Priprave na Evropski svet (29. in 30. oktober 2009) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava Sveta in Komisije o pripravah na Evropski svet.
Cecilia Malmström
Gospod predsednik, naslednji teden imamo zasedanje Evropskega sveta. Imamo obsežen dnevni red s številnimi vprašanji, ki vplivajo na dobrobit nas vseh. Razpravljali bomo o vprašanjih boja s podnebnimi spremembami, iskanju poti, po katerih bi EU popeljali iz finančne in gospodarske krize, spodbujanju energetske varnosti in spopadanju s problemom nezakonite migracije.
Evropska unija bo najbolje pripravljena na reševanje vseh teh vprašanj, če bo razjasnjeno vprašanje Pogodbe. Pomembno je, da začne Lizbonska pogodba veljati čim prej, da bomo med drugim lahko nadaljevali z imenovanjem nove Komisije. Zato bo Evropski svet obravnaval tudi ta vprašanja.
Začela bom z vprašanji, za katere vem, da zanje v Evropskem parlamentu vlada veliko zanimanje. Na koncu tedna bodo voditelji držav ali vlad poskušali razjasniti, kako je z ratifikacijo Lizbonske pogodbe in kako se bo postopek nadaljeval. Prepričljivo glasovanje za na Irskem in podpis poljskega predsednika sta oživila prizadevanja, toda, kot vsi veste, Pogodba ne more začeti veljati, dokler je ne ratificirajo vse države članice - to je storilo 26 od 27 držav, čakamo pa še na Češko. Češki spodnji dom in senat sta Pogodbo odobrila, a nato je 17 senatorjev pri češkemu ustavnemu sodišču vložilo pobudo za preiskavo, ali je Lizbonska pogodba skladna s češko ustavo.
Seveda moramo spoštovati demokratični proces na Češkem. 27. oktobra oziroma naslednji teden bo češko ustavno sodišče o tem imelo javno obravnavo. Menimo, da bo sodišče sprejelo svojo odločitev kmalu po tem, vendar še vedno nimamo datuma. Kot veste, je tudi predsednik Klaus navedel nekatere pogoje za podpis Pogodbe. Čakamo in poskušamo izvedeti, natančno kakšne bodo te zahteve in pogoji. Razprava v Evropskem svetu bo torej v veliki meri odvisna od tega, kaj se bo zgodilo na Češkem. Izjava češkega ustavnega sodišča in nadaljnji postopek bo ključnega pomena za določitev, kdaj lahko Lizbonska pogodba začne veljati.
V Evropskem svetu bomo razpravljali tudi o dosedanjih pripravah za zagotovitev, da bo začetek veljave Pogodbe potekal čim bolj gladko. V zvezi s tem bo predsedstvo predstavilo poročilo o stanju glede vseh teh vprašanj. V tem poročilu bomo predstavili poglede držav članic na vprašanja na primer v zvezi Evropsko službo za zunanjepolitično delovanje - vprašanje, o katerem bomo tu razpravljali danes popoldan - področjem delovanja te službe, njenim pravnim položajem, kadrovanjem in financiranjem. Prebrala sem poročilo gospoda Broka, ki ga je v ponedeljek sprejel Odbor za ustavne zadeve. Kot že rečeno, bomo o tem podrobneje razpravljali popoldan.
Že zdaj lahko rečem, da bo v zvezi z zasedanjem naslednji teden to poročilo usmerjalo visokega predstavnika v njegovih razmišljanjih, da bo lahko, ko bo Pogodba začela veljati, zelo hitro podal formalni predlog o tem, kako bo delovala Evropska služba za zunanjepolitično delovanje. Svet bi moral biti sposoben ta predlog zelo hitro sprejeti; upajmo, da enkrat v naslednjih nekaj mesecih. Z Evropskim parlamentom smo razpravljali o številnih od teh vprašanj in upamo, da se bo to v naslednjih tednih nadaljevalo.
Najpomembnejše vprašanje na zasedanju Evropskega sveta bodo podnebne spremembe. Naš cilj je, da svet sprejme ustrezne odločitve, tudi glede financiranja, tako da bo lahko EU še naprej igrala potrebno vodilno vlogo in s tem prispevala k uspešnemu izidu v Københavnu.
Na včerajšnjem zasedanju Ecofina je potekala dolga in zavzeta razprava o vprašanju financiranja. Predsedstvo si je na vso moč prizadevalo za dosega dogovora, vendar je nazadnje sklenilo, da mora o tem odločiti Evropski svet. V nekaterih državah članicah so potrebne nadaljnje razprave, da bomo lahko napredovali v tem pogledu. Izredno pomembno je, da se dogovorimo, tako da proces ne bo zastal. V tej fazi mednarodnih pogajanj se dobro zavedamo težav, s katerimi se soočamo. Zato bi nas lahko EU, ob dogovoru o vprašanju financiranja, popeljala veliko dlje v pogajanjih.
Zasedanje Evropskega sveta prihaja ravno ob pravem času, malo pred krogom pogajanj Medvladnega odbora ZN za podnebne spremembe v Barceloni in sestankom finančnih ministrov G20 v St Andrewsu. V Københavnu bomo prišli do dogovora samo, če bodo ukrepale vse strani. Okoljski ministri EU ravnokar zasedajo in razpravljajo o sklepih glede podnebnih sprememb. Cilj je, da bi lahko predstavili celovito sliko stališča EU o vprašanjih, o katerih tečejo pogajanja.
Pomemben del sklepov Sveta za okolje bo pojasnjevanje strategije EU za dolgoročno zmanjšanje emisij in prizadevanje za sklenitev dogovora, ki bi lahko olajšal našo odločitev glede dviga ciljnega zmanjšanja emisij z 20 % na 30 % v primerjavi z ravnmi leta 1990. Sklepi Evropskega sveta se bodo nanašali tudi na vprašanje odločitve glede predloga EU v pogajanjih o zmanjšanju emisij v mednarodnem letalskem in pomorskem prometu, razvoj strategije EU glede ukrepov v državah v razvoju v zvezi z merjenjem in preverjanjem investicij ter poročanjem o njih in v zvezi z vlogo sektorskih mehanizmov in nadaljnji razvoj strategije EU za boj proti krčenju in propadanju gozdov za pospešitev pogajanj.
Evropski svet bo ocenil tudi napredek pri oblikovanju novega okvira za nadzor finančnih trgov s strani EU. Kot veste, so voditelji držav ali vlad junija dosegli zelo ambiciozen dogovor s ciljem vzpostaviti posebno telo, ki bo odgovorno za makronadzor finančnega sistema EU, in tri evropske nadzorne organe za bančni in zavarovalniški trg ter trg vrednostnih papirjev. Konec septembra je Komisija predložila svoj paket zakonodajnih predlogov. To je ena od najpomembnejših prednostnih nalog predsedstva in zastavili smo ambiciozen časovni razpored. Naš cilj je doseči dogovor glede celotnega paketa do konca leta.
Zato sem zelo zadovoljna, da je Svetu Ecofin včeraj uspelo narediti pomemben korak naprej in doseči širok politični dogovor o vzpostavitvi novega makronadzornega telesa, ne da bi prejudicirali razprave v nacionalnih parlamentih. Finančni ministri so tudi prosili švedsko predsedstvo, naj nadaljuje dialog z Evropskim parlamentom. Imamo zelo dobre izkušnje s tem dialogom in menimo, da dobro poteka.
Zdaj je pomembno izkoristiti priložnost, da se čim prej premaknemo naprej. Pokazati moramo, da si prizadevamo na vse načine, da bi preprečili morebitne krize v prihodnosti, in da nosimo svoj del odgovornosti s tem, ko skušamo zagotoviti, da bodo potrošniki in investitorji ponovno pridobili zaupanje v finančni sistem.
Rada bi tudi povedala nekaj besed o zaposlovanju v Evropi - vprašanju, za katerega vem, da bo Evropski svet o njem razpravljal. V zadnjem času opažamo previdna znamenja oživitve gospodarstva. Toda pričakuje se, da se bodo razmere na trgu dela še poslabšale in da bomo še potrebovali ukrepe spodbude in podpore.
Eno od vprašanj, ki bi ga moral Evropski svet poudariti, je to, kako se bomo lahko spopadli s posledicami krize, hkrati pa izpolnjevali naš dolgoročni cilj povečanja ponudbe delovne sile. Za vzdržne javne finance je potrebna visoka stopnja zaposlenosti. Visoka stopnja zaposlenosti je potrebna tudi za gospodarsko rast, za blaginjo ljudi in a socialno bolj kohezivno Evropo.
V zvezi s tem bi vas rada spomnila tudi na to, kar smo dejali glede izhodnih strategij. Finančni ministri so potrdili, da je oživitev resnična, toda krhka. Zato je pomembno, da nadaljujemo z ekspanzivno finančno politiko. Pogovori na zasedanje Svet so pripeljali do dogovora o oblikovanju strategij na podlagi načel, o katerih so finančni ministri razpravljali na svojem neformalnem srečanju v Göteborgu.
Rada bi povedala tudi nekaj o energetski varnosti. V skladu s sklepi iz junija 2009 bo Evropski svet naslednji teden ocenil, kaj je bilo doseženega glede energetske infrastrukture (medsebojne povezave) in kriznih mehanizmov. Pripravili smo poročilo o napredku od januarja. Evropski svet se bo seznanil s poročilom.
Evropski svet bo sprejel tudi strategijo EU za regijo Baltskega morja. Na septembrskem plenarnem zasedanju Parlamenta sme imeli o tem zelo plodno razpravo. Voditelji držav ali vlad bodo odobrili sklepe predsedstva, ki naj bi jih v ponedeljek sprejel Svet za splošne zadeve in zunanje odnose. Ta strategija predstavlja celovit okvir za spopad z izzivi, s katerimi se soočamo, in prispevanje h gospodarski, socialni in ozemeljski koheziji v EU. Prepričana sem, da je lahko ta strategija navdih za druge makroregije v EU in da lahko s tem okrepi evropsko povezovanje. Strategija EU za Podonavje že nastaja in bo pripravljena za predstavitev v času madžarskega predsedovanja leta 2011.
Švedsko predsedstvo lahko zdaj z velikim zadovoljstvom predstavi rezultate te pobude, ki je seveda nastala tu v Evropskem parlamentu. Upamo, da bo lahko Evropski svet vse pomembne akterje pripravil do tega, da bodo začeli strategijo izvajati zelo hitro. To je absolutno potrebno, če se želimo spopasti z resnimi okoljskimi problemi in doseči cilje strategije.
Evropski svet bo ocenil tudi napredek pri izvajanju sklepov v zvezi z migracijskimi razmerami v Sredozemlju. Svet bo pozdravil ukrepe, ki so bili sprejeti kratkoročno - na primer sprožitev pilotnega projekta na Malti -, in napredek pri vzpostavljanju Evropskega urada za podporo azilu. Ugotovljeno bo tudi, da sta EU in Turčija obnovili pogovore o migraciji.
Pričakujemo, da bo Evropski svet pozval k nadaljnjim prizadevanjem za reševanje sedanjih razmer v Sredozemlju in da bo nadaljeval z iskanjem dolgoročnih rešitev na podlagi solidarnosti med državami članicami. Pričakujemo tudi, da bo Svet poudaril potrebo po povečanih prizadevanjih za upoštevanje globalnega pristopa EU k vprašanju migracij. Svet bo pozvan, da okrepi Frontex in da uvede enotna pravila za operacije Frontexa na morju.
Nazadnje bo tekla tudi razprava o zunanjih odnosih. Junija je Svet za splošne zadeve in zunanje odnose prosil institucije, naj ponovno preučijo, kako se lahko EU nadalje angažira v Afganistanu in Pakistanu. O prvem osnutku so razpravljali na septembrskem neformalnem srečanju (gymnich), države članice pa zdaj v delovnih skupinah razpravljajo o podrobnem predlogu. Na srečanju zunanjih ministrov naslednji teden bo EU sprejela načrt za krepitev naše prisotnosti v Afganistanu in Pakistanu. Načrt se bo osredotočil na krepitev državne usposobljenosti in institucij v obeh državah. Izredno je pomembno, da je ta načrt mogoče takoj izvajati.
Če naj bomo sposobni preobrniti razvoj dogodkov v Afganistanu in Pakistanu, so potrebni obsežni mednarodni ukrepi. Vojaške rešitev same ne morejo nikoli pripeljati k trajni rešitvi. Brez varnosti in nadzora bo gospodarski napredek izgubljen. Vlagati moramo tudi v vzpostavitev demokratičnih institucij in krepitev civilne družbe. EU ima izredno pomembno vlogo v zvezi s tem v obeh državah. Obstajajo skupni problemi in regionalni vidiki, pristop pa se med dvema državama seveda razlikuje. O tem bomo razpravljali na zasedanju Evropskega sveta naslednji teden in seveda sem na voljo za kakršne koli pripombe in vprašanja poslancev v Parlamentu.
(Aplavz)
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, na splošno se strinjam s tem, kar je Cecilia Malmström povedala v imenu Evropskega sveta. Naj poudarim dve glavni vprašanji: Lizbonska pogodba in institucionalne zadeve na eni strani ter boj proti podnebnim spremembam in obeti za Kobenhavn na drugi strani.
Najprej menim, da bi ta bi moral biti ta Evropski svet sposoben sprejeti končne odločitve, da lahko Lizbonska pogodba začne veljati. Že veliko let vemo, da ratifikacija nove pogodbe ni lahka stvar. Prišlo je do številnih zastojev in nekaterih razočaranj, toda vsakokrat so prevladali najpomembnejši razlogi za Pogodbo - prepričljivi argumenti v korist demokratične in učinkovite Evrope. Prepričan sem, da bo tako tudi pri preskakovanju te zadnje ovire za začetek veljave Pogodbe, potem ko so ljudje na Irskem močno podprli Lizbonsko pogodbo.
Po zaključku postopka ratifikacije na Poljskem lahko zdaj rečemo, da so vse države članice demokratično odobrile Lizbonsko pogodbo. Končati se mora samo še postopek ratifikacije na Češkem. Seveda je treba spoštovati ustavne postopke, ki potekajo na Češkem, pa tudi potrebo po odzivu na demokratično voljo, da začne Pogodba veljati. Parlament Češke republike je to demokratično voljo jasno pokazal, zato upam, da nobene umetne ovire in nobeno umetno zavlačevanje zdaj ne bo povzročilo še več težav pred polno ratifikacijo.
Parlamentu sem že govoril o pomenu čim manjšega odlašanja pri imenovanju Evropske komisije. Toda storiti moramo vse, kar lahko, da bi imeli Komisijo v skladu z Lizbonsko pogodbo, saj so to odločilni časi za Evropo. Sposobni moramo biti nadaljevati s programom, ki ga je Parlament podprl ob tem, ko me je ponovno izvolil za predsednika. Da bi to dosegli in da bi institucije delovale pravilno, potrebujemo ratifikacijo Lizbonske pogodbe, če želimo močno, koherentno in učinkovito Evropsko unijo. Tako naj še enkrat jasno povem, da mora Evropski svet prevzeti svoje odgovornosti ter da je treba priznati nujnost in spoznati, da bo Evropo veliko stalo, če evropske institucije ne bodo mogle delovati pravilno.
Hkrati je prav, da se zdaj nadaljuje z delom glede izvajanja in da smo pripravljeni za začetek veljave Pogodbe. Vem, da je Parlament povsem predan temu delu. Vesel sem sodelovanja z vami, da lahko zagotovimo čimprejšnje uresničenje koristi Pogodbe. Parlament je že na številnih področjih začel z delom in prispeval veliko, ko je izkristaliziral poglede na področjih, kot je na primer evropska državljanska pobuda. Vem, da boste danes popoldan razpravljali o poročilu Elmarja Broka o Evropski službi za zunanjepolitično delovanje. Poročilo izhaja iz ravno prave podlage za zagotovitev, da bo s to službo, tako kot z ostalimi novostmi iz Pogodbe, naš sistem Skupnosti še trdnejši in uspešnejši.
Vem, da že od začetka obstajajo pomisleki, da bo Evropska služba za zunanjepolitično delovanje (EAS) neke vrste medvladno telo, ki bo plavalo izven sistema Evropske unije, toda ta služba mora biti trdno zasidrana v sistemu Evropske unije. Na vsak način mora zelo tesno sodelovati z vsemi institucijami, predvsem s Komisijo. Odločitve, ki jih bo pripravila, bosta sprejela Komisija ali Svet v primeru zadev v zvezi s SZVP. Pravzaprav sem prepričan, da bo njen uspeh odvisen od tega, da se zagotovi, da je zunanjepolitično delovanje Evropske unije več kot zgolj vsota njenih institucionalnih delov. Če lahko deluje ob demokratični podpori Parlamenta, povezavi Sveta z nacionalnimi administracijami ter strokovnem znanju in evropski viziji Komisije, lahko ta služba resnično postane močno orodje Evropske unije pri doseganju njenih ciljev na globalni ravni. Skupnostna Evropska služba za zunanjepolitično delovanje, služba, ki temelji na metodi Skupnosti, bo dobra služba za Evropo in dobro orodje za združeno Evropo pri širjenju njenega vpliva na svet.
Hkrati mora Evropski svet nadaljevati z aktivno politiko. Ohraniti mora zagon naših prizadevanj za spopad z gospodarsko krizo, predvsem njenim vplivom na brezposelnost. Opraviti moramo delo, o katerem smo se dogovorili na srečanju G20. Storiti moramo vse, kar je v naši moči, da bodo predlogi Evropske komisije glede finančnega nadzora čim prej uresničeni. Nadaljevati moramo s svojim programom in se lotiti energetske varnosti.
Najpomembnejše vprašanje, kar zadeva politiko, v Svetu bo København. Uspeh v Københavnu ostaja prednostna skrb Evropejcev in pomembna naloga globalne skupnosti. Do Københavna je samo še 50 dni. Napredek pri pogajanjih je še vedno počasen. Zopet je Evropska unija odgovorna za to, da pokaže svojo vodilno vlogo in ohrani zagon. Cilji, ki smo jih predložili, so navdih za druge, da okrepijo svoje ukrepe, toda vsi vemo, da moramo za spodbudo globalnega ukrepanja narediti še en korak. Državam v razvoju moramo pomagati s konkretnimi zamislimi glede financ, kot je prejšnji mesec predlagala Evropska komisija. Ocenjujemo, da bodo do leta 2020 države v razvoju dodatno potrebovale približno 100 milijard EUR letno. Velik del tega bi morale kriti domače finance, in sicer iz velikih gospodarstev v vzponu - gospodarstev v razvoju, toda hkrati v vzponu - in trg ogljika, na voljo pa bi morale biti tudi obsežne mednarodne javne finance, pri čemer mora Evropska unija plačati svoj delež.
Pri københavnski agendi ne gre zgolj za podnebne spremembe. To je seveda glavni cilj, toda podnebje je tudi vprašanje razvoja, in ne smemo pozabiti te zelo pomembne razsežnosti. To bo velika zaveza, zlasti v času, ko so državni proračuni že brez tega pod velikim pritiskom, toda vsi vemo, da dlje kot bomo čakali, višja bo cena. Naloga Evropskega sveta je zopet, da najde ustvarjalne rešitve, da pokaže, da je Evropska unija združena, ko se je potrebno boriti s podnebnimi spremembami.
