Shiva Nazar-Ahari, Kouhyar Goudarzi, Saeed Haeri, Parisa Kakayi in Mehrdad Rahimi. Štirje drugi pa se skrivajo po prejemu poziva Ministrstva za obveščanje: Hesam Misaghi, Saeed Habibi, Navid Khanjani in Sepeher Atefi.
Drugi iz Združenja liberalnih študentov in diplomantov pa so zaprti: Mehrdad Bozorg, Ehsan Dolatshah in Sina Shokohi.
Skupno jim je, da so vsi poročali ali izrazili zaskrbljenost zaradi razmer v Iranu.
Kaj bosta Komisija ali Svet storila za izpustitev političnih zapornikov? Kakšna sredstva Komisija zagotavlja nevladnim organizacijam, ki se zavzemajo za človekove pravice v Iranu?
George Sabin Cutaş
(RO) Osebno verjamem, da obstajajo velike možnosti za tesno gospodarsko, kulturno in politično sodelovanje med Iranom in Evropsko unijo. Vendar pa te možnosti ostajajo neizkoriščene. Odnosi med Iranom in Evropsko unijo se srečujejo s številnimi težavami, kadar se omenjajo občutljive teme, kot je na primer iranski jedrski program ali človekove pravice.
Mislim, da bi iranska stran morala odgovoriti na željo po dialogu, ki jo je izrazila Evropska unija. Njegovo zavračanje dialoga lahko le omeji zamisli in poznavanje tem, ki so v skupnem interesu. Spomniti vas moram, da je Evropska unija največji trgovinski partner Irana in glede na cilj Irana, da bi postal član Svetovne trgovinske organizacije, bi tesnejše gospodarsko sodelovanje z Evropsko unijo pomagalo Iranu doseči standarde organizacije.
Vendar, dokler Iranci niso odprti za sodelovanje, konstruktivni dialog med Iranom in Evropsko unijo ni mogoč.
Salvatore Tatarella
(IT) Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje. Vi, baronica ste dramatično orisali razmere v tej veliki državi s slavno zgodovino, bogato kulturo in veliko civilizacijo.
V njej zatirajo nasprotovanje in opozicijo, državljanske pravice so zelo omejene, svoboščine kršene, imajo zaskrbljujoč jedrski program, obstaja pa tudi grožnja povezana z Izraelom in mirom.
Žal nisem razumel katere pobude namerava Evropa izvesti, da bi končala tako stanje in da bi branila mir, svobodo in državljanske pravice. Upam, da boste v zaključkih razprave navedli nekatera dejstva in pobude, zavzeli določena stališča in mogoče tudi odgovorili na predlog gospoda Scurrie.
Gospod predsednik, glede Parlamenta pa bi rad povedal, da sem del delegacije, ki si je prizadevala dobiti dovoljenje iranske vlade za pot v Iran, in ko smo morali potovanje iz protesta odpovedati, tega nismo mogli storiti, Iran pa nam je prepovedal obisk in nas tako osramotil.
Zavzemam se za dialog z Iranom, vendar pa morata italijanski parlament in delegacija jasno predstaviti naša stališča glede obrambe svobode in pravic, ki so ogrožene.
Sari Essayah
(FI) Gospod predsednik, komisar, sedanja iranska administracija nesramno krši človekove pravice in tepta temeljne pravice svojih državljanov. Zadnji dokaz je osem ljudi, ubitih v zvezi z dogodki ob prazniku Ašura, in dejstvo, da pet članov opozicije čaka na usmrtitev.
Sedanji iranski režim je največja grožnja svetovnemu miru. Nerazumljivo je, da bi morala mednarodna skupnost opazovati od daleč, medtem ko je iranska vlada mirno dovolila razvoj vojaškega jedrskega programa in ni upoštevala stališč Mednarodne agencije za atomsko energijo. Sedanjemu vodstvu države je dovoljeno javno groziti z uničenjem druge države članice Združenih narodov, Izraela. Podpira tudi teroristično skupino Hezbolah, ki je aktivna v Libanonu in Siriji.
Na nek način ti dogodki spominjajo na trenutke izpred 60 let. Ni nam treba razmišljati kaj bi lahko storili drugače, da bi preprečili sovraštvo. Če pa se danes odločimo za učinkovito ukrepanje, lahko preprečimo, da bi se isto še enkrat ponovilo.
