3. Izgon nevladnih organizacij iz Darfurja
Predsednica
Naslednja točka je razprava o šestih predlogih za resolucijo o izgonu nevladnih organizacij iz Darfurja.
Charles Tannock
avtor. - Gospa predsednica, popolnoma samoumevno je bilo, da se bo sudanski predsednik Omar Al-Bašir na obtožbe MKS odzval s politično gesto; z izgonom nevladnih organizacij in organizacij za pomoč iz svoje države pa je samo še okrepil svojo podobo brutalnega tirana, kakor ga vidijo ljudje, brez vsake skrbi za usodo dolgotrajno trpečih ljudi, ki jim vlada.
Nekateri ljudje še vedno trdijo, da to, kar se je zgodilo v Darfurju, ni genocide. Vedno manj jih Baširja javno podpira, Kitajska pa je žal osamljena v njegovi obrambi, predvsem zaradi intenzivne vključenosti Kitajske v ekstraktivni industriji Sudana.
Kot večina poslancev pozdravljam obtožbo predsednika Baširja s strani MKS in vprašanje o mednarodnem zapornem nalogu. Mogoče ne bo uspelo, je pa pomembna gesta, ki bo pokazala, da je svet zgrožen nad grozotami, ki jih je brez obžalovanja zagrešil v Darfurju.
Prav tako menim, da obtožba krepi sloves MKS, ki so se ji nekateri, vključno z velesilo, kot je ZDA, doslej izogibali, ker so se bali politično podkrepljenih pregonov. Res je neverjetno, da so Združene države, ki niso podpisale Rimskega statuta, vseeno izkoristile svoj položaj v Varnostnem svetu ZN in omogočile Baširjevo obtožbo s strani MKS.
Ena od možnih poti iz trenutne brezizhodne situacije je ta, da Varnostni svet umakne obtožbe, kar mu omogoča Rimski statut, pod pogojem, da Bašir odide iz države in da se preneha ubijanje in represija in ob delnem priznanju, da Sudan ni podpisal Rimskega statuta.
Čeprav se to zdi nepravičen odziv na pobijanja v Darfurju in dejansko zagotavlja neko obliko imunitete, bi bil to način za odstranitev glavnega protagonista in preprečevanje prelivanja še več krvi in trpljenja ljudi v Darfurju, ki bi Sudanu omogočil, da na novo zaživi. Seveda, če pa bo Bašir zavrnil to ponudbo, mu je treba soditi v celoti v skladu z mednarodnim pravom. AU, Arabska liga in Kitajska morajo to jasno povedati predsedniku Baširju, preden bo zanj in za njegov brutalni režim prepozno.
Catherine Stihler
avtorica. - Gospa predsednica, položaj v Darfurju je obupen. Ali si lahko predstavljate človeško trpljenje, ki se skriva za statistikami Združenih narodov? Po podatkih ZN pomoč potrebuje okrog 4,7 milijona ljudi - vključno z 2,7 milijona notranje razseljenih oseb.
Ne moremo dovoliti, da bi se ta situacija še bolj poslabšala, zato pozivam sudansko vlado, naj umakne odločitev o izgonu 13 vodilnih nevladnih organizacij iz Darfurja. Organizacije za pomoč v Darfurju vodijo največjo humanitarno operacijo na svetu. Samo danes smo ugotovili, da so pogrešani trije ljudje, ki delajo za organizacijo Zdravniki brez meja. Odhod nevladnih organizacij bi lahko vodil v še večje izgube človeških življenj, zaradi prekinitve medicinskih storitev ter izbruhov nalezljivih bolezni kot so diareja in bolezni dihal. Najbolj ogroženi so otroci.
Združeni narodi pravijo, da bo odstranitev humanitarnih skupin ogrozila več kot milijon življenj. Poudarjam nedvomno humanitarno potrebo, da mora biti agencijam dovoljeno, da nadaljujejo z reševanjem življenj. Kot pravi predsednik Obama je nesprejemljivo, da so ogrožena tako številna človeška življenja. Zagotoviti moramo, da se bodo te humanitarne organizacije lahko vrnile. Pozivam kolege, da podprejo to resolucijo.
Erik Meijer
Gospa predsednica, v Sudanu že vrsto let vladajo režimi, ki temeljijo na kombinaciji vojaške sile, arabskega narodnega ponosa in konzervativnega tolmačenja islama. Glavni cilj teh režimov je bil ohraniti teritorialno celovitost to ogromne države, ki jo naseljuje vrsta izjemno raznolikih narodov. Vsi ti narodi so podrejeni oblasti v glavnem mestu Kartumu, ki ne izbira sredstev.