Najprej mora København pokazati, da obstaja odločenost za zmanjšanje emisij; nato pa mora pokazati, da smo pripravljeni pomagati tistim, ki so pripravljeni narediti ta korak. To je najboljši način zagovarjanja take aktivne Evrope, kot jo prinaša Lizbonska pogodba - izvajanje programa, ki dokazuje, da Evropska unija svojim državljanom prinaša konkretne koristi.
Za ambiciozen program potrebujemo učinkovit institucionalni okvir, in tu se vračam tja, kjer sem začel. Lizbonska pogodba je prva pogodba razširjene Evrope. Ta generacija, zlasti med našimi prijatelji v Srednji in Vzhodni Evropi, se dobro spominja, kako je bila Evropa razdeljena, toda ne bomo tu za večno. Institucije bodo trajale, zato potrebujemo institucije za razširjeno Evropo. Lizbonska pogodba je pogodba za Evropo 21. stoletja z močnimi institucijami, ki so sposobne dati konkretne rezultate v Evropi s 27 in več člani v prihodnosti. Toda institucije same po sebi niso dovolj. Potrebujemo močno politično voljo za dosego naših ciljev in upam, da bo Evropski svet konec meseca pokazal to voljo za dober ambiciozen izid v Københavnu.
(Aplavz)
Joseph Daul
Gospod predsednik, gospe in gospodje, skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) pričakuje, da bo na naslednjem Evropske svetu končano predolgo obdobje negotovosti glede evropskih institucij in da bo zagotovljen potrebni zagon za vzpostavitev nove Komisije ter tudi stalnega predsednika Sveta in visokega predstavnika, kot je načrtovano v Lizbonski pogodbi.
Predvsem mora Svet sprejeti potrebne ukrepe, da spodbudi oživitev rasti in Evropo postavi v najboljši položaj za ustvarjanje delovnih mest, saj bo kriza trajala toliko časa, dokler ne bo ponovno vzpostavljena socialna kohezija.
Najprej bi rad v zvezi z institucijami vse opomnil, da odločitev poljskega predsednika za podpis Pogodbe pomeni, da so vse države, razen ene, Evropi dale prosto pot, da se končno premakne naprej, ne da bi izgubljali čas.
27. oktobra, dva dni pred zasedanjem Evropskega sveta, bo češko ustavno sodišče preučilo skladnost Pogodbe s češko ustavo. Seveda bomo to odločitev spoštovali, kakršna koli že bo.
Po drugi strani moja skupina obžaluje, da je češki predsednik, čeprav je njegov parlament sprejel Lizbonsko pogodbo, našel nov izgovor za zavlačevanje s podpisom, saj vsi vemo, da je to samo izgovor. Žal mi je, da gredo tudi druge države po njegovih korakih in same zahtevajo zagotovila glede tega ali onega vidika Pogodbe. Ne smemo se vdati skušnjavi, da bi odprli to Pandorino skrinjico, in čestitam predsedstvu, da je to jasno povedalo.
Skupina PPE pričakuje, da bo Evropski svet jasno povedal, da Evropska unija ne sprejema nobene zavlačevalne taktike. Vsi v Evropi smo neposredno ali posredno podprli Pogodbo in zdaj se moram premakniti naprej. Vsi vemo, da dokler bo evropska javna razprava pod vplivom institucionalnega vprašanja in dokler Evropa na bo imela orodij za demokratično in hkrati učinkovito odločanje, se pravih političnih, gospodarskih, socialnih in ekoloških vprašanj ne bomo lotili s potrebno hitrostjo in resnostjo. To dobro vidimo zdaj, saj smo na mrtvi točki.
Parlament mora biti čim prej sposoben začeti z zaslišanji bodočih komisarjev in se po možnosti odločiti o imenovanju na vse položaje v Komisiji in svetu pred koncem leta.
Skupina PPE pričakuje od Evropskega sveta tudi jasna navodila glede gospodarske politike, pri čemer bi se moral učiti od vrha G20 v Pittsburghu, ki je dal mešane rezultate, v tisku pa že vidimo, da je tako, kot da se ne bi nič zgodilo.
Evropa mora storiti vse, kar je v njeni moči, da podjetjem omogoči vrnitev na zadostno raven aktivnosti, da bodo lahko zaposlovala in tudi vlagala v raziskave. Evropa mora storiti vse, kar lahko, tudi da ustvari pravično poslovno okolje.
Nazadnje glede podnebja od Evropskega sveta pričakujem, da bo oblikoval strategijo, ki bo ustrezala razmeram - šibkosti zavez naših partnerjev do zdaj - manj kot dva meseca pred Københavnom. Postavljam naslednje jasno vprašanje: kako bomo pritisnili na Združene države, Kitajsko in vse države v gospodarskem vzponu? Zmerno in vljudno ali z največjim možnim pritiskom? Ne glede na to, da si čestitam, da je Evropa pionir glede tega vprašanja, ne more biti edina stran, ki si prizadeva v boju proti globalnemu segrevanju.
Do vrha v Københavnu je samo še 50 dni - 50 dni ni veliko, toda dovolj je, če znamo biti prepričljivi. Zato vaju naprošam, gospod predsednik Sveta in gospod predsednik Komisije, da nam povesta, kako nameravata izkoristiti teh 50 dni.
Gospod predsednik, gospe in gospodje, oktobrsko zasedanje Evropskega sveta bo ključni trenutek in pokazalo bo, ali se Evropa zaveda nuje ukrepanja glede gospodarstva in socialnih vprašanj ter preseganja institucionalnih prepirov. Moja skupina, PPE, se obrača na občutek za odgovornost vsake posamezne države članice evropske sedemindvajseterice.
(Aplavz)
Hannes Swoboda
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, gospa Malmström, gospod Barroso, preden se lotim institucionalnih vprašanj imam kratko pripombo glede Københavna.
Povsem prav imate, gospa Malmström, in tudi gospod Barroso je poudaril, da ena od bistvenih odločitev, ki jih moramo zdaj sprejeti, zadeva København. Potrebujemo zavezujoče cilje, ne splošnih izjav. Tega ne bo lahko doseči, saj Američani še niso dokončali svojega zakonodajnega postopka. Tudi po Københavnu, tekom naslednjega leta, bomo morali sprejeti nekaj odločitev. Toda na koncu procesa morajo obveljati zavezujoči cilji. To je absolutno nujno.
Drugič, kar zadeva finančne trge in gospodarske razmere, so nagrade, ki se zdaj izplačujejo, nezaslišane in provokativne. To velja zlasti za Ameriko, toda tako bo tudi v Evropi. To ni osrednji problem, toda kaže na to, kako številni menedžerji še vedno ne razumejo, kaj pomeni nova ureditev finančnih trgov in kakšne odgovornosti imajo do celotnega prebivalstva. Gospa Malmström, priznam, da imate prav, da je treba dati prednost zlasti vprašanju politike zaposlovanja. Ne gre samo za ohranitev spodbud, ki so bile uvedene kot del načrta za oživitev gospodarstva. Gre tudi za uvajanje novih ukrepov za spodbujanje zaposlovanja.
Včeraj se je predsednik Komisije pozitivno odzval na zahtevo Stephena Hughesa. Zelo sem zadovoljen, da samo lahko dosegli vsaj soglasje, da mora biti politika zaposlovanja v jedru naših dejavnosti v naslednjih nekaj letih.
Zdaj bi želel povedati še nekaj o Lizboni. Najprej, glede manjkajočega podpisa Václava Klausa predpostavljam, da bo ustavno sodišče razsodilo pozitivno. Zdi se mi nesprejemljivo, da se Beneševi dekreti uporabljajo na ta način, da bi lahko modra to vprašanje zopet odprli in da je lahko podpis odložen. Svoje kolege poslance iz Češke bi rad spomnil, da smo pred njihovo pridružitvijo, naročili poročilo o Beneševih dekretih - gospa Malmström, vi se boste tega spomnili, saj ste bili takrat med nami - kot rezultat preiskave, ali Beneševi dekreti predstavljajo oviro za pristop Češke republike. Večinsko mnenje takrat je bilo, da ne. Dekreti zdaj nimajo drugačnega vpliva, imeli pa so vpliv takrat, ko so bili oblikovani. Ko rečemo, da Beneševi dekreti niso bili ovira za pristop Češke republike, to pomeni, da je zdaj nesprejemljivo, da bi se ti isti dekreti uporabili za zavrnitev podpisa Lizbonske pogodbe. Glede tega moramo imeti povsem jasno mnenje.
Lizbonska pogodba ima dva glavna cilja: na eni strani več demokracije v Evropi, kar zajema več parlamentarne demokracije, zlasti v Evropskem Parlamentu
(Nasprotovanja)
tega ne želite, ker ne podpirate več demokracije - in na drugi strani večja učinkovitost. Gospa Malmström, zdaj imate zelo pomembno nalogo, da v naslednjih nekaj tednih zagotovite, da temu ne bodo stala na poti institucionalna in kadrovska vprašanja. Včeraj je gospod Barroso upravičeno dejal, da potrebujemo predsednika Sveta, na katerega ne bomo imeli vpliva, toda ki bo lahko dobro sodeloval s Komisijo - in sam bi tu dodal s Parlamentom - in ki verjame, da mora biti metoda Skupnosti v jedru procesa odločanja. To je zelo pomembno. Ne potrebujemo predsednika Sveta, ki se bo bahal, ki bo vsakogar prevzel in ki nam bo poskušal metati pesek v oči. Potrebujemo predsednika Sveta, ki bo lahko z nami učinkovito sodeloval.
Seveda potrebujemo Službo za zunanjepolitično delovanje, ne samo iz razlogov, ki jih je navedel predsednik Komisije, in da bi zagotovili učinkovite predpisa v zvezi z enotnostjo in skupno zunanjo politiko, temveč tudi zaradi parlamentarnega nadzora. Ni sprejemljivo, da bi kakšno točno nenadoma odstranili oz Lizbonske pogodbe, ki je namenjena večjemu parlamentarnemu nadzoru, s posledico, da bomo imeli nazadnje manj parlamentarnega nadzora, če bo Služba za zunanjepolitično delovanje povsem neodvisna.
Vem, da moramo najti kompromis. Vendar se morate zavedati, da se - skupaj z gospodom Brokom, poročevalcem - v celoti strinjamo s predsednikom Komisije, da potrebujemo jasno strukturo. Odločilni dejavnik za nas je zopet parlamentarni nadzor, vključno z nadzorom nad Službo za zunanjepolitično delovanje in zunanjo politiko, ki jo oblikuje visoki predstavnik, čeprav seveda priznavamo vlogo Sveta. Ker ste bili nekoč med nami in ste se borili za to v Odboru za zunanje zadeve, vas imamo za sobojevnika na tem področju. Upam, da bomo lahko Lizbonsko pogodbo izvajali na način, kot je bila zamišljena, da bi vzpostavili več demokracije, več parlamentarnega nadzora in večjo učinkovitost zunanje politike.
(Aplavz)
Zoltán Balczó
(HU) Gospod Swoboda, omenili ste, da je bilo Češki republiki v času pristopanja zagotovljeno, da ni razloga za skrb glede Beneševih dekretov, saj so neveljavni. Se zavedate, da so hude posledice teh dekretov še vedno veljavne? Če imamo torej pravno državo in če štejemo, da to načelo velja v celotni Evropi, ima Češka republika še vedno neporavnane račune s Sudetskimi Nemci in Madžari.
Predsednik
Gospod Swoboda, bi lahko to komentirali?
Hannes Swoboda
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, zelo sem se poglobil v to vprašanje, saj številni Sudetski Nemci živijo v Avstriji in priznavam njihove pravice, težave in skrbi. Toda končno moramo pustiti pri miru duhove preteklosti in se ozreti v prihodnost. Pri prihodnosti ne gre za Beneševe dekrete. Gre za svobodno Evropo s svobodnimi državljani, katerih pravice temeljijo na Listini o temeljnih pravicah. To je moja vizija Evrope.
Guy Verhofstadt
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, "vlak potuje že tako hitro in daleč, da ga verjetno ne bo mogoče ustaviti ali obrniti". Citiram predsednika Klausa, in to je verjetno edinokrat, da se strinjam z njim, da vlak potuje že tako hitro in daleč, da ga ni mogoče ustaviti ali obrniti.
To je pomemben stavek predsednika Klausa, saj je očitno sprejel dejstvo, da nič več ne more zaustaviti Lizbonske pogodbe. Menim, da je normalno, da lahko potem, ko jo je ratificiralo in odobrilo 27 držav članic, zdaj dobimo tudi njegov podpis.
Mislim, da lahko to spremembo v njegovem odnosu razložimo samo z našo in vašo odločnostjo, da nadaljujemo s celotnim postopkom, kot je predviden v Lizbonski pogodbi, in s tem moramo nadaljevati v naslednjih dneh in tednih. Upam, da dneh, ne tednih. Z drugimi besedami, po mojem mnenju je najboljši način za zagotovitev podpisa predsednika Klausa in končno ratifikacijo Pogodbe, da preprosto nadaljujemo s celotnim postopkom in izvajanjem. Pravi, da vlak potuje že tako hitro, da ga ni mogoče ustaviti, zato morate nadaljevati z vlakom.
Glede na to je absolutno nujno, da Svet pospeši postopek imenovanja nove Komisije in čim prej predloži paket za predsednika Sveta in visokega predstavnika. Ponavljam, da je to najboljši način, da predsedniku Klausu pokažemo, da ima prav, da gre vlak vsak dan hitreje in da nima druge izbire, kot da podpiše Pogodbo. Če boste čakali, bo čakal tudi on. Če boste šli naprej, bo podpisal. To je moje mnenje.
Moja druga pripomba se nanaša na Službo za zunanjepolitično delovanje. Upam, da bo lahko Svet o tem dosegel dogovor, toda ne kakršen koli dogovor. Izogibati se moramo podvajanju. Bojim se, da trenutno ustvarjamo dve vzporedni strukturi: ena so delegacije Komisije in Unije v skladu z novo Pogodbo, kar danes zajema prek 6 000 ljudi, vključno z lokalnim osebjem, ki delajo za Komisijo in predsednika Komisije. Druga je nova Služba za zunanjepolitično delovanje z več tisoč ljudmi, ki bodo delali za visokega predstavnika.
Ob koncu tega celotnega postopka je povsem jasno in nujno, da imamo samo eno strukturo, ki se bo ukvarjala z zunanjimi zadevami, ne pa te vzporedne strukture z delegacijami Komisije na eni strani in službami za zunanjepolitično delovanje na drugi. Upam, da bo Svet dosegel dogovor, vendar upam tudi, da bo ta dogovor tak, da bo zelo jasno, da v strukturah Komisije ne more biti podvajanja, z delegacijami Komisije na eni strani in službo za zunanjepolitično delovanje na drugi.
Rebecca Harms
Gospod predsednik, gospa Malmström, gospod Barroso, glede Češke bi rada najprej dejala, da se mi zdi, da gospod Klaus zelo slabo prenaša poraze, in da so njegova dejanja posebne vrste politična predrznost. Zelo zelo nujno vas prosim, da ne odgovarjate osebi, ki ne prenaša poraza in ki očitno ne spoštuje niti češkega prava, saj ne spoštuje ustavne večine, ki je na Češkem glasovala za Pogodbo, ter ki ignorira češko zakonodajo, ko zahteva izvzetje za Češko glede veljavnosti Listine o temeljnih pravicah. Po mojem mnenju bi bil to en korak predaleč v odnosu do tega češkega zdraharja. Državljani Češke republike, ki so naredili toliko za ponovno združitev Evrope, ko so Nemci bežali, si zaslužijo nekaj boljšega. To je vse, kar lahko povem o predsedniku Klausu.
(Aplavz)
Kar zadeva podnebne spremembe, gospod Barroso, me redko slišite, da se v tolikšni meri strinjam z vami, kot se danes. Zelo zelo sem navdušena, da ste tu še enkrat dejali, kako pomembno je za Evropejce, da se jasno zavežejo k prispevanju določenega zneska mednarodnemu skladu za ukrepe za varstvo podnebja za države v razvoju. Včeraj me je bilo sram, ko sem prebrala, da je nemški državni sekretar za finance, ki se je udeležil pogajanj v Luxembourgu, pogajanja primerjal s pokrom. Dejal je, da pri pokru nikomur ne poveš, kaj imaš v mislih. Toda priprave na København gotovo niso igranje pokra. Kot so že večkrat dejali gospa Merkel in drugi vodilni politiki v Evropski uniji, je to največji izziv od vseh. To je največji izziv za skupnost ljudi, ki živijo skupaj na tem planetu. Menim, da je treba to vzeti resno.
Od leta 2020 naprej bi moralo biti na voljo 100 milijard EUR za pomoč državam v razvoju, da izpolnijo svoje obveznosti v zvezi z varstvom podnebja, ki jih morajo sprejeti, in da izvedejo svoje prilagoditvene ukrepe. To bi pomenilo okoli 3 milijarde EUR od leta 2020 za državo, kot je Nemčija. V primerjavi s tem, kar trenutno dajemo na razpolago v paketih za oživljanje gospodarstva ali za reševanje finančnega sektorja, je to drobiž. Sram me je, da se sprejema neuspeh v Københavnu in to grozljivo, mučno igranje pokra. Način, na katerega se je Evropska unija pogajala včeraj v Luxembourgu, dokazuje, da ni gonilna sila. Ni prevzela vodilne vloge pri mednarodnem varstvu podnebja. Namesto tega je ena največjih ovir pri napredovanju. Zavedati se morate, da vsa pogajanja danes v Luxembourgu in naslednji teden v Bruslju spremljajo po celem svetu.
Gospoda Barrosa lahko samo še enkrat nujno pozovem, naj zagotovi, da Komisija ostane na svoji poti. Financiranje tega mednarodnega sklada mora biti pregledno. O tem govorimo že dve leti, od Balija. Gospa Malmström, verjamem, da Švedi delajo prav pri pogajanjih. Ostati morate dosledni in upoštevati glasovanje v Odboru Parlamenta za okolje, javno zdravje in varnost hrane. Cilj je zmanjšati emisije CO2 za 30 % do leta 2020. Če znižamo naše ambicije, ne bomo nikoli dosegli cilja dve stopinj.
Imam velik problem z verodostojnostjo švedskega predsedovanja Svetu. Menim, da bi morali končno prepričati vaše državno podjetje Vattenfall, naj ne vlaga dosledno in neomejeno v premog po vsej Evropi in naj ne vlaga predvsem tam, kjer ni treba kupiti nobenega potrdila. Ta strategija Vattenfalla škodi vašemu ugledu v pripravah na svetovna pogajanja v zvezi s podnebjem. Prosila bi vas tudi, da zagotovite umik sodnega postopka, ki ga je Vattenfall sprožil proti Zvezni republiki Nemčiji, da bi dosegel spremembe v nemškem okoljski zakonodaji v korist svojih termoelektrarn na premog. Menim, da imate žal majhno, toda naraščajočo temno liso na drugače neomadeževanem ugledu. Zagotoviti bi morali, da je vse urejeno, preden greste v København.