Čimprej moramo sprejeti gospodarske ukrepe proti iranski administraciji. Glede na to, kakšne so razmere, bi bilo boljše, če bi delegaciji EU v Iran preprečili odhod, saj bi mule le izrabile potovanje v propagandne namene. Zapomnimo si: težava v tem primeru ni toliko to, da je tako veliko slabega - bolj gre za to, da se dobro ne oglasi.
Bogusław Sonik
(PL) Gospod predsednik, konec lanskega leta so v Iranu potekali največji opozicijski protesti od demonstracij, ki so sledile predsedniškim volitvam junija, ko je bil sedanji predsednik razglašen za zmagovalca. V bojih z varnostnimi silami je umrlo osem ljudi, na stotine pa je bilo ranjenih in zaprtih. Študente, ki podpirajo opozicijo, so napadli na univerzitetnem kampusu, na kar je 88 univerzitetnih profesorjev reagiralo s pozivom ajatoli Ali Hameneju, naj se proti demonstrantom ne uporablja več sile.
Razmere v Iranu so znak za vse večji preplah, kar velja tudi za mednarodno raven. O sankcijah proti vladi v Teheranu razmišljajo Nemci. Njihova kanclerka, gospa Merkel, je dejala, da Iran ni odgovoril na predloge zahoda po sodelovanju glede končanja jedrskega programa. Izraelski predsednik vlade je tudi pozval k uvedbi strogih mednarodnih sankcij proti Iranu. Po njegovem mnenju lahko režim, ki terorizira lastne ljudi, kmalu postane grožnja za ves svet.
Spoštujemo suverenost Irana, a moramo jasno poudariti odgovornost državnih oblasti, naj spoštujejo človekove, politične in državljanske pravice, poudariti pa moramo tudi dejstvo, da pri uveljavljanju svoje pravice do razvijanja lastnega jedrskega programa Iran ne sme hkrati predstavljati grožnje za mednarodno varnost. Potrpežljivost, ki jo je mednarodna skupnost pokazala pri razvijanju dialoga s Teheranom, se zdaj bliža koncu. Svet ne sme biti talec agresivne in provokativne politike sedanjega iranskega političnega vodstva. Špansko predsedstvo in vodja diplomacije, gospa Ashton, bi morala o tej temi začeti pogovore z Rusijo, da bi vključili Moskvo v skupno politiko pritiska na Iran.
Arnaud Danjean
(FR) Gospod predsednik, gospa Ashton, dogodki na dan praznika Ašura in krvavo zatrte nedavne demonstracije v Iranu kažejo, da je bila popolna napaka uvajanje zelo umetnega razlikovanja med notranjim utrjevanjem režima in neprožno zunanjo politiko, zlasti glede iranskega jedrskega vprašanja.
Zato se zdi možnost uvedbe dodatnih sankcij neizogibna, če ne celo zaželena. Rad bi slišal vaše mnenje o časovnem razporedu in naravi možnih sankcij, natančno zato, da bi lahko jasno povezali notranje dogodke v Iranu z jedrskim vprašanjem.
Potito Salatto
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne želim nadaljevati z naštevanjem razlogov za naše nesoglasje z iransko vlado.
Ker se na to še ni opozorilo, bom le poudaril eno najresnejših kršitev državljanskih pravic, ki se nanaša na mlade. Iranska vlada, ki je podpisala Konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah, še vedno izvaja smrtne kazni za mladoletnike.
Po tej razpravi bi želel, da, prvič, baronica Ashton prevzame nalogo, da se za Evropo kot celoto in Evropski parlament kot celoto določi skupni pristop do dogodkov v Iranu, in, drugič, da medparlamentarna delegacija za odnose z Iranom upošteva, da mora spremeniti svoje stališče.