Zato že vrsto let traja ta konflikt s separatističnimi gibanji na jugu države, v regiji, kjer živijo predvsem Nearabci in neislamisti. Še vedno je povsem negotovo, ali si bo jug dejansko izboril uveljavitev pravice do odcepitve, ki je bila dogovorjena za leto 2011.
Vlada želi na vsak način preprečiti odcepitev zahodne regije Darfurja. V tej regiji je vedno obstajal konflikt interesov med nomadi in ustaljenimi kmeti. Sedaj pa se je za ta konflikt začela zanimati vlada. Depopulacija regije s preganjanjem ustaljenih naseljencev v sosednji Čad je pomembno orodje pri ohranjanju nadzora nad regijo. Vlada to umazano delo lažje opravlja brez tujih opazovalcev, humanitarnih delavcev in posrednikov.
Parlamentarni Odbor za zunanje zadeve je že pred leti pozival k vojaškemu posredovanju Evrope. Komentarji, kot je ta, so zelo popularni pri nekaterih sekcijah domačega javnega mnenja in dajejo vtis, da bo lahko bogata in vplivna Evropa uveljavljala svoje rešitve v ostalih delih sveta. V praksi pa je ta rešitev neizvedljiva. Še več, zelo nejasno je, kakšen naj bi bil cilj takšnega posredovanja.
Ali gre za začasno humanitarno pomoč ali ustanovitev neodvisne države Darfur? V vsakem primeru bi v Afriki na to gledali kot na izkazovanje kolonialne moči Evrope, predvsem iz njenih lastnih interesov. Manj spektakularna, a veliko učinkovitejša strategija je izdaja mednarodnega zapornega naloga za predsednika Al-Baširja in odkrivanje vojnih zločinov. Od zunaj je treba vedno ponujati humanitarno pomoč in miroljubne rešitve. Prizadete skupine prebivalstva, ki so v večini zbežale, zaslužijo našo podporo v svojem boju za preživetje.
Marios Matsakis
avtor. - Gospa predsednica, Parlament je zelo zaskrbljen zaradi odločitve sudanske vlade, da bo izgnala humanitarne organizacije iz Darfurja, ukrep, ki bi lahko imel katastrofalne posledice za sto tisoče nedolžnih državljanov. Razumemo, da komisar Michel, predsedstvo EU, Koordinator ZN za pomoč v izrednih razmerah, predsednik Obama in številni drugi sodelujejo zato, ker skušajo preprečiti uresničitev tega sklepa.
Ker je to zelo občutljiva zadeva, ki jo je treba obravnavati previdno, je treba storiti vse, da se zagotovi uspeh teh prizadevanj še preden bo ta Parlament sprejel kakršno koli resolucijo. Zato bomo glasovali proti tej resoluciji, pa ne zato, ker se ne strinjamo z njeno vsebino, ampak zato, ker moramo počakati, kakšen bo uspeh zgoraj omenjenih naporov. Menimo, da je to v trenutnih okoliščinah najbolj smiselno in pametno.
Ewa Tomaszewska
Gospa predsednica, zaradi brutalnega etničnega čiščenja je v Darfurju umrlo okrog 300 000 ljudi, 2,5 milijona pa jih je postalo beguncev. Okrog 4,7 milijona ljudi potrebuje humanitarno pomoč. Več kot 10 000 jih je zatočišče poiskalo v Čadu, kjer je del misije tudi kontingent poljske vojske. Prebivalstvo je prizadela ena najhujših humanitarnih kriz na svetu. Predstavnike organizacij za človekove pravice in humanitarno pomoč, kot sta na primer Polska Akcja Humanitarna ali Médecins Sans Frontières, so izgnali iz Darfurja. Mednarodno kazensko sodišče v Haagu je sudanskega predsednika Omarja Al-Baširja, ki je odgovoren za nastalo situacijo, obtožilo vojnih zločinov in zločinov proti človeštvu in zanj izdalo zaporni nalog. Sodišče ga obtožuje odgovornosti za genocid, umora in razselitev ter dopuščanja mučenja in posiljevanja. V celoti podpiram odločitev Mednarodnega kazenskega sodišča. Zahtevamo, da se omogoči vrnitev humanitarnih organizacij v Darfur, tako da bodo lahko ljudem dostavile pomoč.
Raül Romeva i Rueda
Gospa predsednica, mislim, da je resolucija nastala v ključnem trenutku, in sicer iz dveh razlogov. Prvi je ta - kot je bilo že povedano in seveda se pridružujem čestitkam in navdušenju -, da obtožba predsednika Baširja kaže na to, kako pomembno je, da se trenutna situacija takoj odpravi, predvsem v Darfurju, čeprav se dejansko nanaša na celoten Sudan. Kaže tudi na to, da mednarodna skupnost lahko in mora ukrepati, kadar podobne situacije postanejo tako ekstremne, kot je trenutna v Sudanu.