Predsednik
Kolegi poslanci, držite se prosim dodeljenega časa. Vaši govori so zelo pomembni, toda vseeno imam še eno prošnjo za vprašanje z modrim kartončkom. Ne bom se odzval na vsak modri kartonček, saj moramo nadaljevati z razpravo. Čez nekaj minut bo prišla naslednja zahteva; če bo to zahteva v skladu s pravilom 149(8), jo bom izpolnil.
Timothy Kirkhope
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, naj naprej čestitam švedski vladi za njeno predsedovanje na splošno in zlasti za način, na katerega poskuša pospešiti reševanje zelo pomembnih vprašanj podnebnih sprememb ter spopadanja z gospodarsko in finančno krizo, s katerima se soočamo. Menim, da si gospod Reinfeldt in njegova vlada zaslužijo našo zahvalo za način, na katerega to počnejo, toda - kot pri mnogih predsedovanjih - so se morali prilagoditi tudi številnim notranjim institucionalnim motnjam, v tem primeru v zvezi z Lizbonsko pogodbo.
Institucionalna teologija ni prioriteta evropskih državljanov. Potrebujemo seveda lizbonsko strategijo, ne Lizbonske pogodbe.
Lizbonska strategija ima plemenit cilj: ustvariti najbolj dinamično in konkurenčno na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, ki bo sposobno trajnostne gospodarske rasti, z več in boljšimi delovnimi mesti, večjo socialno kohezijo in spoštovanjem okolja do leta 2010.
To pa bi pomenilo veliko spremembo v življenjih milijonov ljudi in zagotovilo trdne temelje za našo gospodarsko prihodnost, pa vendar je, kot je dejal sam gospod Reinfeldt, lizbonska strategija propadla.
Zakaj ne moremo nikoli dejansko doseči rezultatov, ki bi našim državljanom nekaj pomenili? Pohvalni cilji iz Laekenske deklaracije potem niso bili uresničeni, in zdaj se lizbonska strategija sooča z enakim pomanjkanjem namena in uspeha.
Tako blizu, gospod predsednik, pa vendar tako daleč, pa tudi pobude v zvezi z gospodarstvi držav članic morajo biti jasno razumljive običajnim ljudem. Ustvarjanje delovnih mest ne bi smelo biti ustvarjanje delovnih mest za nekdanje predsednike vlad, ki postanejo predsedniki Sveta, ali za ljubitelje potepanja po svetu, ki postanejo visoki predstavniki za zunanje zadeve.
Ti dve delovni mesti bosta težko pomagali hudo obremenjenim malim in srednje velikim podjetjem v kateri koli od držav. Ne bosta olajšali krize, ki jo v tem trenutku trpijo milijoni družin.
In institucionalne spremembe ne pomagajo pri spremembah podnebja. Soočiti se moramo z največjimi nevarnostmi, ki grozijo našemu svetu, in poiskati je treba praktične in izvedljive rešitve. Na tisoče strani besedil, ki so za naše državljane večinoma pretežka, da bi jih kadar koli razumeli, zgolj požirajo naša drevesa, ki jih moramo varovati.
Pritisnimo na svetovno skupnost, da se združi pri reševanju našega planeta za bodoče generacije, ne na tiste, ki niso v celoti tako navdušeni nad evropskimi institucijami, kot nekateri.
Kljub vsemu upam, da bo švedsko predsedstvo v času, ki mu je še ostal, in na samem vrhu sposobno, da pozorno vseh evropskih voditeljev usmeri na najpomembnejša vprašanja, ki skrbijo ljudi - na vprašanja, na katera so se osredotočili na začetku predsedovanja, in sicer v zvezi z gospodarstvom, Evropo in podnebnimi spremembami. Želim jim vse dobro v preostalem času in se jim zahvaljujem za njihovo dosedanje delo.
Lothar Bisky
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, gospa Malmström, gospod Barroso, v zadnjih treh mesecih je bilo veliko špekuliranja glede kadrovski vprašanj in začetka veljave Lizbonske pogodbe, ki mu moja skupina nasprotuje iz treh dobrih razlogov.
Poenostavljeno povedano, najprej želimo, da se da prednost socialni Evropi pred radikalno tržno usmerjenostjo. Drugič, želimo razoroževanje namesto razvoja vojaških zmožnosti, in tretjič, želimo bolj neposredno demokracijo in ne Evropo elit.
Končno bi se morali ukvarjati s konkretnimi vsebinskimi vprašanji. Medtem ko se prepiramo o imenih in položajih, vse več ljudi izgublja delo. Banke so seveda rešene. Hkrati nas gospod Barroso poziva, naj kmalu zaključimo z načrti gospodarske oživitve - včeraj je bil postavljen rok leta 2011 - in naj hitro znižamo proračunske primanjkljaje v državah članicah. To bo pomenilo znižanja plač in pokojnin, zmanjšanja pri javnih storitvah in socialni varnosti, višji davek na dodano vrednost in pomanjkanje kolektivnih pogodb. Trenutno lahko tak primer vidimo v nemški čistilni industriji, kjer delavci že tri dni stavkajo.
To so problemi, s katerimi se spopadajo ljudje v Evropi, in to so problemi, s katerimi bi se moral ukvarjati Svet. Namesto tega je glavna skrb dodajanje določb Lizbonski pogodbi, da bi češkega predsednika spodbudili, naj jo podpiše. Če je to res tako preprosto, kot se zdi v praksi, bi prosil voditelje vlad, naj pazljiveje razmislijo o določbi o socialnem napredku v Lizbonski pogodbi. To bi bilo veliko ustrezneje.
Na začetku parlamentarnega mandata je bila podana vrsta pozitivnih predlogov v zvezi z bolj socialno politiko EU. To se ni nanašalo zgolj na določbo o socialnem napredku. Šlo je tudi za nov načrt gospodarske oživitve za Evropo, da bi ustvarili in ohranili delovna mesta, ter za večje vlaganje in trajnostno okoljsko rast.
Zahtevan je bil evropski pakt o zaposlovanju za več delovnih mesti in za boljša delovna mesta, za enako plačilo, za več pravic za zaposlene in boljše delovne pogoje. Razpravljalo se je o večji solidarnosti med državami članicami in zagotavljanjem vzdržnosti sistema socialne varnosti in pokojninskega sistema.
Med politikami držav članic ali politikami Komisije še nisem prepoznal kakršne koli strategije, ki bi nas lahko pripeljala k tem ciljem. Seveda mora Svet zdaj razmisliti o imenovanju nove Komisije in morebitnih spremembah Lizbonske pogodbe. Toda osredotočeni bi morali biti na probleme, ki sem jih omenil, in na njihovo reševanje. Glasovanje moje skupine o kolegiju komisarjev bo odvisno od tega.
Nigel Farage
v imenu skupine EFD. - Gospo predsednik, gospod Barroso je danes zjutraj dejal, da so vse države članice demokratično ratificirale Pogodbo. To ni res. Britanci o tem niso imeli besede, čeprav jim je bilo tako obljubljeno, in dokler o tem ne bomo imeli referenduma, ne bom priznal legitimnosti te Pogodbe.
(Nasprotovanja)
Zdaj je vsa pozornost obrnjena k predsedniku Klausu in k temu, kaj bo ali ne bo storil naslednji teden, in to je zanimivo. Vem, da vsi sovražite predsednika Klausa, ker verjame v nacionalno demokracijo.
(Nasprotovanja)
Toda to, kar počne, je da stoji pokonci in brani češki nacionalni interes. Boji se nemških zahtev po sudestkem premoženju in glede na to, kaj sem slišal od nemških politikov na to temo, menim, da ga je povsem upravičeno strah.
Zato se držite, predsednik Klaus; če vam ne dajo, kar želite, zadeve ne podpišite. Če vam dajo, kar želite, bo 25 držav članic to moralo ponovno ratificirati, kar pomeni, da bomo Britanci imeli referendum, in prepričan sem, da bi, kot demokrati, vsi radi videli britanski referendum o Pogodbi. Jaz bi ga gotovo rad.
In sprašujem se ali bomo ob koncu tega vrha res imeli novega evropskega cesarja? Bo to Tony Blair s svojo cesarico Cherie? No, prišel sem do zaključka, da želim Tonyja Blaira. Imenujte, prosim, Tonyja Blaira, človeka, ki je podaril 2 milijardi GBP britanskega popusta v zameno za nič; človeka, ki nam je obljubil referendum o ustavi, pa nam ga nato ni hotel dati.
Povsem jasno je, da je v tej Evropski uniji nagrada za nacionalno izdajo res visoka. Zato prosim imenujte Tonyja Blaira. Tako bodo Britanci spoznali resnico, da v tej Evropski uniji ne štejejo izvoljeni predstavniki, temveč najvišje položaje dobijo ljudje, ki se odpovejo nacionalni demokraciji v korist Evropske unije. Prosim, prosim, dajte nam Tonyja Blaira kot prvega predsednika Evrope.
Diane Dodds
Gospod predsednik, razočaranje je - ni pa nepričakovano -, da sta Svet in Komisija odločena nadaljevati z Lizbonsko pogodbo. Vem, da to v Parlamentu morda ni všečno, toda iskreno verjamem, da bi morali v Združenem kraljestvu imeti referendum o Pogodbi. Ne razumem, zakaj tako konservativci kot laburisti tega niso pripravljeni storiti.
Toda danes dopoldan bi rada usmerila vašo pozornost, ministrica, zlasti na finančno krizo, ki še naprej pesti Evropo. Sinoči je gospod Mervyn King, guverner Banke Anglije (Bank of England), navedel, da posojila Združenega kraljestva bankam znaša skoraj 1 bilijon GBP. Navedel je, da še nikoli ni tako malo ljudi dolgovalo tako veliko denarja tako številnim ljudem in ob tako majhni resnični reformi. Gospod King je navedel tudi, da regulacija bank ni dovolj, temveč da je v jedru te bančne krize moralna dilema, saj so finančne in bančne institucije vedele, da so prevelike, da bi propadle, in da bi jim davkoplačevalci vedno morali pomagati, ne glede na to, kakšna je kriza, naj bo to v Združenem kraljestvu ali v kateri koli drugi regiji v Evropi. To je resna obtožba, ministrica, in prihaja od enega vodilnih članov samega bančnega sveta. Morala bi obstajati volja za to, da se Svet na zasedanjih loti te moralne dileme, in Parlament bi zanimalo, kakšna je ta volja in kako bo uresničena.
Cecilia Malmström
Gospod predsednik, hvala za priložnost, da dam že zdaj nekaj pripomb, čeprav bom seveda ostala tu do konca razprave.
Najprej bi se rada obrnila na gospoda Verhofstadta. Ne, tudi jaz mislim, da ne bo mogoče ustaviti vlaka. Upam, da bo vlak zelo zelo kmalu prišel na postajo. Tako gospodu Verhofstadtu in drugim poslancem lahko zagotovim, da je švedsko predsedstvo v zelo tesnih stikih s Češko, in upamo, da bomo lahko zelo kmalu dali natančnejši in dokončni odgovor, kaj se bo zgodilo s Pogodbo in kdaj. Tako kot vi, si želimo, da bi bilo vse čim prej na svojem mestu, tako glede položajev, ki jih je treba zasesti, in seznama komisarjev, ki ga je treba predstaviti Evropskemu parlamentu za zaslišanje v njem. Na vrhu bomo sprejeli vse potrebne odločitve, ki jih bomo lahko. Vse bo pripravljeno, da Lizbonska pogodba začne veljati takoj, ko bo ratificirana z vseh strani.
Rada bi se tudi zahvalila za veliko podporo, ki so jo poslanci iz vseh skupin izrazili absolutno najpomembnejši prednostni nalogi predsedstva, in sicer sklenitvi dogovora v Københavnu. To je izredno pomembno. Na evropskih ramenih je ogromna odgovornost, da uredi vprašanje financiranja, tako da bomo lahko pokazali, da prevzemamo svoj del globalne odgovornosti, in da lahko pošljemo ustrezno sporočilo.
Gospod Daul, smo v zelo intenzivnih stikih z ostalimi akterji. Čez nekaj tednov imamo vrhovno srečanje z Rusijo in Kitajsko ter z ZDA, in podnebnim in energetskim vprašanjem bomo seveda dali prednost v razpravah z vsemi temi državami. Čez deset dni bodo potekali tudi sestanki delovnih skupin in vrh v Barceloni. Poleg tega se bodo finančni ministri sestali v St Andrewsu, tako da bodo številne priložnosti za razgovor o tem. Nisem zadovoljna z dosedanjimi rezultati, toda ostajam povsem optimistična, da bomo vseeno lahko dosegli dogovor v Københavnu. Ljudje po vsem svetu to od nas pričakujejo.
Menim tudi, da bi bilo zelo dobro, če bi EU lahko pokazala rezultate glede obvladovanja finančne krize. Čeprav zdaj vidimo nekaj pozitivnih znakov, še vedno ne smemo pozabiti, da moramo vzpostaviti nova nadzorna telesa, tako da bomo lahko bolje opremljeni, da se bomo lahko v prihodnje izognili podobnim krizam in da jih bomo lahko pravočasno prepoznali. Zato upam, bomo lahko sisteme spremljanja in makronadzorni organ vzpostavili čim prej.
Institucionalna vprašanja so izredno pomembna. Pomembno je, da Evropska unija lahko sprejema odločitve in to na demokratičen in učinkovit način. Glede tega je Lizbonska pogodba pomemben instrument. Hkrati Evropska unija ne bo nikoli pridobila zaupanja svojih državljanov, če ne bo rezultatov glede konkretnih vprašanj. Obvladovanje gospodarske krize in reševanje okoljskih vprašanj je tisto, kar zanima ljudi po vsem svetu, ne samo v Evropski uniji. Če se lahko premaknemo naprej in dosežemo rezultate na vrhu in pozno jeseni, verjamem, da bo s tem ustvarjena zelo dobra osnova za večjo legitimnost evropskih institucij in zaupanje vanje.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, mislim, da sta predsednik skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) Joseph Daul in gospa Harms postavila nekaj zelo pomembnih vprašanj.
Kako lahko zagotovimo uspeh v Københavnu, zlasti ko si drugi partnerji ne prizadevajo toliko? Dejansko obstajajo težave, ker nekaterim razvitim državam očitno primanjkuje želje po konkretni zavezi k zmanjšanju emisij. Tudi največja gospodarstva v državah v razvoju svojih ublažitvenih načrtov niso pripravljena združiti z globalnim sporazumom in trenutno ni verodostojnega finančnega načrta.
Kaj naj torej zdaj storimo?
Prvič, menim, da zdaj ni čas, da bi Evropa omejevala svoje ambicije. To bi bil izgovor za negativne elemente, da se ne bi potrudili. Zato je naša naloga, da smo še naprej ambiciozni in imamo vodilno vlogo, toda da obenem - in tu konkretno odgovarjam Josephu Daulu - povemo, da je naša ponudba, zlasti naša finančna ponudba, pogojna. Pripravljeni smo pomagati državam, ki si resnično prizadevajo zmanjšati emisije. Zato je pomembno dati pogojno ponudbo v finančnem smislu, omejevanje naših ambicij pa bi bilo napaka.
Verjamem, da je uspeh v Københavnu še vedno možen. Obstajajo tudi pozitivni vidiki. Združene države so se začele spet pogajati. Spomnimo se, da pred nekaj leti Združene države niso zares sodelovale v procesu, zdaj pa so zavezane pogajanjem. Spomnimo se tudi, da sta Avstralija in Japonska napovedali ambiciozne cilje - seveda ne še zavezujoče, toda na politični ravni. Celo Kitajska, Mehika, Brazilija in Južna Koreja so napovedale ambiciozne nacionalne načrte, toda niso se še strinjale, da bi jih združile v globalni sporazum.
Naj torej izpostavimo te pozitivne vidike in ustvarimo tako dinamiko, in upam, da Evropski svet konec tega meseca ne bo dal orožja skeptikom in Kasandram, ki že zdaj pravijo, da potrebujemo načrt B. Dejal sem že, da načrta B ni, ker ni planeta B. Moramo se zbrati in ne smemo zamuditi te zgodovinske priložnosti, ki jo ponuja København.
Nazadnje naj izrazim svoje presenečenje. Nikoli ne bi pričakoval od britanskega poslanca v tem parlamentu, da dvomi v tako sijajno institucijo, kot je britanski parlament. Britanski parlament je eden od najpomembnejših prispevkov Britanije k civilizaciji.
(Aplavz)
Bodimo jasni. Britanska vlada se je pogajala o Pogodbi. Britanska vlada je Pogodbo podpisala. Britanski parlament - spodnji in zgornji dom - sta Pogodbo odobrila. Njeno veličanstvo kraljica je Pogodbo ratificirala. Instrumenti ratifikacije v Združenem kraljestvu so shranjeni v Rimu.
Tako je Združeno kraljestvo Lizbonsko pogodbo ratificiralo in upam, da vsi - zlasti britanski poslanci - spoštujemo britanski demokratični sistem.
(Aplavz)
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospod Farage zdaj odhaja. Upam, da ni nikogar v tem parlamentu, ki bi sovražil, kar je namignil o nas. Sovraštvo je v nasprotju z evropskim etosom, egoizem, protekcionizem in nacionalizem pa so največji sovražniki Skupnosti Evropske unije.
Drugič, upam, da v Parlamentu ni nikogar, ki bi državljane izigraval glede parlamentarne demokracije in ki bi razločeval med nami in našim delom kot predstavnikov državljanov, kot je namignil.
Vsi vidimo iskrice, ki letijo v času priprav na vrh, in upamo na odločilno, osvobajajočo razsodbo ustavnega sodišča. Pričakujemo, da bo Svet izpolnil svojo odgovornost do Evrope, da ne bo dovolil, da je talec enega človeka, in da bo sprejel potrebne odločitve glede kadrovanja, institucij, časovnega razporeda, vsebine in financ.
Vseeno pa pozivam tudi vlade, naj pri izbiranju in imenovanju komisarjev ne iščejo najmanjšega skupnega imenovalca, temveč naj poiščejo najboljšo rešitev za Skupnost, katere del smo vsi. Pozivam vlade, naj pri izbiranju komisarjev ne igrajo dobrih starih strankarskih političnih igric, temveč naj raje v jedro postopka izbiranja postavijo skupno evropsko odgovornost. Pozivam predsednika Komisije, naj oblikuje ambiciozen paket zahtev za komisarje in države članice.
Moja druga točka zadeva nadzor finančnih trgov. Pozdravljam predloge za makronadzor, toda še zdaleč ne gredo dovolj daleč. Potrebujemo tudi mikronadzor in menim, da predlog Komisije predstavlja najnižji skupni imenovalec, minimum. Iti moramo dlje. Vzpostaviti moramo nadzorni organ za evropske finančne trge, ki bo imel pooblastila, da sprejme potrebne ukrepe, podobno kot Evropska centralna banka.
(Predsednik je prekinil govornika)
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, zahteva Václava Klausa po dodatku k Listini o temeljnih pravicah je samovoljna in odvečna. Toda lahko je nasprotovati, saj se Listina nanaša samo na pravo EU in velja samo za prihodnost. Zato bi moral Svet po potrebi dati politično izjavo. Čez nekaj tednov bi moralo priti do ratifikacije Pogodbe, na katero čakamo že devet let.