Skupaj s prijateljema, gospodom Scurrio in gospodom Tatarello, sem ugovarjal delegaciji: v uradni izjavi je navedla, da je v vsakem primeru želela obiskati Iran, čeprav je brezpogojno zahtevala, da se ji nudi možnost srečanja in pogovora z opozicijo. Od zdaj naprej bi želel, da začne delegacija trobiti v nov rog in ohranja odnose pomoči, podpore in razprave z izgnanimi predstavniki opozicije, nenazadnje z gospo Myriam Rajavi, ki je značilna za te razmere. To naj bi počela Evropska unija, ne pa vsiljevala sankcije.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, gospe Ashton moram povedati, da se bojim, da so naši upi, da nam bo iranski režim uspelo prepričati glede njegovih pomislekov, zaman.
Pravzaprav imamo opravka z včerajšnjo diktaturo, kar pa je potrebno danes, je osredotočenost na priložnost za spremembe. Režim poka po šivih in Iranski narod že od junija lani pogumno oznanja, da ne zaupa in ne podpira te lažnive in agresivne diktature. Zakaj naj bi to še naprej počeli?
Resno moramo podpreti civilno družbo in demokratično opozicijo, vključno z Nacionalnim svetom iranskega odpora, ki je edina organizacija, ki je nastopila z zelo jasnim demokratičnim programom za Iran brez jedrskega orožja.
Alexander Alvaro
(DE) Gospod predsednik, nemški časopis, Süddeutsche Zeitung, je danes poročal, da je včeraj, v ponedeljek, urad javnega tožilstva v Teheranu zahteval smrtno kazen za pet predstavnikov opozicije. Po podatkih organizacije Amnesty International so ti predstavniki opozicije 17-letni Ali Mehrnia, 54-letni Parviz Varmazyari ter Majid Rezaii, Alireza Mabavi in Ali Massoumi. Če režim, kot je ta v Teheranu, ki ni le anahronističen, ampak svoje prebivalce zatira s smrtno kaznijo, kamenjanjem in drugimi metodami, mi, Evropska unija, pa ne sprejmemo ustreznih ukrepov, smo zato krivi predvsem pred tistimi, ki bi tam zgradili razumno družbo, pred otroci, ki odraščajo v pogojih, ki so vse prej kot takšni, ki bi si jih - glede tega se strinjava s kolegom poslancem, ki žal ni več prisoten - želeli za družbo v prihodnje. Od visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko bi rad slišal trdne in jasne besede in rad bi videl, da bi ne le pozivali k sankcijam proti Iranu, ampak bi te sankcije tudi izvajali.
Ulrike Lunacek
Gospod predsednik, mislim, da nam je vsem jasno, da je iranski režim diktatorski in zločinski. Vprašanje pa je: kako naj ga obravnavamo?
Zelo jasno bi rad povedal, da podpiram delegacijo tega Parlamenta, ki bi šla v Iran. Delegacija bi ves dan preživela s člani opozicije in disidenti. To bi jih okrepilo. To so si želeli. Zato mi je resnično žal, da do obiska te delegacije ni prišlo
Za vas, baronica Ashton, imam zelo konkretno vprašanje. Več poslancev je govorilo o sankcijah. Iz izkušenj, ki jih imam kot poslanec v nacionalnem parlamentu in sem jih pridobil v pogovorih z ljudmi, bi bil res naklonjen premišljenim sankcijam, ki bi na primer ciljale na določene člane revolucionarne garde in bi jih dali na negativni seznam glede obiskov, ali na določene druge osebe.
Močno nasprotujem uvajanju sankcij za vso državo, saj bi to verjetno okrepilo vlado, ker bi se revščina še povečala - ne bi na primer imeli dostopa do bencina - in to bi še pripomoglo h krepitvi režima namesto k njegovi slabitvi.
Struan Stevenson
Gospod predsednik, strinjam se s Tunnom Kelamom in gospodom Alvaro. Čas dialoga in sodelovanja z Iranom je že davno minil.
Ljudje skoraj vsak dan umirajo na ulicah, ko nasprotujejo temu fašističnemu režimu. Ravno včeraj je, kot ste slišali, samozvano sodišče v Teheranu pozivalo k smrtni kazni za pet protestnikov, ki so jih 27. decembra prijeli med nemiri ob prazniku Ašura.
Dovolj je dovolj. Nič več besedičenja, nič več popuščanja. Potrebujemo nepopustljive sankcije. To je edini način, kako bomo navadnim ljudem v Iranu pokazali, da jih v njihovih protestih podpiramo.