Najbolje bi seveda bilo, če bi moral predsednik Bašir odstopiti in bi bil izročen neposredno Mednarodnemu kazenskemu sodišču. To se najverjetneje ne bo zgodilo, kljub temu pa mora biti odziv mednarodne skupnosti v tej smeri, pri čemer ne sme biti nobenih dvomov.
Poleg tega humanitarna situacija zahteva tudi, da zavzamemo jasno stališče glede tega, kar smo izvedeli danes, namreč da so bili ugrabljeni trije ljudje iz organizacije Zdravniki brez meja in da v tem trenutku ne vemo, kje so, v kakšnem stanju so in da je bilo poleg tega izgnanih 13 nevladnih organizacij, ki so do nedavnega zagotavljale najnujnejšo pomoč in pokrivale osnovne potrebe.
Njihov izgon kaže na to, da je odziv vlade ravno nasproten od tistega, ki bi bil potreben in zaželen ter sprejemljiv za Evropsko unijo in predvsem mednarodno skupnost.
Ne le, da je nesprejemljiv, ampak zahteva tudi odziv; na to situacijo se je treba odzvati. Zato menim, da je ta resolucija bistvenega pomena in absolutno nujno je, da jo sprejmemo danes, s kar največjo možno večino. Prav tako pozivam kolege poslance, naj to storijo zato, da bomo zagotovili, da pri takih stvareh ne bomo potisnjeni v ozadje.
Nazadnje pa bi rad prav posebno zahtevo naslovil na Urad Združenih narodov za človekove pravice: začeti mora preiskavo in ugotoviti, ali je mogoče izgon nevladnih organizacij dodati na dolg seznam vojnih zločinov, za katere vsekakor morajo odgovarjati sudanske oblasti.
Bernd Posselt
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospa predsednica, znašli smo se v nadvse zapleteni situaciji. Kar se dogaja v Sudanu, ni niti tako nerazumljivo niti tako presenetljivo, da bi morali počakati, da vidimo, kaj se bo zgodilo. Vojna proti ljudem na jugu Sudana traja že desetletja. To je humanitarna nesreča, ki jo je povzročila genocidna politika gospoda Al-Baširja. Milijoni ljudi so bili razseljeni in se borijo za preživetje, v takšni situaciji pa so že več mesecev ali let, ne le tednov. To je ena plat medalje.
Po drugi strani pa drži, da smo vpleteni v situacijo, v kateri ne smemo ogrožati dela humanitarnih organizacij. Njihove skrbi in potrebe moramo obravnavati resno. Kaj naj torej storimo? Upoštevati moramo dejstva. Dejstva so, da Al-Bašir namerno izvaja pritisk na humanitarne organizacije. Vsak, ki je videl njegovo igrano predstavo, njegov porogljiv ples v tem dejanju proti humanitarnim organizacijam in njegove nastope, ve, da namerno izziva.
Ne smemo dovoliti, da nas izziva. Seveda pa tudi ne smemo utihniti, kakor bi želeli številni kolegi poslanci. Tudi to na diktatorja ne bi naredilo vtisa. Zato predlagam, da iz resolucije odstranimo odstavke 2, 5 in 6, ostale pa sprejmemo, kot so bili predlagani.
Józef Pinior
Gospa predsednica, tukaj imam pismo, ki ga je napisalo 28 žensk iz Darfurja, ki jim je uspelo pobegniti iz konfliktnega območja, naslovljeno pa je na Afriško unijo in Ligo arabskih držav. Darfurske ženske v pismu z datumom 4. marec 2009 izražajo podporo zapornemu nalogu, ki ga je izdalo Mednarodno kazensko sodišče za aretacijo sudanskega voditelja Omarja Al-Baširja. Prvič v sedmih letih, odkar deluje sodišče, je bil izdan nalog za aretacijo vodje neke države. Darfurske ženske v svojem pismu opisujejo grozljive prizore nasilja in posilstev, ki so del vsakodnevnega življenja v provinci, kjer se posilstvo uporablja kot orožje za trpinčenje in stigmatizacijo žensk ter uničevanje in demoralizacijo celotne družbe.
Omar Al-Bašir je na izdajo mednarodnega zapornega naloga odgovoril tako, da je iz Sudana izgnal 13 tujih dobrodelnih organizacij. To pomeni, da v naslednjih tednih prek milijon ljudi v begunskih taboriščih v Sudanu ne bo imelo dostopa do osnovne pomoči, kot je čista voda, hrana in medicinska oskrba. Pomanjkanje čiste vode, ki se bo začelo poznati v naslednjih dneh, bo povzročilo širjenje nalezljivih bolezni, predvsem v zahodnem Darfurju. Priče poročajo o primerih diareje v taborišču Zam-Zam in meningitisa v taborišču Kalma. Najprej in najbolj boleče bodo odločitev, ki jo je sprejela sudanska vlada, občutili otroci. Odločitev Omarja Al-Baširja, da izžene dobrodelne organizacije iz Darfurja, bo imela za posledico nadaljnje zločine.