Evropski svet se mora ustrezno pripraviti, vendar ne sme prehitro sklepati. To velja tudi za Evropsko službo za zunanjepolitično delovanje. Visoki predstavnik je odgovoren, da predlaga zasnovo te službe, ne pa birokrati v Svetu. Zato bi prosil predsedstvo Sveta, naj zagotovi, da ta služba ne bo imela položaja na strani, temveč da se bo lahko vključila v sistem Skupnosti, kot je dejal gospod Barroso.
ta Pogodba nam daje pravno podlago za skupno energetsko politiko in za skupno politiko varstva podnebja. Upam lahko samo, da se bo megla dvignila pred Københavnom, saj teh vprašanj ne smemo pustiti odprtih do konference. Odbor za okolje, javno zdravje in varnost hrane je postavil jasne zahteve, vključno glede financiranja. Upam, da bo naslednji teden na vrhu prišlo do dogovora glede koncepta financiranja. Poleg tega potrebujemo notranjo delitev bremen znotraj EU. Nemčija in druge države morajo popustiti, saj potrebujemo pošten dogovor tako znotraj EU kot med EU in državami v razvoju po vsem svetu.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, rada bi postavila tri vprašanja.
Najprej je tu vprašanje podnebnih sprememb. Vsi lahko vidimo, da ima Evropska unija posebno dolžnost, da v Københavnu vodi narode sveta. Da bi to dosegli, moramo biti zahtevni in ambiciozni kar zadeva cilje, priznati pa moramo tudi svoj dolg do držav v razvoju. Vsaka država se mora strinjati, da bo vložila ustrezen finančni napor. Če ne znamo pokazati solidarnosti, to ne bo šlo.
Moja druga pripomba se nanaša na vprašanje migracij. Očitno bi bilo dobro izboljšati operacije Frontexa, toda če želimo res pomagati državam južne Evrope, se moramo usmeriti k uskladitvi pravice do azila, revidirati Dublinsko konvencijo in predvsem končno oblikovati pravo politiko priseljevanja. Verjamem, da je to edini način, na katerega se lahko tega vprašanja lotimo umirjeno in odgovorno.
Zadnje in tretje vprašanje je zunanja politika. Svet bo nadaljeval z vprašanjem Evropske službe za zunanjepolitično delovanje. Toliko bolje! Verjetno bomo imeli visokega predstavnika. Toliko bolje! Še bolje pa bi bilo, če bi govorili z enim glasom, vsaj o konfliktih, ki pretresajo svet. Mislim predvsem na Afganistan, pri čemer bi rada opozorila, da je število angažiranih evropskih vojakov skoraj enako številu ameriških.
3. novembra bo vrhovno srečanje med EU in ZDA in Evropejci imajo posebno odgovornost. Predlagati morajo strategijo, ki ne bo izključno vojaška. Če tega ne storimo, tega ne bo storil nihče drug.
Gerald Häfner
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Lizbonska pogodba je v ciljni ravnini in zdaj je čas, da se ozremo v prihodnost. Evropo moramo narediti bolj socialno, okolju prijaznejšo in bolj demokratično. Zlasti na teh področjih moramo veliko nadoknaditi.
Rad bi videl Evropo, v kateri se državljani nimajo zgolj za opazovalce ali objekt Evropske skupnosti, temveč kot njen subjekt. Rad bi videl Evropo, ki jo ljudje čutijo kot Evropo za državljane, toda veliko dela imamo, da bi to dosegli.
Dejal sem, da je Lizbonska pogodba v ciljni ravnini, toda zlasti tu jo je mogoče hitro vreči iz smeri.
Jezi me dejstvo, da smo malo pred zaključkom postopka ratifikacije priča naraščajočemu številu kričečim kršitvam evropskega etosa in evropskega prava. En posamezni evropski predsednik poskuša stisniti v kot svoje ljudi, svojo državo in celo Evropo. Zdaj nenadoma razlaga, da Listina o temeljnih pravicah v njegovi državi ne bi smela veljati. Če je to, kar sem zvedel včeraj, res, je celo dobil taka zagotovila. To bi bilo res nezaslišano in vesel bi bil, če bi lahko zadevo pojasnili in jasno obrazložili, da taka zagotovila niso bila dana. Drugače se zdi, da se vračamo v srednji vek, kjer despotski vladarji svojim podanikom dodeljujejo samo tiste pravice, ki so jih pripravljeni dovoliti. Toda nismo v srednjem veku, smo v Evropi, ta pa je Skupnost, ki temelji na pravu, demokraciji.
Češki parlament in senat sta že glasovala za Pogodbo, ne da bi postavljala take zahteve. To sta seveda storila iz dobrega razloga, saj želita, da Listina o temeljnih pravicah na Češkem velja. Leži v srcu Pogodbe in ne bi smeli dovoliti, da bi srce iztrgali iz Pogodbe brez dobrega razloga.
Temeljne pravice so neodtujljive pravice vseh državljanov, ki en bi smele biti na voljo samo nekaterim izmed njih. Evropa je skupnost, ki temelji na pravu, demokraciji. Ni bazar. To pomeni, da bi morali preprečiti grozljive dogovore te vrste glede Listine o temeljnih pravicah in nikakor ne bi smeli dovoliti, da bi jo omejili ali postavili pod vprašaj. Ne bi smeli dovoliti, da bi take stvari postale predmet pogajanja in da bi Evropo spremenili v bazar.
Ti dogodki kažejo, kako pomembno je, da okrepimo demokracijo v Evropi.
(Predsednik je prekinil govornika)
Oldřich Vlasák
(CS) Gospod predsednik, ministrica, komisarka, gospe in gospodje, rad bi odgovoril na prejšnji govor. Povsem je jasno, da bodo na naslednjem zasedanju Evropskega sveta prevladovala institucionalna vprašanja in proces ratifikacije Lizbonske pogodbe. V razpravah o prihodnji usmerjenosti EU bi se morali po mojem mnenju drug do drugega obnašati z ustreznim občutkom ponižnosti, hkrati pa bi morali mirno spoštovati suverene mehanizme odločanja različnih držav članic in njihovih ustavnih akterjev.
Zdaj bi se rad vrnil na svojo temo. Osebno imam makroregionalno strategijo za nič manj pomembno točko na dnevnem redu razprav v Svetu. Gospod predsednik, gospe in gospodje, že na zadnjem zasedanju Parlamenta smo se strinjali, da je regija Baltskega morja primerna za pilotni projekt, namenjen izvajanju notranje strategije EU za makroregijo, zato sem vesel, da bo ta odločitev Sveta najverjetneje ratificirana.
Obenem verjamem, da je prišel čas, da začnemo razmišljati o tem, kako se zgledovati po tem pilotnem projektu. Če si v tem smislu ogledamo zemljevid Evrope, bomo videli, da največje razlike - naj bodo gospodarske, socialne ali kulturne - še vedno ostajajo ob mejah med nekdanjim socialističnim blokom in kapitalističnimi državami Zahodne Evrope. Te razlike so očitne tudi tu v Parlamentu. Dvajset let po padcu Berlinskega zidu še vedno govorimo o starih in novih državah članicah. Dvajset let po žametni revoluciji še vedno uporabljamo izjeme za prosti pretok oseb, ko uporabljamo prehodna obdobja za prosti pretok delovne sile. To so povsem jasne vire, ki bi jih morali sistematično odstraniti ...
(Predsednik je prekinil govornika)
Georgios Toussas
(EL) Gospod predsednik, izjave Sveta in Komisije glede bližajočega se vrha Evropskega sveta so znamenje naraščajoče protiljudske politike Evropske unije in vlad njenih držav članic, z novim vsesplošnim napadom na delovne razrede. Prvenstveni cilj Evropske unije in vlad njenih držav članic, naj bodo sredinsko desne ali sredinsko leve, je obraniti neprekinjeno dobičkonosnost monopolistov s prelaganjem bremena kapitalistične gospodarske krize na delovne razrede po vsej Evropski uniji.
Medtem ko Evropska unija podpira monopolistične monstrume s paketom na stotine milijard evrov, pri čemer ni mogoče izključiti novega kroga njihovega financiranja, se v tej novi fazi daje prednost hitrejšemu promoviranju kapitalistične prenove, načrtovane v okviru lizbonske strategije. V središču protidelavskega napada je ukinitev osemurnega delavnika in kolektivnih pogodb ter posplošena uporaba prožne varnosti in začasnih fleksibilnih in slabo plačanih delovnih mest s krepitvijo institucije lokalnih pogodb o zaposlitvi in pripravništev. Socialna varnost, zdravje, blaginja in izobraževalni sistemi se polagajo na Prokrustovo posteljo, ko se sprejemajo hitre spremembe v škodo delavcev, s čimer se še naprej utira pot za prodor monopolističnih skupin podjetij v te sektorje, ki ustvarjajo bogastvo za kapitalizem. Hkrati pa množično odpuščanje, ki je lani prizadelo prek pet milijonov in pol ljudi, teror delodajalcev in intenziviranje dela ustvarjajo srednjeveške pogoje na delovnem mestu. Tipičen primer je dolgotrajen zločin proti delavcem podjetja France Telecom, kjer so 25 delavcev pripravili do samomora zaradi nesprejemljivih delovnih pogojev in intenziviranja suženjstva.
William
Gospod predsednik, velik problem držav članic je, kot je dejal že gospod Bisky, kriza delovnih mest. V Franciji je brezposelnih 24 % mladih, v Italiji 25 % in v Španiji 39 %.
Vseeno smo lahko prepričani, da bo zasedanje Evropskega sveta prepojeno s kolosalnim zmagoslavjem v času množične brezposelnosti. To zmagoslavje je neprimerno in neokusno, do njega pa bo prišlo zato, ker elita domneva, da imajo svojo Lizbonsko pogodbo.
Do vseh korakov k vaši evropski naddržavi je prišlo z zvijačnostjo ali manipulacijo, v primeru Lizbonske pogodbe pa je bila manipulacija tako brezsramna in tako očitna, da Pogodbi primanjkuje demokratične legitimnosti. Zaradi tega bodo posledice. Naj citiram: "Zdaj trkajo na zvonove; zelo kmalu bodo vili roke."
Csanád Szegedi
(HU) Gospod predsednik, gospa Malmström, gospe in gospodje, kakršna koli razprava o podpisu Lizbonske pogodbe je odvečna, dokler si med seboj ne razjasnimo, katere so naše najbolj temeljne vrednote. Dovolite mi, da vam navedem nekaj primerov v zvezi z največjo prikrajšano manjšino v Evropi, madžarsko skupnostjo, ki živi izven Karpatske kotline. Ali se na primer zavedate, da ozemeljska samoopredelitev za dvomilijonsko madžarsko skupnost v eni od držav članic Evropske unije celo danes še vedno ni na dnevnem redu, čeprav vemo, da je ozemeljska avtonomija evropska pravna institucija?
Se zavedate, da v isti državi, Romuniji, več deset tisoč pripadnikov madžarske etnične skupine Csángó še do danes ne more opravljati bogoslužja in se učiti v svojem materinem jeziku? Imamo pa državo, ki je mlajša od mene, Slovaško, s svojim zakonom o slovaškem jeziku, za katerega lahko upravičeno trdimo, da sramoti Evropo. Za povrh pa obstajajo prezira vredni politiki, ki uporabljajo nehumane Beneševe dekrete kot osnovo za pogajanja. V kakšni diktatorski, rasistični Evropi pa potem živimo, v kateri je mogoče Beneševe dekrete šteti za pogajalsko izhodišče? Dovolj imamo tega, da nam vsiljujejo diktature, vedno pod krinko demokracije.
Poslani iz stranke Jobbik bi radi živeli v Evropi brez Beneševih dekretov, brez slovaškega zakona o jeziku in brez Lizbonske pogodbe, v kateri ni niti en Madžar preganjan zaradi svojega etničnega porekla in materinega jezika. Gospoda Swobodo bi torej rad vprašal: če pravi, da Beneševi dekreti niso veljavni, kdaj so bile žrtve odškodovane?
Marian-Jean Marinescu
(RO) V tem parlamentu nekateri govorniki govorijo o isti stvari ne glede na to, o kateri temi razpravljamo, in to ne vedno na primeren način.
Prva prednostna naloga na zasedanju Evropskega sveta mora seveda biti iskanje rešitve, tako da bo lahko Češka dokončala postopek ratifikacije Lizbonske pogodbe. Toda ta rešitev mora biti poštena za vse druge države članice.
Hkrati ne smemo pozabiti na sedanjo gospodarsko krizo, s katero se še vedno soočamo in za katero moramo tudi najti takojšnje rešitve. Gospodarska in finančna kriza sta, skupaj posebnimi finančnimi ukrepi, sprejetimi lani, zaskrbljujoče destabilizirali javne finance večine držav članic Evropske unije. Za zdaj Komisija opazuje 17 od 27 držav članic, ker imajo prevelik primanjkljaj, ocene pa kažejo, da bodo še tri države članice kmalu v enakem položaju.
Ne glede na svojo gospodarsko moč, so države članice presegle številke, katerim so se zavezale, saj je kriza povzročila oster padec proračunskega prihodka in rast prek načrtovane javne porabe. Pravzaprav obstajajo jasni pogoji za gospodarsko oživitev v bližnji prihodnosti, zato lahko začnemo z razgovori o znižanju finančnih spodbud na nekaterih področjih.
Toda upoštevati moramo konkretne razmere v vsaki državi članici posebej in evropske institucije morajo priznati, da še nismo na točki, ko bi lahko opustili državno podporo vsem gospodarskim sektorjem. Države članice se morajo strinjati o nadaljevanju strategije za oživitev in o ustreznih instrumentih za podporo tej strategiji, vključno s pospeševanjem strukturnih reform, ki lahko srednjeročno zmanjšajo fiskalni primanjkljaj in seveda prispevajo k oživitvi gospodarstva.
Če države članice ne bodo ustrezno obvladovale obdobja po oživitvi, to lahko destabilizira notranji trg Evropske unije. Zato morata odločitev in dovoljenje za nadaljevanje zagotavljanja državne podpore temeljiti na konkretnih razmerah v posamezni državi članici.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Gospod predsednik, strinjam se z gospodom Marinescujem, da bi morali na prihajajočem Svetu najti rešitev za dve vprašanji. Eno je zaključek ratifikacije Lizbonske pogodbe, drugo pa nova zdravila za gospodarsko in finančno krizo. Preživljamo najhujšo krizo v gospodarski zgodovini Evrope. Ta kriza bo za ljudi pomenila temeljit pretres priložnosti, dohodka, pokojnin in delovnih mest, in tega se moramo zavedati.
Evropska unija je svojo oživitev začela zelo dobro. Za to se moramo zahvaliti Komisiji. Komisija in Evropska centralna banka sta ukrepali celo tako hitro, da so Združene države Amerike sledile evropskemu zgledu. Potem pa so se stvari precej čudno začele upočasnjevati in ljudje so začeli govoriti, da je kriza minila. Kriza pa je dejansko še pred nami, saj nad Evropsko unijo visi giljotina s štirimi rezili v obliki rastoče brezposelnosti, zadolženih nacionalnih gospodarstev, starajočega se prebivalstva in ogromnih strukturnih sprememb, do katerih bo prišlo v gozdarstvu, avtomobilski industriji itd.
Pravzaprav je edina dobra stran te gospodarske krize ta, da mora politika reševati probleme. Kar pa zadeva novo finančno arhitekturo, je Komisija glede nje precej neambiciozna. Upajmo, da bo delovna skupina za finančno krizo, ki jo je ustanovil Parlament, nov vir usmeritev. Cilj mora biti regulacija finančnih trgov. Vseeno pa ne smemo dovoliti, da bi pretirana regulacija preprečila rast in razvoj.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Gospod predsednik, gospa Malmström, gospod Barroso, gospa Wallström, ugibam, gospa Malmström, da je treba razpravljati o toliko temah, da bi raje imeli dva tedna časa namesto dveh dni za vrh naslednji teden. To so teme, ki so resnično pomembne za državljane Evrope, kot so gospodarska kriza in kako jo premagati, izpostavljanje priložnosti za ustvarjanje novih delovnih mest in seveda Afganistan. To niso nove teme. Novo pa je to, da je tokrat o vsem mogoče razpravljati z gledišča, da bo EU res lahko delovala učinkoviteje in da bomo imeli novo pogodbo.
To je vznemirljiv obet in zato bi morali zdaj hitro ukrepati in vzpostaviti skupno nadzorno strukturo za evropske finančne trge, uveljaviti skupno zunanjo politiko in se pripraviti za vrh v Københavnu. Morali bi tudi hitro razjasniti, kakšna bo bodoča struktura vodstva EU in končati s to zatopljenostjo vase. Potrebujemo manj zazrtosti vase in več poročil o uspehu od Evropske unije. Zaradi tega vam želim uspeh, srečo in vso pristojnost, ki jo potrebujete.
Oriol Junqueras Vies
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi poudaril, da tu ne morem govoriti katalonsko, ker to še ni uradni jezik, čeprav je to jezik več kot 10 milijonov evropskih državljanov. Zato danes govorim italijansko.
Finska vlada je nedavno priznala pravico vseh državljanov do širokopasovne internetne povezave kot univerzalne storitve. Ta storitev je v bistvu element gospodarskega razvoja, socialne pravičnosti in teritorialne uravnoteženosti, saj zagotavlja dostop do informacij in s tem preprečuje digitalni razkorak. Podobno je cenovno sprejemljiv širokopasovni dostop bistvenega pomena, ko gre za izgradnjo na znanju temelječega gospodarstva iz lizbonskih ciljev.
Bo naslednji Evropski svet sprejel ukrepe za zagotovitev, da bo Evropska unija kot celota svetu dala zgled tudi na tem področju?
Martin Callanan
Gospod predsednik, Gospod predsednik, na Evropskem svetu se bo razpravljalo o številnih pomembnih temah, toda z mojega gledišča je ena najpomembnejših prihodnost Lizbonske pogodbe.
Številni govorniki v tej razpravi so brez kakšne očitne ironije govorili o tem, da Lizbonska pogodba institucijam EU prinaša večjo demokracijo in odgovornost, pri čeme pa so pozabili, da so namenoma zavzeli stališče, da v samem postopku v zvezi s to pogodbo ne bi smelo biti demokracije ali odgovornosti. Voditelji vlad so aktivno sklenili, da se izognejo kakršnemu koli referendumu o Pogodbi, da ne bi ljudje slučajno bili tako nerodni, da bi jo dejansko zavrnili.
Z velikim zanimanjem sem prej poslušal pripombe gospoda Barrosa. Naj mu razložim, zakaj so ljudje v Združenem kraljestvu tako jezni zaradi tega. Na splošnih volitvah v Združenem kraljestvu leta 2005 so se vse tri glavne politične stranke v svojih manifestih zavezale k referendumu o evropski ustavi, kakor se je takrat imenovala. Kasneje je postala Lizbonska pogodba, v bistvu pa je to isti dokument. Pri glasovanju v spodnjem domu sta dve od teh strank nato prelomili svoje obljube in ljudem odrekli referendum, zato gre za osnovno zaupanje in odgovornost v politiki. Ljudje hočejo referendum, ki jim je bil obljubljen. Če jim ne bi bil obljubljen, bi bile pripombe gospoda Barrosa pravilne in v Združenem kraljestvu bi potekal običajni postopek parlamentarne ratifikacije.