Niki Tzavela
(EL) Baronica Ashton, z veseljem sem opazovala vašo trezno držo, navdano s spoštovanjem do države z zgodovino in ponosa Irana. Iran je poseben primer in vesela sem, da uporabljate diplomatski pristop, znan kot "inteligentna oblast", in sicer sankcije na eni strani in dialog na drugi. Pozivam vas, da z dialogom nadaljujete.
Državam, ki takšne države obsodijo, sta kultura in miselnost dežel Irana, Iraka in Afganistana običajno zelo oddaljeni. Predlagala bi, da skupino, ki ste jo ustanovili, razširite z državami, ki imajo tradicionalno dobre odnose z Iranom, kot je to moja država, Grčija, da bi lahko nadaljevali z odprtim dialogom z Iranom, še zlasti s sedanjo socialistično vlado. Regija ne bo kos še eni vojni. S tem izražam ne le zaskrbljenost Izraela, ampak tudi Emiratov, glede iranskega jedrskega programa. Nadaljujmo z dialogom in mislim, da nas bo to nekam pripeljalo.
Krisztina Morvai
(HU) Tri kratka vprašanja. Prvič, nedavno je bil v brutalnem terorističnem napadu umorjen vodilni iranski jedrski znanstvenik. Kakšno je stališče Evropske unije glede tega primera? Zanimivo je, da danes ni bil omenjen. To dejstvo močno obžalujem. Drugič, le zakaj je iranski jedrski potencial večji problem, večja nevarnost za mir kot, denimo, izraelski? Zakaj se EU ne ukvarja tudi s tem? Tretjič, leta 2006 je tedanja socialistično-liberalna vlada Madžarske ukazala, naj streljajo v množice miroljubnih demonstrantov. 14 ljudi je med drugim utrpelo poškodbe oči. Številni od njih so oslepeli. Kljub ponavljanju naših zahtev je EU tedaj zavrnila in še vedno zavrača, da bi obravnavala ta dogodek. Kakšna je razlika? Prav tako se ne ukvarjajo s stotinami političnih zapornikov, ki čas preživljajo v zaporih na Madžarskem. Še danes je na Madžarskem v zaporih na ducate političnih zapornikov. Hvala lepa in veselim se odgovora.
Mariya Nedelcheva
(FR) Gospod predsednik, gospa Ashton, smrt in izginotje trupla Seyeda Ali Mousavija, nečaka vodje iranske opozicije, je eden od številnih tragičnih primerov, ki kažejo sedanjo slabost Islamske republike Iran.
Legitimnost iranskega režima je po zelo sumljivih volitvah lani junija, milo rečeno, dvomljiva. Tako je naša naloga, kolikor je le mogoče, podpreti iransko civilno družbo v njenem odporniškem gibanju. Gospa Ashton, lahko ste prepričani v polno podporo, ki jo bo naš Parlament nudil, da se zavrne takšno obnašanje.
Želela bi poudariti, da nas iranski režim z nadaljevanjem zanikanja vloge opozicije ne bo uspel prepričati glede svoje volje, da dela v dobro iranskega naroda. Pravica opozicije do obstoja in njena pravica do svobodne konkurence med strankami, kar bi v iranski družbi omogočalo zastopanost pluralnosti mnenj, so pozitivni znaki, na katere že dolgo čakamo. Kakorkoli že, tega v Iranu še dolgo ne bomo videli.
Zagotovo so trenutno številni prepričani, da je le iranski režim tisti, ki naj prisluhne pozivom demonstrantov in željam mednarodne skupnosti, da bo prišlo do demokratičnega prehoda. Evropa mora biti glavna priča temu, čemur pravimo pravna država.
Piotr Borys
(PL) Gospod predsednik, gospa Ashton, Iran je ključna država, ki vpliva na utrditev miru po svetu in delu Bližnjega vzhoda. Seveda je nesporno, da moramo braniti človekove pravice in odločno izražati zaskrbljenost glede kršitev pravic opozicije, ki potekajo že več mesecev. Vendar pa bi želel reči, da bi morala Evropska unija predvsem dejavno izvajala protijedrski program, kajti Iran bi z jedrskim orožjem močno ogrožal celotni Bližnji vzhod.