Gospoda Barrosa sem podprl pri njegovi ponovni izvolitvi, toda od njega ne potrebujemo lekcij o zaupanju in odgovornosti v politiki, ko hkrati želi podpreti tiste, ki ljudem odrečejo referendum. To je torej na kratko, zakaj si ljudje v združenem kraljestvu tako močno želijo ta referendum. Pogledajo prek morja na Irsko in vidijo, da so bili Irci dvakrat pozvani, naj glasujejo o dokumentu, nam pa ni bila dana možnost, da bi sploh kdaj glasovali. Ne morete po eni strani reči, da bo ta dokument EU prinesel večjo demokracijo in odgovornost, medtem ko po drugi strani odrečete volivcem v EU, da bi imeli kakršno koli besedo pri njem.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi sam imam nekaj pripomb, ki jih je treba razviti glede na verjeten začetek veljave Lizbonske pogodbe in tudi oziroma predvsem glede na zelo pomemben učinek nedavne razsodbe nemškega ustavnega sodišča v zvezi z Lizbonsko pogodbo.
Rad bi se zlasti osredotočil na vprašanje pomanjkanja demokratične legitimnosti kot posledica dveh vidikov: neustrezna zastopanost držav z največjim številom prebivalcev v Evropskem parlamentu in tudi v različnih evropskih institucijah ter premajhno upoštevanje nacionalnih parlamentov glede izvajanja suverenih pooblastil na ravni Evropske unije.
Rad bi opozoril še na eno, po mojem pomembno, pomanjkljivost Lizbonske pogodbe, in sicer na to, da je vloga regionalnih parlamentov v bistvu prezrta. Medtem ko se nacionalne parlamente malo upošteva, pa bi rekel, da je bil z Lizbonsko pogodbo, kakršna je danes, načelu subsidiarnosti zadan neke vrste smrtni udarec.
Razsodba nemškega ustavnega sodišča bi morala, ravno zaradi njegovih pooblastil in moči, pripeljati k obsežni pravni in politični razpravi v Parlamentu, ki bi se konkretno ukvarjala z nevarnostmi, tveganji, ki lahko nastanejo kot posledica procesa federalizacije Evropske unije, ki jo uvaja ta Pogodba.
Rad bi omenil tudi pravice narodov brez države, od Padske nižine do Bretanje, od Korzike do Aoste. Obstaja na ducate narodov brez države, ki jih je treba omeniti, pri čemer se moramo zavedati, da so ustanovitelji želeli zgraditi Evropo narodov in ne federalistične Evrope ali Evrope največjih interesov.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, glede nezakonitega priseljevanja v Evropsko unijo bi rad opozoril, da je prišlo lani do znatnega in zelo resnega povečanja. Po ocenah Komisije je zabeleženo število nezakonitih priseljencev zraslo za okoli 63 %.
Leta 2008 je bilo v podatkovno bazo EURODAK vnesenih 62 000 kompletov prstnih odtisov nezakonitih priseljencev, ki so bili prijeti. O številu priseljencev, ki jih niso ujeli, ne moremo niti ugibati.
Avstrija, od koder prihajam, je zaradi svoje geografske lege posebej priljubljena destinacija, in to je privedlo do katastrofalnih posledic. 58 od 64 Kurdov, ki so bili nedavno prejeti, je na primer izginilo v sprejemni center in takoj vložilo prošnje za azil, kar pomeni dolgotrajen postopek.
Breme stalno naraščajočega števila nezakonitih priseljencev - tu bi rad poudaril besedo "nezakonitih" - postaja neznosno za državljane EU. Če tega problema kmalu ne rešimo, ne smemo biti presenečeni nad rastočo skepso glede EU in zadržanostjo naših državljanov. Zato pozivam Evropski svet, naj 29. in 30. novembra o tem razpravlja.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, gospa Wallström, gospa Malmström, gospe in gospodje, Lizbonska pogodba mora zdaj hitro začeti veljati in se izvajati. Več kot deset let razprav med institucijami je dovolj. Zdaj končno potrebujemo te instrumente, da bomo lahko pomagali državljanom Evrope. Še zlasti v tej gospodarski krizi moramo storiti kaj za državljane v boju proti brezposelnosti in podobnim problemom. Zaradi tega bi morali hitro končati te razprave.
Zato pozivam predsednika Klausa, naj da prosto pot Pogodbi, ki je bila ratificirana v 27 državah. Na Češkem je ustavno sodišče odobrilo Pogodbo ob dveh priložnostih in tako bo storilo tudi v tretje. Povsem je tudi jasno, da Listina o temeljnih pravicah velja samo v okviru evropskega prava. Prostorski predpisi so izključno v rokah nacionalnih oblasti. Pravo, ki je veljalo pred pravom Skupnosti, ne bo razveljavljeno s pravom Skupnosti. Te varovalke so na mestu, zato mu ni treba skrbeti. Po potrebi bo moral Evropski svet to še enkrat razjasniti s svojo izjavo.
V tem okviru imam še eno pripombo. Izvajanje Pogodbe mora odražati tri načela osnutka ustave in ustavne konvencije: učinkovitost, preglednost in demokracijo. Tu bi rad zlasti omenil Službo za zunanjepolitično delovanje, saj bomo o njej spet razpravljali popoldan. Preglednosti, demokracije in zlasti načela skupnosti ne smemo žrtvovati, da bi dosegli učinkovitost. Treba je uvesti potrebna varovala. Lahko bi rekli, da ima del Komisije značaj sui generis, toda tu je mogoče razpravljati o vseh mogočih zadevah. Zaradi tega bi vas rad prosil, gospa Malmström, da opustite sedanje načrt vaše vlade in ne oblikujete smernic za Službo za zunanjepolitično delovanje na zasedanju Evropskega sveta naslednji teden, kar bi omejilo področje pogajanj, temveč raje sprejmete končne odločitve o tem skupaj z novim visokim predstavnikom, tako da bomo imeli skupno, pravično osnovo za pogajanja.
William
Gospod Brok, omenili ste 10 let razprav o Lizbonski pogodbi. Ste pomislili na to, da vam in vašim kolegom v teh 10 letih razprav preprosto ni uspelo prepričati dovolj ljudi in da ste se zato vi in vaši kolegi morali zateči k očitni manipulaciji, o kateri sem že govoril, da ste lahko spravili Pogodbo skozi?
Elmar Brok
(DE) Kolegu poslancu bi rad dejal, da so institucionalne spremembe, ki izhajajo iz Pogodbe iz Nice, Ustavne pogodbe in Lizbonske pogodbe, vedno imele široko podporo ljudi v Evropi in široko podporo večine evropskih držav. Vedno so obstajale posamezne države, ki so se odločale drugače, deloma zaradi notranjepolitičnih namenov. Zdaj je bila odločitev sprejeta v parlamentih 27 držav članic - in parlamenti niso drugorazredna oblika demokracije - oziroma na referendumih na Irskem. Tako je zdaj velika večina za Lizbonsko pogodbo, vključno z večino vaših lastnih ljudi.
Libor Rouček
(CS) V pričakovanju zasedanja Evropskega sveta bi rad dal nekaj pripomb v zvezi z ratifikacijo Lizbonske pogodbe v svoji državi, Češki. Čehi smo se jasno opredelili za Lizbonsko pogodbo prek svojih izvoljenih predstavnikov v obeh domovih parlamenta. Vse raziskave javnega mnenja kažejo, da si Čehi želijo, da bi predsednik Klaus kmalu podpisal Pogodbo. Čehi si tudi želijo, da bi imeli zajamčene iste človekove, državljanske in socialne pravice v Evropi kot drugi Evropejci. Tudi zaradi tega razloga smo jasno odobrili Listino o temeljnih pravicah. Predsednik Klaus je že dolgo znan po svojem nasprotovanju Listini, zlasti njenim socialnim delom. Zdaj pod pretvezo tako imenovane sudetske nevarnosti poskuša v časovnem pritisku izsiliti izvzetje za Češko republiko.
Evropska unija se ne sme iti te sramotne igre. Večina Čehov si želi celotno Listino, vključno s socialnimi deli. Za položaj češkega predsednika je žalostno, obžalovanja vredno in ponižujoče, da v to igro potiska Sudetske Nemce 65 let po koncu druge svetovne vojne. Tako Čehi kot Sudetski Nemci so med vojno in razselitvijo izkusili več kot dovolj grozot in trpljenja. Trdno verjamem, da so se tako Čehi kot Sudetski Nemci učili iz teh tragičnih izkušenj in da si želijo Čehi, Nemci in Sudetski Nemci živeti skupaj in zgraditi novo združeno Evropo skupaj v miru in sodelovanju.
Fiona Hall
Gospod predsednik, švedsko predsedstvo in Komisija oba omenjata pomen dogovora EU o financiranju ukrepov glede podnebnih sprememb za države v razvoju. Strinjam se. Toda ponudba, ki jo je predložila Komisija je samo metanje peska v oči in države v razvoju lahko upravičeno dvomijo vanjo.
Gospod Barroso je ravnokar dejal, da bo trg ogljika v državah v gospodarskem vzponu pokril večino od 100 milijard EUR letno, kolikor bo po ocenah stalo lajšanje podnebnih sprememb in prilagajanje nanje.
Toda ni gotovo, da bo mednarodni trg ogljika dal 38 milijard EUR letno v finančnem toku k državam v razvoju. Vidimo, kako nestabilna je cena ogljika v sistemu EU za trgovanje z emisijami (ETS) in kako dolgo traja, da se vzpostavi pravi trg ogljika.
Naslednja velika napaka je predpostavka, da bodo države v razvoju in države v gospodarskem vzponu z veseljem financirale lastne ukrepe za energetsko učinkovitost. To je absurdno. V naših lastnih državah članicah je ovira za energetsko učinkovitost pomanjkanje mehanizmov vnaprejšnjega financiranja, pa vseeno predpostavljamo, da lahko države v razvoju najdejo svoj lastni denar. Potrebujemo dodatne finance.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, imam tri pripombe k prihajajočemu zasedanju Sveta. Prvič, irsko glasovanje za je po mojem mnenju predvsem posledica finančne krize, pri čemer so bile banke pred enim letom rešene z davkoplačevalskim denarjem. Zdaj bodo bankirji spet prejemali rekordne plače. EU bo gotovo ovrednotena po tem, v kakšni meri lahko zaustavi izginjanje milijard evrov davkoplačevalskega denarja v to črno luknjo.
Drugič, zaradi Lizbonske pogodbe na najvišje položaje v EU prihajajo novi obrazi. Njihova poklicna usposobljenost je gotovo drugorazredna, saj je večina kandidatov neuspelih politikov, ki so izgubili oblast v svojih domačih državah. Kdo bo zdaj zastopal EU? Predsednik Sveta, visoki predstavnik ali predsednik Komisije? Gotovo bo zmešnjava.
Moja tretja pripomba, gospod predsednik, je naslednja. Če češki predsednik Václav Klaus podpiše Lizbonsko pogodbo pod pogojem, da se vključi opomba, ki zagotavlja, da Beneševi dekreti oziroma dekreti, ki so v nasprotju z mednarodnim pravom in človekovimi pravicami, ostanejo veljavni, potem bomo imeli dve vrsti temeljnih pravic: tiste za Nemce, za Sudetske Nemce in za vse ostale. Tega ne smemo dopustiti!
Jacek Saryusz-Wolski
Gospod predsednik, ob prihajajoči Lizbonski pogodbi pričakujemo, da bo oktobrski Evropski svet napredoval pri enem od prednostnih vprašanj - Evropski službi za zunanjepolitično delovanje. Evropski parlament stalno poziva k oblikovanju prave skupne evropske diplomacije. EAS ima možnosti, da zagotovi enotnost in doslednost našega zunanjepolitičnega delovanja, ki sta nadvse potrebni, če naj Unija govori z enim glasom in se učinkovito spopada z zunanjimi izzivi, kot je energetska varnost.
Da bi izkoristili priložnost, ki jo ponuja EAS, pričakujemo, da bo Svet upošteval stališče Evropskega parlamenta, sprejeto ta teden v Odboru za ustavne zadeve, in zlasti naslednje. Če želimo imeti močno zunanjo politiko, moramo novega voditelja evropske diplomacije opremiti z ustreznimi instrumenti, da bo lahko okrepil našo zunanjo politiko. EAS bi morala biti osnovana na metodi Skupnosti z jasno udeležbo Komisije in Evropskega parlamenta. Obseg pristojnosti visokega predstavnika mora biti velik in vsebovati politike v zvezi s SZVP, kot so širitev, sosedstvo, trgovina in razvoj.
Pogoj za močno, skladno zunanjo politiko je demokratična legitimnost, ki jo lahko dosežemo samo z intenzivno udeležbo Evropskega parlamenta. To udeležbo je treba upoštevati v dveh fazah: predhodno posvetovanje s Parlamentom v času vzpostavljanja službe in predhodno posvetovanje s Parlamentom pri oblikovanju ciljev zunanje politike. Ko bosta visoki predstavnik in služba na mestu, bi moral imeti Evropski parlament široka pooblastila, da igra aktivno vlogo pri nadzoru nad zunanjo politiko EU in službo.
V fazi izvajanja ne bi smeli dovoliti oslabitve določb o zunanji politiki na podlagi Lizbonske pogodbe. Demokratična legitimnost nove službe je odvisna tudi od njene sestave. Treba je upoštevati geografsko ravnovesje Unije. Pravična zastopanost vseh držav članic v institucijah EU je temeljno načelo in EAS pri tem ne bi smela biti izjema.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, gospa predsednica Sveta, več kot štiri mesece po volitvah v ta Evropski parlament boste sklicali Evropski svet v času neodločenosti za Evropsko unijo, pri Komisiji, ki še vedno opravlja samo tekoče zadeve.
Če ne želimo pripeljati evropskih državljanov do popolnega obupa, se mi zdi, da bi lahko ta Evropski svet dal dve sporočili. Prvo je ta, da bi morali eno leto po tem, ko so vse evropske države pokazale solidarnost v zvezi z bankami, sprožiti evropsko razpravo o davku na finančne transakcije ali o prispevku, ki bi ga morale banke plačevati v proračune držav članic za zagotovitev povratne solidarnosti.
Gospa Malmström, predsednik Komisije nam je včeraj v imenu Evropske komisije povedal, da podpira proračun, kot je opredeljen danes, in da eno leto po načrtu za oživitev ne bi dodali nič novega. Toda v zadnjem letu so se razmere glede zaposlovanja in dolgov znatno poslabšale. Proračun, ki nam ga predlagajo danes, je tak, da ne bo financiral niti drugega dela načrta za oživitev, ki ste ga oblikovali pred letom dni. Zato mora Evropski svet upoštevati naslednji nasvet: obdavčenje finančnih transakcij, solidarnost bank s proračuni držav članic in pravi načrt za oživitev, kot je bil uveden pred enim letom, čeprav smo ga takrat kritizirali, da ne gre dovolj daleč.
Marian Harkin
Gospod predsednik, najprej na povem, da sem vesela, da tu vidim svojo nekdanjo kolegico Cecilio Malmström, zlasti glede na prepričljivo glasovanje za Lizbonsko pogodbo na Irskem, ki mu je sledil podpis demokratično izvoljenega poljskega predsednika. Menim, da bosta ti dve nadaljnji potrditvi, upajmo, švedskemu predsedstvu olajšali predsedovanje v zvezi s popolno ratifikacijo Lizbonske pogodbe.
Toda večino evropskih državljanov veliko bolj zanima, kaj EU počne v boju proti sedanju gospodarski krizi, kot podrobnosti glede Lizbonske pogodbe. Zato svojim evroskeptičnim prijateljem pravim: "Sprijaznite se že enkrat s tem." Preden je Irska glasovala za, je 27 milijonov državljanov EU glasovalo za, 24 milijonov pa proti. To je demokratična legitimnost.
Zato se soočimo z realnostjo. V tem okviru bi rada govorila o Mikrofinančnem instrumentu Progress, ki bo brezposelnim dal možnost novega začetka in odprl pot podjetništvu. Ta instrument bo zagotavljal 100 milijonov EUR, prek njega pa bi lahko pridobili še nadaljnjih 500 milijonov EUR mikrokreditov. Toda Komisiji in svetu pravim: to še zdaleč ni dovolj. Zdaj je prava priložnost, da se EU odzove na resnične potrebe svojih državljanov, toda potrebujemo večje investicije.
Wim van de Camp
(NL) Gospod predsednik, dobro je, da Evropska unija nekaj časa okuša uspeh na irskem referendumu. Morali bi tudi pomisliti na vse lepe stvari ob tem, ko je bil storjen pomemben korak k Lizbonski pogodbi. Seveda nas vse skrbi Češka. S spoštovanjem bomo počakali na odločitev sodišča, toda bodite prosim potrpežljivi in razumni v odnosu do gospoda Klausa. Če bomo udarili po njem, bi to lahko imelo nasprotne učinke.
København in uspeh te konference je vir upanja, ne samo za Evropo, temveč za ves svet. Trajnostnost je vir tehnološkega razvoja. Pomembni tehnološki dosežki v Evropi, na primer skladiščenje CO2, lahko pomagajo tudi v boju proti gospodarski krizi.
Tako sem prišel k tretji točki: gospodarska kriza. Želimo Evropo državljanov. Večjo pozornost bi morali nameniti zaposlovanju, in načrti Sveta v zvezi s tem so dobri. Toda ti načrti so še vedno zelo oddaljeni za številne državljane, ki jih večinoma ne poznajo. Tudi finančni nadzor na bančnimi institucijami je zelo pomemben in upam, da boste lahko naslednji teden napredovali tudi glede tega.
In na koncu še glede pristopa k vprašanju azila. Močno podpiram namene švedskega predsedstva, toda ni prišlo do otipljivih rezultatov, tudi odločitve Sveta jih niso dale. Prejšnji teden so se na zasedanju Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve pritožili, da Komisija, Svet in Parlament še vedno dosegajo premalo otipljivih rezultatov.
Gianluca Susta
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da je prišel čas, da ta parlament preneha z neskončno razpravo o Lizbonski pogodbi, ki jo slišimo še danes.
Menim, da moramo spoštovati želje Parlamenta, velikih evropskih držav, sedemindvajseterice in 26 držav, ki so ratificirale to pogodbo v različnih oblikah, toda demokratično, zato je treba zavrniti tudi napade na Pogodbo in njeno demokratično vsebino. Menim tudi, da bo zasedanje Sveta konec meseca pomembna priložnost za ponovno potrditev potrebe po tem, da se oživi ideja o Evropi onkraj Lizbone in da se oživi gospodarstvo, ter za zagotovitev, da Evropa ne popusti glede glavnega vprašanja podnebnih sprememb. S tega gledišča menim, da to, kar zadnje čase poslušamo od predsednice Sveta, pa tudi to, kar danes poslušamo tu, ni dovolj.
Evropa onkraj Lizbone ne uspeva razložiti močne vsebine nove pogodbe in ne spoštuje določb lizbonske strategije. Če torej mi, 500 milijonov Evropejcev, želimo ostati največja gospodarska sila na svetu, sila, ki se pripravlja na vlogo pomembnega političnega akterja na mednarodnem prizorišču, pozivam Komisijo, naj celovito opravlja svojo nalogo predlaganja evropske zakonodaje o pomembnih zadevah v zvezi z gospodarstvom, oživitvijo gospodarstva in oživitvijo trga dela, Svet pa pozivam, naj dolg seznam naslovov pretvori v dejansko politiko, ki bo v pomoč pri reševanju gospodarskih težav.
To je tisto, kar nam po mojem mnenju manjka. Manjka nam veliki načrt za oživitev gospodarstva, manjka nam rešitev na številnih področjih, kot je oživitev infrastrukturne politike z evroobveznicami, in manjka nam viden evropski pristop. To pričakujemo od Evropskega sveta konec meseca.
Johannes Cornelis van Baalen
Gospod predsednik, izjemno pomembno se je boriti proti gospodarski krizi, in to pomeni tudi pomagati malim in srednje velikim podjetjem. Zavezani moramo biti ugotovitvam Stoiberjevega odbora in rad bi slišal od Komisije in od Sveta, ali sta zavezana temu procesu in kaj bomo storili, saj moramo zmanjšati birokracijo.
Druga zadeva, o kateri bi rad govoril, je ankarski protokol. Turški minister za zunanje zadeve je v intervjuju v Haagu dejal, da Turčija ne bo ratificirala ali izvajala ankarskega protokola. To je izjava iz odobrenega intervjuja v časniku de Volkskrant z dne 7. oktobra 2009. Kaj bomo storili? Ne moremo, kot je komisar Rehn dejal na sestanku Odbora za zunanje zadeve, samo še enkrat lepo prositi. Rok je 1. novembra. Kako bomo ukrepali?
Gunnar Hökmark
(SV) Gospod predsednik, ministrica, komisarka, lepo vas je videti tu. V pričakovanju vrhovnega zasedanja Evropskega sveta bi rad omenil dve zadevi. Prva stvar, ki bi jo rad povedal, zadeva podnebje. Zdi se mi pomembno, da gremo v pogajanja s ciljem, da je najboljša rešitev tista, pri kateri se vsi skupaj zavežemo. To pravim zato, ker v razpravi včasih govorimo, kot da bi šlo za to, da moramo oblikovati najboljšo rešitev tu v Evropi ali v neki posamezni državi. Toda to ni dovolj, če ne bomo uspeli vključiti Kitajske, Indije in cele množice drugih držav, ki trenutno niso udeležene v skupni zavezi glede podnebja. To pomeni, da moramo dati prednost pragmatizmu in rezultatom. Taka rešitev mora tudi temeljiti na tem, da so se vse države pripravljene zavezati. Zaveze in politike v drugih delih sveta ne smejo temeljiti na stalnih vlaganjih iz Evrope. Temeljito morajo na zdravem gospodarstvu, zdravi rasti in zdravem razvoju novih priložnosti - ob pomoči Evrope in drugih premožnih držav.
Moja druga točka zadeva finančne trge. Po mojem mnenju je treba poudariti, da je za stabilnost na finančnih trgih bolj kot vse drugo potrebno stabilna makroekonomija oziroma stabilne javne finance. To pomeni, da je razprava o tem, kako se izogniti visokim proračunskim primanjkljajem, veliko pomembnejša od tega, kakšne naj bodo posamezne ureditve finančnega trga. Toda res je tudi, da moramo za stabilne finančne trge imeti stabilno rast, stabilne investicije in ustvarjanje novih delovnih mest. To pomeni, da mora zakonodaja, ki jo sprejemamo o finančnih trgih, vključevati boljši nadzor, čezmejne ukrepe in preglednost, toda ne toliko predpisov, da do investicij in rasti prihaja v drugih državah. S tem bi ogrozili stabilnost lastnega gospodarstva in finančnih trgov.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Gospod predsednik, s pozitivnim izidom irskega referenduma postaja začetek veljave Lizbonske pogodbe bolj verjeten in je bliže kot kadar koli. To je dobra novica, saj to pomeni, da bomo končno imeli institucije, ki so sposobne ukrepati. Prvenstveno nam bodo sposobne pomagati pri izhodu iz krize in spopadanju z njenimi socialnimi razsežnostmi, in sicer pri ustvarjanju delovnih mest. Toda poleg tega bi morali biti na dnevnem redu tudi podnebne spremembe, energija in pravila poštene trgovine.
Vrh je tudi priložnost za zagotovitev začetnega, odločilnega zagona, potrebnega za določitev članstva nove Komisije, in slišali smo že, kako je predsednik Barroso napovedal merila za izbor.
Rad bi izpostavil pomen dveh zadev. Najprej kot član Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu menim, da bi moralo biti članstvo v Komisiji uravnoteženo. V skupini S&D so omenili, kako bi bilo pomembno, da bi bil visoki predstavnik član te politične družine, toda nedvomno je pomembno tudi, da se zagotovi ravnovesje spolov.
Po drugi strani je skupina omenila tudi porazdelitev portfeljev in navedla portfelj, ki je pomemben zame kot za pravnika, ki je zavezan svobodi, in kot za predsednika Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in ki je povezan z razdelitvijo generalnega direktorata za pravosodje in notranje zadeve na generalni direktorat, ki se ukvarja z zadevami v zvezi s pravosodjem in temeljnimi pravicami, in na še enega, ki se ukvarja z varnostnimi vprašanji.
Menim, da to ni prava rešitev. Prava rešitev ne pomeni podrejanja pravosodja pomenu varnosti ali njunem postavljanju drugega proti drugemu, temveč je ustanovitev generalnega direktorata za pravosodje in temeljne pravice, drugega generalnega direktorata za notranje zadeve in tretjega, ki ne povezuje varnosti s priseljevanjem, temveč ju ločuje, torej ustanovitev generalnega direktorata za varnost in drugega za priseljevanje, azil in begunce, ki zajema področje temeljnih pravic.
Brian Crowley
Gospod predsednik, če se vrnete več kot 10 let nazaj, boste iz naših razprav o teh vrhih ugotovili, da so številne zamisli, številni podobni načrti ali predlogi prišli od poslancev tega parlamenta, članov Sveta in tudi od komisarjev, in če ne drugega, sem lani dobil dokaz, da če Unija solidarno deluje skupaj z velikim načrti in velikimi ambicijami, potem premika svet. Morda je zdaj čas za večje načrte in večje ambicije, kar zadeva to, kako bomo šli naprej.
Številni ste govorili o problemu brezposelnosti, ki je v zadnjih mesecih doletela tako veliko ljudi, in dejali, da je zdaj čas za resno ukrepanje, da odstranimo odvečno regulativo in se znebimo odvečnih ovir za podjetja in za podjetnike, ki ta podjetja ustvarjajo.
Lahko bi rekel, da pri solidarnosti ne gre za velike proti malim, in bojim se, da bi lahko G20 negativno vplivala na majhne in srednje velike države, ki se vzpenjajo na teh novih trgih.
Nazadnje še beseda predsednici Sveta: vprašanje podaljšanja varstva avtorske pravice bi lahko dali na dnevni red Sveta tudi v času švedskega predsedovanja.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, v pričakovanju začetka veljave Lizbonske pogodbe je to zgodovinski trenutek, da se prvenstveno osredotočimo na skupno prihodnost in skupno dobro Evrope. Bojim se, da to ni najboljša priložnost, da bi te zadnje trenutke izkoristili za promocijo nacionalnih interesov in se pri tem igrali z živci drugih partnerjev.
Globalnih izzivov za Evropo ne moremo rešiti brez učinkovitih skupnih institucij in skupnih politik. Toda današnja Evropa bolj kot kadar koli potrebuje daljnovidnost, moralno zavezanost in razumevanje skupnih evropskih vrednot, ki so navdihovali ustanovitelje, da so prekinili začarani krog zgodovine in nacionalnega egoizma. Zato za napredek Evrope in njeno verodostojnost v svetu ne potrebujemo nujno dobrih izvajalcev zadev, temveč prave državnike, močne demokratične voditelje z vizijo in pristojnostjo, da dosežejo spremembe tudi v Evropi.
Zato potrebujemo jasno zavezanost evropskim skupnim institucijam in njihovo izvajanje v praksi. Ne potrebujemo samo skupne zunanje in varnostne politike, z zunanjepolitično službo, temveč tudi skupno energetsko politiko. Evropski Svet bo odobril tudi strategijo za Baltsko morje. Rad bi se še enkrat zahvalil Komisiji in švedskemu predsedstvu, da sta jo vključila. Zdaj ima svet nalogo, da jo izvede brez izgubljanja časa. Upam, da bo strategija za Baltsko morje dobila pozornost, ki si jo zasluži, tudi od španskega in belgijskega predsedstva. Podpiram zamisel ministrice Malmström, da imam lahko strategijo za Baltsko morje za vzorčni pilotni projekt za druge makroregije v Evropi. Vseeno pa nobena strategija EU ne bo delovala resno, če ne bo imela zadostnih virov za izvajanje. Obstoječa proračunska postavka potrebuje nekaj denarja in nekaj verodostojnosti.
Edite Estrela
(PT) Na kratko bi rada izpostavila dve točki. Prva se nanaša na Lizbonsko pogodbo: po glasovanju za na Irskem in podpisu poljskega predsednika se pričakuje, da bo ustavno sodišče Češke republike dalo svoje mnenje in da bo predsednik Klaus storil, kar bi moral, in Pogodbo podpisal. Svet se ne sme vdati izsiljevanju predsednika Češke. Lizbonska pogodba je bistvena za boljše delovanje evropskih institucij, poleg tega, da zagotavlja druge koristi, kot je krepitev pristojnosti Evropskega parlamenta in pravic državljanov. Zato mora Lizbonska pogodba nujno začeti veljati čim prej. Svet in Komisija bi moral predsedniku Klausu postaviti rok, do katerega se mora začeti obnašati kot predsednik demokratične države, ki je članica Evropske unije. Niti za trenutek ne smemo pomisliti, da bi lahko kaprica nekega voditelja prevladala nad voljo večine.
Druga točka se nanaša na konferenco v Københavnu. Gospe in gospodje, Svet potrebuje globalni sporazum o boju proti podnebnim spremembam; tako razvite države kot države v razvoju morajo preprečiti, da bi se planet pregrel, zato morajo združiti svoja prizadevanja in sprejeti pogumno odločitev. København je naša velika priložnost, da se izognemo katastrofi, kot pravijo znanstveniki. Ne moremo se sklicevati na finančno krizo kot na razloga za odložitev ali zmanjšanje načrtov za København, in takih poskusov ne bi smeli jemati resno. Če želimo rešiti planet, moramo biti ambiciozni.
Gay Mitchell
Gospod predsednik, znotraj ene generacije bo prebivalstvo Evropske unije predstavljalo okoli 6 % svetovnega prebivalstva. Ni več daleč do tega, zato preprosto ne moremo še naprej menjavati predsedstva Evropskemu svetu vsakih šest mesecev in imeti do pet različnih ljudi, ki v imenu Unije govorijo o vprašanjih v zvezi z zunanjimi zadevami. Toda tudi znotraj te generacije bo svetovno prebivalstvo naraslo za približno dve milijardi ljudi. Devetdeset odstotkov tega porasta bo v zdajšnjem svetu v razvoju, kjer vsako leto umre do 11 milijonov otrok, okoli pet milijonov zaradi pomanjkanja zdravil, ki so na tako imenovanem Zahodu na razpolago že 30 let.
V tem okviru ni pomembno samo, da smo dobro organizirani za vodenje Evrope interno; pomembno je tudi, da smo opremljeni tudi za reševanje takih razmer v svetu v razvoju, in zato zagovarjam imenovanje vplivnega, neodvisnega, ločenega komisarja za razvojno pomoč, ki bo imel svoj jasni proračun in pristojnosti in ki bo odgovoren temu parlamentu prek našega Odbora za razvoj.
Odločilnega pomena je, da bo imel visoki predstavnik, minister za zunanje zadeve, kakršen koli naziv naj bi že ta oseba imela, dela čez glavo, toda eno vprašanje zahteva in mora zahtevati našo posebno pozornost. Močno zagovarjam, da moramo ne samo še naprej imeti urad komisarja za razvoj, temveč da je treba ta portfelj dati nekomu, ki bo kos nalogi in odločen zagotoviti, da bomo naše sosede, ki so nedaleč od Evropske unije, obravnavali s spoštovanjem, in sicer tako iz sebičnih kot iz nesebičnih razlogov.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Najpomembnejša točka prihajajočega zasedanja Sveta bo dokončanje ratifikacije Lizbonske pogodbe in uresničenje Pogodbe.
Proces, ki ga uvaja Lizbonska pogodba, bo okrepil Unijo notranje in v svetovnem okviru. Krepitev položaja Unije je tesno povezana s krepitvijo sodelovanja na področju sedanjega tretjega stebra. Unija bo bolj odprta, bolj učinkovita in bolj demokratična. Glavni izziv in prednostna naloga je zagotoviti temeljne pravice in svoboščine ter integriteto in varnost v Evropi. Način za dosego teh ciljev je polna podpora, učinkovito izvajanje in zadostno spoštovanje obstoječih zakonov in instrumentov v zvezi z varovanjem človekovih pravic in državljanskih svoboščin.
Stockholmski program izpostavlja uveljavljanje teh pravic, zlasti na področju pravosodja in varnosti. Prednost moramo dati mehanizmom, ki državljanom omogočajo dostop do sodišč, tako da bodo lahko svoje pravice in zakonite interese uveljavljali po vsej Uniji. Naša strategija mora biti tudi, da okrepimo sodelovanje policije in uveljavljanje pravic ter izboljšamo varnost v Evropi. Strategijo notranje varnosti je treba razviti, da bi se spopadli z naraščajočim ekstremizmom v državah članicah, pomirili napetosti, ki so jih sprožili neodgovorni politiki, in prek konkretnih rešitev glede tako občutljivih vprašanj, kot so na primer priseljevanje, azilna politika ali vprašanje Romov in narodnih manjšin, na tak način, da teh vprašanj ne bodo izkoriščali desničarski skrajneži.
Ustrezno organizirano priseljevanje je lahko koristno za vse vpletene strani. Evropa bo potrebovala prilagodljivo politiko priseljevanja, ki se bo lahko odzvala na potrebe družbe in trga dela v različnih državah članicah EU.
V zvezi z zagotavljanjem verodostojne politike priseljevanja in azila, ki bo vzdržala na dolgi rok, pa moramo vseeno biti zelo pozorni na problem nezakonite migracije, ki resno skrbi naše državljane.
Mario Mauro
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, bodite pogumni, bodite pogumni, bodite pogumni, to je priporočilo, ki bi ga rad dal v pričakovanju zasedanja Sveta, in zato je, ko gre za razpravo o imenovanjih novih komisarjev, novega evropskega ministra za zunanje zadeve in predsednika Evropskega sveta - ljudi, torej, ki bodo morali skupaj s predsednikom Barrosom in drugimi komisarji v bližnji prihodnosti nadzirati evropsko politiko - edini pravi način odločanja tak, pri katerem se upoštevajo najboljši možni interesi evropskih državljanov.
Zato morajo biti izbrani ljudje, ki so globoki kot politiki in človeška bitja in katerih nacionalna in evropska politična prizadevanja se odlikujejo po svoji skrbi za skupno dobro. To morajo biti temelji, na katerih se še naprej spopadamo z najpomembnejšimi vprašanji, kot so podnebne spremembe, morda nadaljnje raziskovanje zahtev različnih gospodarstev in ekonomska kriza, s pomočjo pogumnih pobud, kot so evroobveznice, ki bi jih tudi morali dati na dnevni red naslednjega zasedanja Sveta.
Za konec bi rad navedel besede papeža Benedikta XVI - za katere bi bil navdušen, da bi, vsaj enkrat, dobile podporo tudi na naslednjem Evropskem svetu - saj so te besede pravočasni opomin na odgovornost, ki si jo delimo vsi državljani in politični predstavniki, in sicer, da moramo izpolniti zahtevo, ki jo iščemo, v enotnosti in skupnem iskanju resnice, z odločilno pobudo, da moramo začeti graditi nekaj pomembnega zase in za bodoče generacije.
Napredek in civilizacija nastaneta iz enotnosti, in Evropa je bila sijajna, ko je odslikavala te temeljne vrednosti, ki jih je črpala iz krščanske vere in jih pretvorila v kulturno dediščino in identiteto narodov. Zato verjamem, da je jasno, po kateri poti moramo iti, da bi se lahko uspešno odzvali na odločilni izziv ponovnega lansiranja Evrope kot svetovne sile.
Zuzana Roithová
(CS) Gospod predsednik, Lizbonska pogodba je ključno vprašanje. Sodna praksa češkega ustavnega sodišča je dosledna in ne verjamem, da bi lahko sodišče naslednji teden ugotovilo, da Pogodba ni skladna s češko ustavo. Vendar dvomim, da bo predsednik prenehal z obstrukcijo. Toda Češka nima predsedniškega sistema in vlada lahko takega predsednika toži zaradi prekoračitve pooblastil. Dejstvo je, da je Václav Klaus leta zavračal imenovanje nekega pravnika za sodnika samo zato, ker je izgubil spor proti njemu na sodišču, in da ne spoštuje odločitev vrhovnega upravnega sodišča. Skupaj s tem pravnikom je 500 milijonov Evropejcev postalo talcev muham našega predsednika. Škoda ni neznatna. V času krize zastaja imenovanje nove Komisije, Parlament nima pooblastil, da bi našel rešitev za proračun, nacionalni parlamenti medtem ne morejo kazati rumenih ali rdečih kartonov in ne izkoriščamo novih moči za spopad z epidemijami, energetskimi krizami, terorizmom in organiziranim kriminalom ali novih načel pri civilni zaščiti in humanitarni pomoči.
Možno je, da bo Listina zavrnjena, in to samo zaradi nekdanjih Beneševih dekretov. To je preprosto absurdno, ne samo zaradi časovne neprimernosti, temveč zato ker za to ni nobene pravne osnove. V členu 345 Lizbonske pogodbe je celo izrecno navedeno, da se ne nanaša na lastniška vprašanja v državah članicah. Listina ne ustvarja novih pravnih možnosti poleg tistih, ki že obstajajo glede lastniških sporov na Češkem. Poleg tega pa uredba 44 o priznavanju sodnih odločb ne vrača lastniških vprašanj 50 let nazaj v preteklost. V Čeških medijih vseeno mrgoli dvomov. Kaj se v resnici dogaja na Češkem? Jasno je, da bo boj na naslednjih predsedniških volitvah na Češkem trd, in Václav Klaus s to dramatizacijo poskuša gojiti podobo močnega voditelja, ki se lahko sam spopade z vso Evropo in brani premoženje Čehov pred tujci. Cenim to, da EU ni ustvarila pritiska na Češko, in rada bi pozvala k potrpežljivosti, dokler ne bo demokratični primanjkljaj, ki ga je povzročil naš predsednik, rešen doma, veliko pred volitvami v Združenem kraljestvu. Za konec bi rada še enkrat pozvala Svet, naj stoji ob strani Češki proti enostranski uvedbi vizumskih zahtev za češke državljane s strani Kanade in naj sprejme odločitev o skupnih sankcijah.