Poleg tega vemo, da je pobuda za ščuvanje k revoluciji v Jemnu in podporo Hamasu v Gazi in Al Kaidi v Afganistanu verjetno prišla tudi od dela iranske politike. V zvezi s tem je bolj kot karkoli drugega potrebno določeno ravnovesje in mislim, da naj bi Savdska Arabija pri tem prav tako odigrala pomembno vlogo. Mislim, da bi morala biti gospa Ashton v tej zadevi vključena v zelo dejaven dialog in sodelovanje.
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, s tem v zvezi bi kot vedno želel poudariti, da mi, tukaj v Evropi, dejansko priznavamo le posamično odgovornost in načeloma zavračamo pridušen sum. Prepričan sem, da je baronica Ashton kot Britanka naklonjena zamisli o tem, da bi v sedanjih razmerah z blokado ciljali na tiste, ki so krivi, ne pa na celoten narod, ki se je v tem znašel bolj ali manj nedolžen. Prizadevati bi si morali za pogovore. Moje vprašanje je naslednje. Ali veste za morebitne kontakte za dialog v Iranu, s katerimi bi lahko navezali stik, da bi v ustrezni politični obliki prišlo do resnih in objektivnih razprav?
Andrew Henry William Brons
Prav nič ne zagovarjam režima ajatole v Iranu ali njegovih protidemokratičnih stališč. Opozoril pa bi rad na dve stvari: Ena je ta, da zatiranje nenasilne svobode govora obstaja celo v Evropi in celo med državami članicami EU. Poleg tega Združene države in njihovi zavezniki dejavnosti v Iranu in dogodke v Iranu precej brezobzirno izkoriščajo za podžiganje vojnega gibanja proti Iranu, in mislim, da bi bil tak odziv povsem nesorazmeren.
Catherine Ashton
visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko/podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, mislim, da je to izjemno pomembna in ustrezna razprava, saj smo predvsem ponovili zavezo, ki jo imamo v Evropski uniji glede pomena vrednot človekovih pravic.
In v dialogu z Iranom ne zahtevamo nič več kot to, da spoštujejo mednarodne sporazume, ki so jih voljno in prostovoljno podpisali, in to je temeljni del načina, s katerim bomo pristopili k tem vprašanjem, in poslanci so tako z imenovanjem posameznikov kot opisom dogodkov v Iranu poudarili vprašanja, ki so za nas najbolj zaskrbljujoča.
Tudi poslanci so na koncu opozorili na to, kar ste rekli tudi vi, gospod Gualtieri, da mora biti na koncu dialog neizogiben. Zelo pomembno je, da še naprej ponujamo pristop, ki se glasi "smiseln dialog". To počnem ob spoznanju, da je moj predhodnik, Javier Solana, šest let namenil dialogu, šest let ponujal nadaljevanje razprave, zatorej sem za dialog, pa ne kot izgovor za neukrepanje v imenu Irana, ampak bolj kot sredstvo za zagotavljanje krepitve tega odnosa in doseganje tistega, za kar smo prepričani, da je pomembno.
In del tega so pogovori o članstvu v Svetovni trgovinski organizaciji, ki se že dolgo niso nikamor premaknili in bi lahko bili način, s katerim bi prišli do takšne razprave in podpore, ki bi režimu omogočila, da se premakne naprej.
Številni poslanci so govorili o pomenu sankcij, jaz pa pri tem še zlasti mislim na inteligentne in razumne sankcije: ko začenjamo razmišljati o tem, kako naprej, in če in ko preučujemo možnost sankcij, je za vse nas ključnega pomena, da to storimo ob zavedanju, da morajo te biti namenjene in usmerjene predvsem v doseganje tega, kar želimo, in da si nihče v tem Parlamentu ne želi, da bi navadni ljudje v Iranu zaradi tega trpeli posledice.
Zato je ta razprava tako pomembna, prav tako pa od nas zahteva, da vložimo energijo in čas. Visoki uradniki E3+3 smo se v soboto sestali v New Yorku in o tem vprašanju smo se uspeli pogovarjati v dialogu, seveda vključno z Rusijo.