Georgios Papastamkos
(EL) Gospod predsednik, v svojem govoru se bom posvetil trem zadevam. Prvič: gospodarska kriza. Kriza je brez razlikovanja zadela vse gospodarske sisteme, tako trdne kot manj trdne. Če si razložimo desetletne izkušnje EMU glede na gospodarsko krizo, je jasno, da je treba gospodarsko politiko bolj evropeizirati. Jasno je tudi, da je treba evropeizirati gospodarsko tveganje. Zaupanje je dobro, nadzor je še boljši.
Drugič: podnebne spremembe. Evropska unija je upravičeno na čelu globalne ekološke diplomacije. Povsem se strinjam s predsednikom Komisije, gospodom Barrosom, da za bližnji vrh v Københavnu ni načrta B. Ekološki dolg bremeni vse brez izjeme. Podpiram zamisel o ustanovitvi svetovne podnebne banke, ki bi imela sredstva Banke emisij za financiranje prizadevanj držav v razvoju za vzpostavitev okolju-prijaznih razvojnih standardov.
Tretjič: priseljevanje. Očitno moramo hitreje nadaljevati s sprejemanjem skupne politike priseljevanja. Toda priseljevanje ima tudi zunanjepolitične vidike. Čim hitreje moramo vzpostaviti učinkovite zunanjepolitične odnose s tretjimi državami, saj so države pod velikim pritiskom, zlasti na jugu Evrope. Rad bi povsem jasno povedal, da je drža Turčije provokativna. Vesel sem, da je švedsko predsedstvo opozorilo na to. Sporočilo Evropske unije Turčiji - in drugim državam - mora biti glasno, jasno in učinkovito. Ta okvir je del pravnega reda Skupnosti in vsi ga moramo spoštovati.
Peter Liese
(DE) Gospod predsednik, gospa Malmström in gospod Barroso sta govorila o podnebnih spremembah in pripravah na København. Strinjam se z vsakim, ki pravi, da mora Svet sprejeti nekaj ambicioznih sklepov. Toda odsvetujem to, da bi upoštevali samo industrijo, za katero od leta 2005 velja sistem trgovanja z emisijami, ko razmišljamo o financiranju in o vprašanju, kdo mora kaj zmanjšati.
Več panog mora nositi breme. Več kot 50 % emisij še ni vključenih v sistem trgovanja z emisijami. Več panog mora prevzeti odgovornost, da bomo lahko dosegli naše cilje in zagotovili financiranje. Govorim o letalskem prevozu in ladjarstvu. Razočaran sem nad dosedanjimi ukrepi Sveta in Komisije. V pripravah na Pittsburgh ta tema ni bila vključena med sklepe Sveta.
Če želimo uspeti v Københavnu, je bistvenega pomena, da pospešimo naše aktivnosti. Odbor za okolje, javno zdravje in varnost hrane je to storil v ponedeljek. Pozivam Svet in Komisijo, naj se temu podrobneje posvetita.
Drugič, rad bi povedal, da vem, da bodo razprave zelo neformalne, toda Svet mora razpravljati tudi o sestavi nove Komisije. Z vso skromnostjo bi rad nekaj predlagal. Iz zgodovinskih razlogov je nadzor nad farmacevtsko zakonodajo prišel v pristojnost Generalnega direktorata za industrijo in komisarja za industrijo. Seveda je farmacevtska zakonodaja industrijska zadeva, toda to je tudi zdravstveno vprašanje. V vseh državah članicah, v Evropskem parlamentu in celo v ZDA je to področje del zdravstvene politike. Zato je zdaj morda čas, da poskusimo s spremembo na tem področju. Prosite prosim predsednika Komisije, naj preuči to zadevo.
Vytautas Landsbergis
Gospod predsednik, predsednik Barroso je včeraj tu v svojem odgovoru gospodu Farageu omenil, da EU potrebuje predsednika Sveta, ki bo pravi Evropejec. Prepričan sem, da se oba in še številni drugi tu strinjate s tem mnenjem. Ali na tem položaju potrebujemo tudi nekoga, ki bo pravi "Gazpromovec", tako kot Gerhard Schröder, Paavo Lipponen itd.? Ali pa menite, da so te lastnosti precej združljive, tako da je "Gazpromovec", zlasti če bi glasoval za prijazne in podkupljive odnose, najboljši Evropejec. Tako bi lahko pospešili sedanji razvoj EU v smeri pretvarjanja v "GU" - "Gazpromsko unijo" - in se izognili položaju, v katerem Rusija povsem ignorira EU in deluje izključno v smeri njene razcepitve. Kaj menite o "Gazpromovcih" za predsednika?
Mirosław Piotrowski
(PL) Gospod predsednik, Lizbonska pogodba še ni ratificirana in je še vedno zgolj osnutek političnega dokumenta. To pomeni, da v Evropski uniji ostajamo zavezani načelu soglasnosti. Vsaka država ima pravico izraziti svoje pridržke. Predsednik Češke republike, Václav Klaus, deluje v okviru obstoječih pravil. Pritiskanje na predsednika dejansko ne prizadene samo njega osebno, temveč tudi veliko milijonov državljanov evropskih držav, ki so izrazili resne zadržke glede tega dokumenta. Na bližnjem Evropskem svetu bi morali voditelji držav članic Evropske unije temeljito premisliti o tem, kako priporočljivo je in kakšne bi bile posledice tega, da bi zavestno prezrli voljo državljanov, ki jih zastopajo.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Evropski svet bo pozvan k sprejetju strategije o regiji Baltskega morja. Verjamem, da bo to dober model za prihodnjo strategijo EU o Podonavju.
Podonavje zajema 10 držav, od katerih je šest članic Evropske unije, z 200 milijoni prebivalcev. To število vključuje 75 milijonov ljudi, ki živijo na območjih ob Donavi. Zato menim, da je pomembno, da se ta model uporabi tudi za podonavsko strategijo, ki bo morala imeti akcijski načrt in akcijski program za naslednja leta.
Kar še zadeva program Evropskega sveta, menim tudi, da je izredno pomembno, da na evropski ravni sprejmemo finančne instrumente, potrebne za razvoj "ekološko učinkovitega" gospodarstva. V tem primeru govorim zlasti o energetski učinkovitosti zgradb in trajnostnem prevozu.
Jean-Pierre Audy
(FR) Gospod predsednik, ministrica, gospa podpredsednica Evropske komisiji, moje vprašanje se nanaša na uporabo Lizbonske pogodbe, zlasti na obljubo Ircem, da bomo imeli po enega komisarja na državo.
Decembra 2008 je bilo dogovorjeno, da bo Evropski svet sprejel ustrezne zakonske ukrepe za zagotovitev, da bomo imeli po enega komisarja na državo. Gospa Malmström, kakšni so ti zakonski ukrepi? Krožijo informacije, da s pristopno pogodbo s Hrvaško sprejet amandma k Lizbonski pogodbi, ali a obstajajo druge ustrezne zakonske rešitve? Bi nam lahko dali te informacije? Kako nameravate povečati število poslancev Evropske parlamenta za 18, saj bi moralo v skladu z Lizbonsko pogodbo v naslednjem Evropskem parlamentu sedeti 18 dodatnih poslancev?
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, prihajajoči Svet bi moral dati absolutno prednost spreminjanju liberalnih politik, ki so pripeljale do hude gospodarske in socialne krize. To bi morala biti priložnost za soočanje z revščino, s katero se spopada okoli 80 milijonov državljanov Evropske unije, vključno z več kot 30 milijoni delavcev, katerih plače so tako nizke, da ti delavci in njihove druži komaj preživijo in niso sposobni priti iz revščine. To bi morala biti priložnost, da bi se zavezali spopadanju s hudo brezposelnostjo, ki še naprej narašča in ki bi se lahko drugo leto povzpela na 30 milijonov, če ne bomo takoj ustrezno ukrepali.
Glavni izziv tega Sveta je torej, da prekine z neoliberalnimi politikami lizbonske strategije in Pakta za stabilnost. Nadomestiti bi jih morali s pravim programom za napredek in socialni razvoj, ki bo spodbujal visoko kakovostne javne storitve, podpiral proizvodnjo ter mikro, mala in srednje velika podjetja, pri čemer bodo cenjeni tisti, ki delajo, in bo ustvarjenih več delovnih mest s pravicami, vključno z delovnimi mesti za ženske in mlade.
Enikő Győri
(HU) Gospe in gospodje, slišala sem govorice, da kroži zamisel o tem, kako bi lahko prepričali češkega predsednika Klausa, in sicer, da bi nekako naknadno vključili Beneševe dekrete v Lizbonsko pogodbo. Iz treh razlogov se moramo paziti takega pravnega mišmaša in nesmisla. Prvič, menim, da bi ustvarili nevaren precedens, pri čemer bi kateri koli ustavni strokovnjak menil, da lahko poseže v pogodbo za nazaj, in kot vidimo, je to nevarno, saj je slovaška vlada že dejala, da če to lahko stori Klaus, bi oni tudi radi. Zato mislim, da bi bil to nevaren precedens.
Drugič, napačno je navajati Irsko kot primer. Tisto, kar so zahtevali Irci, je bilo prvotno že vključeno v Lizbonsko pogodbo, in niso nasprotovali nečemu, česar tam ni bilo. Zato pri njihovi zahtevi ni bilo pravnih ovir. Tretjič, zaradi vsebine 13 od 143 Beneševih dekretov so bili prikrajšani Madžari in Nemci. Menim, da Evropska unija ne sme dopustiti sklicevanja na take dokumente.
Rachida Dati
(FR) Gospod predsednik, rada bi nadaljevala z utemeljevanjem iz mojega včerajšnjega govora o pripravah na vrh v Københavnu in nato omenila včerajšnji sestanek Ecofina, ki ni bil ravno uspešen.
Spraševala sem vas o odgovornosti, ki jo imamo kot industrializirane države, da se obnašamo tako, da nam bodo lahko države v razvoju sledile pri naših prizadevanjih za spopad s podnebnimi spremembami.
V Kobenhavnu ne moremo ravnati, kot da imamo vsi enake zmožnosti - to bi pomenilo, da bi vsi začeli z istega mesta, na koncu pa ne bi prišli nikamor. Zato se moramo, da bi prepričali naše partnerje v razvoju, naj se nam pridružijo, seveda ukvarjati z vprašanjem pomoči, ki bi jo jim morali dati, in ne čakati na rezultate vrha v Københavnu.
Na naslednjem Evropskem svetu in v pomembnem okviru podnebnih sprememb se mora sedemindvajseterica nujno dogovoriti o načinu, na katerega Evropska unija razmišlja o pomoči državam v razvoju.
Kot sem dejala, včeraj Svetu finančnim ministrov Ecofinu ni uspelo doseči skupnega stališča o tem sklopu problemov. Toda vemo, da je to vprašanje absolutno osrednjega pomena. Evropska komisija je že dala svoje predloge in močno upam, da lahko sprejmemo pobudo in s seboj ponesemo naše partnerje, da bomo dosegli globalno solidarnost, potrebno za reševanje problema podnebnih sprememb.
Charles Goerens
(FR) Gospod predsednik, moje vprašanje je namenjeno predsedstvu Sveta. Veste, da je osrednje vprašanje v zvezi z bodočim predsednikom Evropskega sveta to, ali namerava dati prednost metodi Skupnosti v vseh okoliščinah. Ali menite, da bi moralo biti to merilo predpogoj za imenovanje predsednika Sveta?
V zadnjem času smo občasno priča medvladnemu oddaljevanju. Menim, da je čas, da to poglavje zapremo in se vrnemo k začetkom evropskega združevanja ter ostanemo zvesti dediščini Roberta Schumana in Jeana Monneta.
Angelika Werthmann
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, o "gospodarski in finančni krizi" vedno govorimo v narekovajih. Zakaj ne omenjamo strukturne krize? Vse to se je začelo s pristno bančno krizo, ki je zajemala investicijske banke. To je ena panoga, zaradi nje pa trpi celotno svetovno gospodarstvo.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Spoštovani, smo tik pred konferenco v Københavnu, žal pa smo od lanske konference naredili le kratek korak naprej, morali pa bi veliko večjega in odločnejšega. Nimamo samo težave s financiranjem, ampak celo s tem, kako ... da bi sprejeli zavezo o zmanjševanju izpustov posameznih držav.
Pri tem mora biti vidna vloga industrializiranih držav in pri tem moramo poslati jasno sporočilo tudi Združenim državam Amerike. Tam je namreč težava ta, da vemo, da do decembra ne bodo sprejeli niti zakonodajnih zahtev znotraj svoje države. Menim, da bi morali jasno izraziti svoje pričakovanje, da Obama izpolni eno od svojih najpomembnejših predvolilnih obljub - ta pa je bila, da bo Amerika igrala proaktivno vlogo na področju ukrepanja proti podnebnim spremembam, in menim, da bi morali jasno izraziti pričakovanje, da bo Obama s svojo osebno prisotnostjo pripomogel, da se konferenca uspešno konča.
Jaromír Kohlíček
(CS) Gospa predsednica Sveta, komisarka, gospe in gospodje, Evropski svet je nedvomno pomembno telo in bi torej moral reševati temeljna vprašanja. Vprašanje številka ena je zagotavljanje dela, ki lahko ljudem zagotovi dostojen življenjski standard. Preseneča me vrsta nesmiselnih govorov, ki izdajajo pomanjkljivo poznavanje in bedasto mešajo skupaj bizarni golaž revanšističnih zahtev in skrajno liberalnih metod. Evropski svet bi moral take glasove odločno zavrniti in hkrati dati jasno vedeti, da je njegov prednostni cilj spet zagnati industrijo in rešiti kritične razmere v kmetijstvu. Če bo namesto tega pristal na zmanjšanja na socialnem področju, skupaj z olajšavami za banke in najbogatejše, potem ni mogoče pričakovati pozitivnega impulza, zlasti če bomo vztrajali pri abstraktnih merilih finančne stabilnosti. Za konec bi rad dejal vsem tistim, ki se obupano upirate ratifikaciji Lizbonske pogodbe z referendumom: pometite pred lastnim pragom, in če svojim državljanom ne boste sposobni razložiti, kaj je pri tej Pogodbi dobrega, ne pridigajte drugim.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Gospod predsednik, rad bi omenil izzive, s katerimi se moramo soočiti in jih premagati, glede območja svobode, varnosti in pravice, in sicer vzpostavitev ustrezne, skupne migracijske in azilne politike; učinkovit nadzor nad našimi zunanjimi mejami; učinkovita politika vključevanja in vračanja v domovino; verodostojen in zaupanja vreden Eurojust; Europol, ki bo služil Skupnosti, pod nadzorom Evropskega parlamenta; napredek pri usklajevanju civilnega in kazenskega pravosodja; učinkoviti čezatlantski odnosi, zlasti z Združenimi državami, na podlagi zaupanja in enakopravnosti; pravična rešitev vprašanja podatkov SWIFT; učinkovita politika varstva podatkov; boljša zaščita evra pred ponarejanjem; in aktivna promocija Listine o temeljnih pravicah.
Robert Goebbels
(FR) Gospod predsednik, moje vprašanje je zelo preprosto. Imamo novoimenovanega predsednika za novo Komisijo, toda kdaj bomo imeli to novo Komisijo? V teh težkih časih je težko delati s Komisijo, v kateri polovica članov že pakira kovčke. V Evropi potrebujemo nov zagon - to novo Komisijo potrebujemo kmalu.
Seán Kelly
Gospod predsednik, ena od lekcij, ki bi se jih morali naučiti od nedavnega referenduma na Irskem, je ta, da je z dobro piarovsko kampanjo mogoče doseči veliko razliko. Junija 2008 so Irci glasovali proti Lizbonski pogodbi. Malo več kot eno leto za tem so glasovali za z dvotretjinsko večino. Je imela v tem času Evropska unija veliko večji vpliv na njihova življenja? Ne. Toda v drugi kampanji je stran, ki je bila za, veliko bolje prodala sporočilo Evropske unije.
Menim, da je zlasti zdaj, ko se Lizbonska pogodba uresničuje, pomembno, da bo zaradi novih pristojnosti opravljenega veliko dobrega dela. Toda tudi Komisija se mora ukvarjati z ustrezno piarovsko strategijo, da bo to dobro delo dospelo do državljanov. Zato bi vprašal Komisijo, kakšne načrte ima v zvezi s tem, da bodo prihodnji referendumi šli skozi veliko lažje kot v preteklosti.
Petru Constantin Luhan
(RO) Gospod predsednik, pišem se Luhan, ne Luman. Toplo pozdravljam dejstvo, da politične skupine podpirajo pospešitev postopka ratifikacije. Da bi zagotovili učinkovito delovanje Evropske unije, potrebujemo Lizbonsko pogodbo, in ta mora začeti veljati čim prej.
Trenutno je Češka edina država članica, ki Pogodbe še ni ratificirala. Kot je Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) že dejala, pozivamo predsednika Klausa, naj pokaže odgovoren odnos in ratificira Pogodbo do zasedanja Evropskega sveta konec Oktobra. Drugače se bomo zagozdili v tej institucionalni razpravi in se ne bomo mogli osredotočiti na resnične probleme, s katerimi se soočajo navadni državljani, kot so gospodarska in finančna kriza, brezposelnost ter socialna izključenost, in ne bomo mogli okrepiti podobe Evropske unije kot pravega globalnega akterja.
Mislim, da smo o koristih te Pogodbe razpravljali že toliko, da nima smisla oživljati te razprave. Zdaj nas zanima, da bomo lahko na naslednjem Evropskem svetu potrdili dokončanje postopka ratifikacije v vseh državah članicah, tako da se lahko premaknemo na naslednjo fazo vzpostavljanja kolegija Komisije.
Cecilia Malmström
Gospod predsednik, gospe in gospodje, hvala za vaša vprašanja in pripombe. Pogosto govorimo o Evropi državljanov, Evropi ljudi, potem pa si to razlagamo tako, da ustreza našim lastnim političnim namenom. S tem pravzaprav ni nič narobe, toda če vprašamo državljane, kaj si želijo od Evrope, nam državljani vseh evropskih držav rečejo: "Želimo sodelovanje v Evropi, ki bo temeljilo na vrsti vrednot in s katerim bodo rešeni naši skupni problemi - gospodarska kriza, brezposelnost, podnebna vprašanja, mednarodni kriminal, migracijski problemi in tako dalje".
Zato smo tukaj. O številnih od teh vprašanj bo tekla razprava na vrhu čez deset dni. Seveda nam ne bo uspelo vseh rešiti, toda upamo, da bomo lahko naredili nekaj pomembnih korakov v pravi smeri in s tem ustvarili Evropo, ki bo v večji meri "Evropa državljanov". Te določitve moramo sprejeti demokratično, odprto in pregledno.
Vsak ima lahko svoj pogled na Lizbonsko pogodbo. Švedsko predsedstvo in Svet ter, verjamem, večina v tem parlamentu menimo, da se bo z Lizbonsko pogodbo Evropa približala državljanom. Odločitve bomo sprejemali učinkoviteje in bolj demokratično, v naših odnosih s preostalim svetom pa bomo Evropski uniji dali večjo moč in težo. Zato je pomembno, da Pogodba začne veljati, in zagotavljam vam, da se bomo kar se da potrudili, da zagotovimo, da se to zgodi čim prej.