Kot sem rekla, ni nobenega dvoma, da čeprav si želimo nadaljevati smiseln odnos z Iranom preko dialoga, pa če Iran to konec koncev zavrne, se nato v okviru dvokolesne politike, ki jo imamo, pojavi vprašanje sankcij, in kot posledica omenjenega srečanja se je res že začelo preučevanje ustreznih nadaljnjih ukrepov.
Tudi to bo točka v razpravi Sveta za zunanje zadeve v ponedeljek in deloma sem tudi zato, ker se pripravljam za te razprave, s takšnim zanimanjem prisluhnila stališčem spoštovanih poslancev.
V zvezi z delegacijo, ki naj bi šla v državo, ste vi, gospa Lochbihler, predsednica te delegacije. Zelo pomembno je, da uradno še ni bila odpovedana. Menim, da je pomembno pretehtati, ali naj si prizadevamo v tej smeri. Upam, da bo do srečanja kmalu prišlo, spet v duhu prizadevanj, da bi dialog ostal odprt.
Kot rezultat še zlasti ukrepov Parlamenta bo Euronews leta 2010 začel s svojimi programi v perzijščini. Tudi to je pomembno glede komunikacije in preučevanja, kako komunikacijo in tehnologijo učinkovito uporabiti.
Težko je razmišljati o omejevanju dostopa, če bi s tem obenem omejevali dostop do informacij, da katerih ljudje želijo priti, in to, menim, je nekaj, na kar moramo biti pozorni.
Glede preučevanja delovanja v prihodnje so spoštovani poslanci in poslanke jasno povedali, kaj želijo, da preučimo. Kot sem rekla, E3+3 že preučuje te možnosti. Imamo Svet za zunanje zadeve. Navedla sem že, da si ob preučevanju te dvojne poti želimo razumnih, inteligentnih sankcij. Jasno sem povedala in še naprej ponavljam, da sem odprta in pripravljena na dialog - in v svojih uvodnih pripombah sem opisala možnosti te velike države -, vendar to počnemo ob nedvomnem zavedanju, da dialoga ne moremo več uporabljati kot način preprečevanja delovanja.
V zaključku bi rada povedala, da me je osupnil izraz, ki ga je predsednik Obama uporabil v svojem govoru ob prejemu Nobelove nagrade, ko je dejal, da ko preučujemo pomen nadaljevanja sodelovanja, "sodelovanju z zatiralskimi režimi manjka zadovoljujoča čistost ogorčenja. Vendar [...] se noben zatiralski režim ne more podati na novo pot, če nima možnosti izbire odprtih vrat".
Vrata za ta smiseln dialog so odprta, da se stvari premaknejo naprej, vendar naj povem, da sem povsem predana dvema tiroma, ki so ju zasnovali moji predhodniki in si za to po potrebi prizadevam.
Predsednik
Dragi kolegi, te razprave potekajo od 15.00 do 20.00, kar je pet ur. Predlagam, da si vzamemo pet minut odmora, da bodo visoka predstavnica in vsi ostali, ki so bili v sejni dvorani in bodo v sejni dvorani tudi še naprej, zajeli sapo, in nadaljujemo ob 17.35: čez pet minut.
Geoffrey Van Orden
Gospod predsednik, pred odmorom bi rad le podal informacijo. Baronica Ashton, govorili ste o iranski delegaciji. Delegacija naj bi bila v Iranu od 8. do 10. januarja, vendar je bil obisk te delegacije odpovedan. Pravzaprav so ga odpovedale iranske oblasti.
Številni smo že pred tem pritiskali, da bi se obisk delegacije v luči preizkušanja izstrelkov dolgega dosega, streljanja protestnikov in vseh drugih nemirih v Božičnem času odpovedal, vendar nas predsednica delegacije pri tem pravzaprav sploh ni upoštevala. Gre torej za informacijo, da je obisk delegacije odpovedan in bi v Parlamentu morali ukrepati že prej, da bi ga odpovedali.
Predsednik
Nisem vedel, da je šlo za postopek podajanje "informacij". Gospod Van Orden. Dovolil sem vam, da nadaljujete, toda bodimo pošteni do vseh ostalih, saj to ni točka dnevnega reda.
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo na naslednjem delnem zasedanju februarja v Strasbourgu.
(Seja je bila prekinjena ob 17.30 in se je nadaljevala ob 17.35)