Še vedno ni rešitve glede češkega predsednika. Slišala sem o špekulacijah v zvezi s tem, toda vseeno še ni rešitve. Intenzivno se pogovarjamo s prijatelji v Pragi in upamo, da vam bomo lahko zelo zelo kmalu predstavili predlog za rešitev tega vprašanja. Rada bi poudarila, da moramo seveda počakati na odločitev češkega ustavnega sodišča, preden gremo lahko dalje.
Medtem se bodo nadaljevale priprave glede soodločanja s Parlamentom in Evropske službe za zunanjepolitično delovanje, o kateri bomo razpravljali popoldan. Vrnila se bom na številna mnenja, ki so bila izražena, in druga vprašanja v zvezi z Lizbonsko pogodbo. Zelo konstruktivno sodelujemo z vašim predsednikom, gospodom Buzekom, in njegovimi kolegi glede tega, kako lahko Parlament, Svet in Komisija sodelujejo, ko bodo začela veljati nova pravila.
Nekaj vprašanj je bilo glede Afganistana. Da, gospa de Sarnez, upamo, da bomo lahko napredovali v razgovorih o enotnejšem evropskem stališču glede Afganistana, ki bo temeljil tako na vojaški prisotnosti Evropske unije tam in na večji podpori civilni družbi in demokratičnim državotvornim procesom. Ravno zdaj potekajo intenzivni razgovori o tem, kako lahko podpremo volitve, ki bodo 7. novembra. To bo zelo kmalu. V tako kratkem času bo težko namestiti evropske opazovalce volitev, toda seveda bomo storili vse, kar je v naši moči, da bi to dosegli.
Dolgoročni cilj Evropske unije, ki ga podpiramo, je skupna migracijska in azilna politika. To nam ne bo uspelo do konca leta, deloma zato, ker mora najprej začeti veljati Lizbonska pogodba. Toda strinjam se z vami, da je pomembna. Medtem se ukvarjamo s stockholmskim programom in ena od stvari, o kateri razpravljamo v zvezi s tem, so vprašanja v povezavi z migracijo. To so seveda zelo zapletena vprašanja in zadevajo sodelovanje s tretjimi državami, trgovino, pomoč in možnost uvedbe okvira, da bomo lahko imeli tudi zakonito priseljevanje v Evropo. Zadevajo tudi solidarnost in sisteme sprejemanja. Komisija bo poročala o napredku v zvezi s tem. Nato bomo decembra sprejeli nadaljnje odločitve.
Gospod van Baalen, vprašanje ankarskega protokola je pomembno. Našim turškim prijateljem pogosto pravimo, da morajo ratificirati in izvajati ankarski protokol. Na tem vrhu o tem vprašanju ne bomo razpravljali, toda o širitvi bomo govorili kasneje jeseni, odločitev pa bomo morda sprejeli decembra. Zato se bom k tej temi gotovo še vrnila.
Glede števila komisarjev se je Evropski svet seveda odločil, da bo imela vsaka država po enega komisarja. V skladu s sedanjo Pogodbo, bi bilo to mogoče spremeniti leta 2014. Ko bo Pogodba začela veljati, bomo imeli čas, da pregledamo morebitne pravne prilagoditve, ki so potrebne za zagotovitev, da lahko vsaka država obdrži svojega komisarja, in to bomo storili. Pogovarjamo se z različnimi pravnimi organi, da bi videli, ali bodo potrebne spremembe Pogodbe ali pa je dovolj, da o tem soglasno odloči Evropski svet.
Isto velja za 18 dodatnih poslancev Evropskega parlamenta. Čim bo Pogodba začela veljati, se bomo začeli pripravljati na to. Številne države so se že pripravile na to, da bi lahko hitro poslale sem zadevne poslance. Gospod Audy, nacionalni volilni sistem je v nekaterih državah malo bolj zapleten. Zato lahko to traja nekaj časa. Upam, da bodo priprave čim prej stekle. Zelo sem vesela, da je Evropski svet tem poslancem dovolil, da bodo opazovalci medtem, ko čakajo, da uradno postanejo poslanci Evropskega parlamenta. Skupaj s prihodnjim španskim predsedstvom se bomo kar najbolj potrudili, da zagotovimo, da bo to šlo čim hitreje in čim bolj gladko.
Nazadnje bi se rada zahvalila ne samo za to razpravo, temveč tudi za izredno veliko podporo, ki jo ta parlament daje predsedstvu glede vprašanja podnebja. Storili bomo vse, kar je v naši moči, da bi lahko odločitve o evropskem financiranju sprejeli na zasedanju Evropskega sveta, tako na temelju evropskega prispevka kot našega prispevka v odnosu do držav v razvoju, s čimer bomo lahko dali močno sporočilo in spodbudili mednarodna pogajanja, da bi lahko v Københavnu bila čim uspešnejša. Najresnejša in najpomembnejša naloga naše generacije je, da naredimo ustrezne, konkretne korake v boju proti globalnemu segrevanju in vzpostavimo globalno regulativo. Zelo sem hvaležna za podporo in predanost, ki ju v zvezi s tem kaže Evropski parlament.
Margot Wallström
podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, najprej naj se vam zahvalim za to živahno in zanimivo razpravo. Občutek za nujnost glede izvajanja Lizbonske pogodbe je v Parlamentu in v tej razpravi zelo jasno otipljiv. Kot boste razumeli, Komisija, tako kot Parlament, željno pričakuje začetek veljave nove Pogodbe.
Vsi vemo, da je politični postopek odobravanja zaključen v vseh državah članicah. Vsaka posamezna država članica je seveda odgovorna za to, da dokonča postopek ratifikacije, in pri tem mora spoštovati svoje notranje postopke, toda jasno je tudi, da nobena država članica ne deluje v vakuumu. Njihove odločitve ali zamude bodo imele vpliv na vse.
Seveda upamo, da bo Češka kmalu v stanju ratificirati Pogodbo. Vse tu bi rada opozorila tudi na lojalno sodelovanje, ki je eno od načel in glavnih značilnosti Evropske unije. Menim, da je ključnega pomena, da lahko države članice druga drugi zaupajo glede sprejetih zavez.
Rada bi pripomnila nekaj glede tega, da številni poslanci Parlamenta razlikujejo med realnostjo, brezposelnostjo in gospodarsko krizo, na eni strani in besedilom Lizbonske pogodbe na drugi strani, medtem ko je seveda celoten namen besedila Lizbonske pogodbe, da omogoča reševanje razmer in da bomo bolje opremljeni za sprejemanje učinkovitih odločitev o priseljevanju ali azilni politiki, energetski varnosti itd. To je namen, in moramo jih povezati in ne razdvajati. Toda upamo, da bomo zelo kmalu prišli do konca te neskončne razprave o institucionalnih vprašanjih in da bomo lahko uporabljali te nove učinkovite instrumente.
Komisija se zdaj aktivno ukvarja s pripravami na izvajanje Pogodbe, ko bo ta začela veljati. Vem, da boste to popolne posvetili posebno razpravo Službi za zunanjepolitično delovanje. Zdaj torej ni čas, da bi se spustili v dolgo razpravo o tej temi. Toda rekla bi, da se tu soočamo z velikim izzivom.
Izziv je združiti različne akterje na področju zunanjih odnosov, splošni cilj pa mora biti, da bi dosegli diplomatsko sinergijo. Potrebno je nekaj ustvarjalnega razmišljanja, ob spoštovanju medinstitucionalnega ravnovesja.
Služba mora biti tudi v celoti odgovorna tej instituciji, Evropskemu parlamentu. Trdno verjamem, da je lahko ustanovitev Službe za zunanjepolitično delovanje uspeh, če bodo Svet, Parlament in Komisija tesno sodelovali. Upoštevati moramo tudi dejstvo, da predlog dasta visoki predstavnik in podpredsednik Komisije v soglasju s Komisijo.
Glede drugega pomembnega vprašanja, evropske državljanske pobude, namerava Komisija sredi novembra lansirati zeleno knjigo. Načrtujemo široko razpravo z državljani, civilno družbo in vsemi zainteresiranimi, da bi lansirali zakonodajne predloge zelo kmalu po začetku veljave Lizbonske pogodbe.
Posledice gospodarske in finančne krize bodo visoko na dnevnem redu Sveta. V razpravi je bila ta tema pogosto omenjena. Strinjam se s tistimi, ki ste dejali, da ni prostora za samozadovoljnost. Res je, da so politike, ki so odziv na krizo, začele rojevati sadove - finančni trgi se začenjajo krepiti in zaupanje se izboljšuje -, toda še daleč smo od okrevanja in posledice brezposelnosti so in bodo ostale zelo hude. Tudi politična prizadevanja morajo še naprej podpirati aktivne politike trga dela.
Komisija seveda - in s tem odgovarjam na nekatera vprašanja iz razprave - stoji za svojim predlogom proračuna. Upamo, da bo tudi Parlament potrdil naše želje z vašim glasovanjem. Kot je včeraj v času za vprašanja delaj predsednik Barroso, to, kar je bilo storjenega do zdaj, ne zadostuje.
Stanje na področju zaposlovanja je tako, da moramo vsi narediti več na evropski, a tudi na nacionalni ravni. Brezposelnost je danes naša največja skrb in upamo, da lahko računamo na Evropski parlament, da se bo še naprej ukvarjal s tem in tudi da bo pritisnil na Svet - in na nacionalni ravni -, da bo sprejel naš predlog o olajšanju upravljanja strukturnih skladov, saj bi to gotovo pomagalo.
Naslednje vprašanje se je nanašalo na administrativno breme. Ta četrtek bo Komisija sprejela zelo daljnosežno sporočilo o zmanjšanju administrativnega bremena. V tem sporočilu bo navedeno, kaj je bilo že doseženo in kaj je treba še storiti. Gradi tudi na pomembnem delu, ki ga je opravila Stoiberjeva skupina. Glede na to poročilo je podoba zelo pozitivna in predlog, kako se lotiti zmanjšanja administrativnega bremena je na mizi. Žal večina teh predlogov čaka na Svet, zato spet upamo, da nam bo Evropski parlament pomagal pritisniti na države članice, naj se dejansko premaknejo pri teh vprašanjih.
Rada bi rekla tudi nekaj o nadzoru nad finančnimi trgi, ki je v zadnjih mesecih seveda redno na dnevnem redu Komisije. Na ravni EU je treba vzpostaviti povsem nov nadzorni okvir, in zadovoljni smo, da je pri tem nekaj napredka. V Svetu obstaja široko soglasje o predlogu Komisije glede Odbora za sistemska tveganja za makrobonitetni nadzor. Upamo, da bo parlament to podprl. Veliko napora bo potrebnega pri nadzornih organih za mikrobonitetni nadzor, in tu spet računamo na Svet in Parlament, da bosta čim prej našla ambiciozno in učinkovito rešitev.
Na koncu naj rečem še nekaj besed o temi, ki je tudi na vrhu dnevnega reda švedskega predsedstva, in sicer o podnebnih spremembah, saj imamo samo še nekaj tednov do københavnske konference. Mislim, da ste se nekateri dotaknili tistega, kar bo bistvenega za uspeh ali neuspeh. Temu bi rekla podnebna pravičnost, saj gre za odnos med državami v razvoju in razvitimi državami in voljo za to, da se predstavi verodostojen predlog za financiranje ublažitvenih in prilagoditvenih ukrepov, ter za način, da pokažemo tudi našo pripravljenost prevzeti vodilno vlogo.
Komisija je že predstavila predlog za financiranje in je edini organ, ki je do zdaj to storil. Številni so ga kritizirali, da ne zadostuje. Prepričana sem, da ne zadostuje, toda to je prvi korak in upati je, da bo spodbudil tudi druge, da bodo ukrepali in dali na mizo nekaj, o čemer se bomo lahko pogajali v Københavnu. Seveda bomo še naprej v celoti aktivni in ne bomo zmanjšali naših ambicij, temveč bomo spodbujali vse druge strani in partnerje, naj polno sodelujejo in sedejo za mizo - vključno z Združenimi državami, ki prvič sodelujejo -, da se bomo lahko odzvali na vse skrbi državljanov.
Lahko vam zagotovim, da nimamo namena zmanjšati svojih ambicij, temveč bomo raje poskrbeli za proaktivno prizadevanje za dober dogovor v Københavnu.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Gerard Batten  
v pisni obliki. - Mrzlično se špekulira, da bi Tony Blair lahko bil imenovan za prvega predsednika Evropske unije po Lizbonski pogodbi/Evropski ustavi. Skoraj osemintrideset tisoč ljudi je podpisalo vseevropsko peticijo proti njegovemu imenovanju. Lahko je razumeti, zakaj. Gospod Blair se je kot predsednik britanske vlade izkazal za lažnivca in sanjača. Pri razmeroma skromni plači predsednika vlade mu je skrivnostno uspelo postati multimilijonar. V škandalu glede stroškov poslancev, ki trenutno preplavlja spodnji dom, je nerazložljivo izginila samo evidenca o stroških enega poslanca. Gospoda Blaira. Čutim enak odpor, kot tisti, ki nasprotujejo predsedniškemu mestu gospoda Blaira. Toda kdo drug bi bil pravzaprav boljši kandidat kot gospod Blair za to Unijo, ki je že zdaj zasnovana na prevari, lažeh in korupciji? Gospod Blair je privedel Britanijo na rob uničenja. Isto bi lahko storil za EU. EU in Tony Blair si drug drugega zaslužita.
Ivo Belet  
v pisni obliki. - (NL) Gospod predsednik, predpostavljamo, da bo na dnevnem redu bližnjega Evropskega sveta tudi gospodarska kriza, zlasti razmere glede Opla. Prevzem Opla in velikanska nacionalna državna pomoč, ki je v zvezi s tem obljubljena, je več kot preskus za Evropo; gre za verodostojnost Evropske komisije, ki mora zagotoviti, da ne bo odobrena nobena nezakonita državna pomoč. Ni sprejemljivo, da se zdravi, dobičkonosni obrati zaprejo, ker država članica, v kateri so, ni zmožna zagotoviti toliko državne pomoči kot druga, večja in močnejša, država članica.
Učiti se moramo tudi iz zadeve Opel: ni še prepozno, da začnemo z usklajeno evropsko strategijo za avtomobilski sektor. Načrt CARS 21 je bil in je še vedno hvalevreden, toda še zdaleč ne zadostuje. Evropa mora oblikovati odločen načrt za prihodnost, ki bo drastično pospešil razvoj trajnostnega električnega avtomobila. Za ta namen moramo evropske proizvajalce avtomobilov posesti za isto mizo in v to usmeriti sredstva iz Sedmega okvirnega programa. Čas je, da prilezemo iz defenzivnega položaja in da damo vsem delavcem v največji industriji v Evropi pozitivno sporočilo.
Maria Da Graça Carvalho  
Eden od glavnih ciljev naslednjega Evropskega sveta bo zagotoviti uspeh konference ZN o podnebnih spremembah, ki bo decembra v Københavnu.
Sklepi Sveta o stališču EU na konferenci v Københavnu so temeljnega pomena za zagotovitev, da bo EU govorila z enim glasom. Pomembno je ohraniti ambiciozno pogajalsko izhodišče. EU bi morala pokazati, da je združena, in dati zgled vodenja, zlasti s pomočjo državam v razvoju, ki se bodo soočile s stroški v višini okoli 100 milijard EUR letno od leta 2020, da bi se lahko prilagodile na vplive podnebnih sprememb in zmanjšale svoje emisije.
Vzpostavitev strukture sistema financiranja za države v razvoju, zlasti za najmanj razvije, je bistvenega pomena, skupaj z opredelitvijo virov in zneskov tega financiranja, za zagotovitev, da bo v Københavnu sklenjen sporazum.
Ta sporazum bo omogočil uveljavitev protokola, ki bo s 1. januarjem 2013 nadomestil Kjotski protokol in zagotavljal učinkovito zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, pri tem pa omogočal evropski industriji, da ostane konkurenčna na svetovnih trgih.
András Gyürk  
v pisni obliki. - (HU) Upamo, da bodo najkasneje do zadnjega oktobrskega zasedanja Evropskega sveta odpravljene še zadnje ovire, ki preprečujejo začetek veljave Lizbonske pogodbe. Ta sporazum lahko v številnih pogledih spodbudi Evropsko unijo k učinkovitejšemu postopku odločanja. Izpostavil bi en primer: energetska varnost. Eno znamenje napredka je to, da je energetska politika, v nasprotju z dosedanjo prakso, dobila ločen oddelek Pogodbe ES. Glede na dogodke v zadnjih letih menim, da bo novo poglavje dalo smernice za energetsko politiko EU. Cilji, ki jih je treba podpirati, zajemajo razvoj energetske učinkovitosti, podporo uporabi obnovljivih virov in medsebojno povezovanje omrežij. Kot poslanec Evropskega parlamenta iz nove države članice sem zlasti vesel, da je koncept solidarnosti zajet tudi v novem energetskem poglavju. Toda Lizbonska pogodba nam nikakor ne daje že izdelane rešitve, vsaj ne, kar zadeva energetsko politiko. Vključitev novega poglavja deluje veliko bolj kot opozorilo: Evropa mora nujno ukrepati, da bo zmanjšala svojo odvisnost in promovirala svoje okoljske poglede.
Lizbonska pogodba sama po sebi ne daje prav nobenega zagotovila, samo priložnost. To je priložnost za države članice, da utrdijo temelje skupne energetske politike EU, pri čemer pa se morajo zavedati svojih lastnih interesov. Razvoja alternativnih oskrbovalnih poti, medsebojnega povezovanja omrežij ali celo zagotavljanja zaščite pred zunanjimi nakupi ni mogoče zasnovati brez primerne stopnje politične odločenosti in sodelovanja držav članic.
Iosif Matula  
Vpliv irske odobritve Lizbonske pogodbe se čuti po vsej evropski celini. Namen te pogodbe je seveda poenostaviti postopke odločanja po širitvi EU na vzhod. Glede na to je sporočilo naših partnerjev na Irskem v podporo solidarnosti med državljani Evrope. Govorimo tudi o enem zadnjih Evropskih svetov, ki bodo potekali v okviru sistema rotirajočega predsedovanja v EU. To je še toliko pomembnejše, ker mora priti do izbora tistih, ki bodo v prihodnjih letih zasedli glavne položaje. To vprašanje sproža živahne razprave in zajema nešteto politično občutljivih točk. Po mojem mnenju je naša naloga, da rešimo vprašanje, pri čemer morajo imeti jasna načela prednost pred morebitnimi občutki ponosa v določenem trenutku. Naša dolžnost je, da Evropski uniji ponudimo doslednost, učinkovitost, dolgoročno prihodnost in uravnotežen razvoj vseh regij, tako da se bo lahko soočila z izzivi na globalnem politične prizorišču, pa naj gre za gospodarsko krizo, podnebne spremembe, skupno identiteto ali kaj drugega. Dejansko bo Evropska unija pridobila moč, ki si jo zasluži, samo, ko bomo na globalni ravni na isti valovni dolžini in ko nas bodo lahko prepoznali kot skupnosti, ki deluje združeno.
(Seja je bila za nekaj minut prekinjena)