Resolucija Evropskega parlamenta poziva ZN in Mednarodno kazensko sodišče naj ugotovita, ali to zadnje dejanje sudanskega predsednika predstavlja vojni zločin v skladu z mednarodnim pravom. Vlada Omarja El-Baširja ne zagotavlja sudanskim državljanom pravice do zaščite, zato jo je treba poklicati na odgovornost pred mednarodno skupnostjo zaradi kršenja te pravice.
Leopold Józef Rutowicz
Gospa predsednica, v Darfurju se trenutno dogaja ena največjih človeških tragedij sodobnega sveta. Povzročil jo je sudanski predsednik Omar Hassan Al-Bašir. Skoraj pet milijonov ljudi potrebuje nujno humanitarno pomoč. Medtem se je sudanska vlada odločila, da bo izgnala 13 vodilnih nevladnih organizacij za pomoč iz Darfurja. Širjenje bolezni, ki se bodo razvile, ko ne bo več medicinske pomoči in hrane, v 21. stoletju predstavljajo genocid širokega obsega. Resolucija, ki jo podpiram, ni zadostna, saj bi morali v tem primeru prisiliti Afriško unijo in ZN, da bi odobrili vojaško posredovanje in tako omogočili preprečitev genocida.
Urszula Krupa
Gospa predsednica, konflikt v Sudanu ima rasne, verske in gospodarske korenine, traja pa že 50 let. Terjal je že 3 milijone žrtev, več kot 4,7 milijona ljudi pa prisilil, da so zapustili svoje domove. Navkljub poskusom, da bi dosegli dogovor, in mirovnim misijam ZN, se je konflikt med arabskim in nearabskim prebivalstvom v Darfurju pred nedavnim zaostril.
Zadnje dejanje v tej najresnejši humanitarni krizi na svetu, ki je spet pritegnilo pozornost Evropskega parlamenta, vključuje odločitev sudanske vlade, ki jo vodi predsednik Al-Bašir, o izgonu 13 humanitarnih organizacij, ki zagotavljajo prepotrebno pomoč v obliki hrane, zdravil in medicinske oskrbe. Fotografije in filmi, ki prihajajo iz Darfurja in so ganili gledalce po vsem svetu, ne morejo v celoti prikazati krize, ki je doletela ljudi v tej regiji, ki poskušajo pobegniti v sosednji Čad, ter druge države in celine, vključno z Egiptom, Izraelom, Združenimi državami, Kanado in Evropo.
Vojnih zločinov pa ni obtožen le sudanski predsednik, ki je odgovoren, da je dovolil hude kršitve človekovih pravic, ki vključujejo masovno posiljevanje, ugrabitve, preseljevanje, lakoto, epidemije in mučenje. Za to so krive tudi svetovne velesile in voditelji, ki poskušajo drug na drugega prevaliti krivdo za dobavljanje orožja in zaslužkarstvo. Celo intervencija javnega tožilca Mednarodnega kazenskega sodišča, ki je želelo obtožiti sudanskega predsednika in izdati nalog za njegovo aretacijo, obeležuje 10. obletnico Kazenskega sodišča. Po mnenju nekaterih bi lahko bila to velika katastrofa za Darfur, ki bi pomenila konec misije ZN v tej državi.
Ni prvič, da smo protestirali in izrazili ogorčenost nad kršenjem človekovih pravic, ki se dogaja v tej regiji. Vendar pa predhodna celovita resolucija Evropskega parlamenta, ki je pozivala mednarodne oblasti, naj uvedejo ustrezne sankcije in ustavijo gospodarske dejavnosti, ki prilivajo olje na ogenj v sporu, ne daje nobenih rezultatov. Prepričan sem, da želijo s podžiganjem konflikta odgovorni združiti ljudi iz Darfurja pred referendumom o odcepitvi od Sudana, ki je predviden za leto 2011.
José Ribeiro e Castro
Gospa predsednica, resnica je, da smo vedeli, da bo prišlo do ukaza za izgon nevladnih organizacij, zato ponovno zatrjujem, da si prizadevam za trdno, jasno in pragmatično stališče. Zelo lahko je igrati junaka v kavarni daleč daleč stran.
Tisti med nami, ki smo julija 2007 obiskali Darfur, al-Geneino in al-Fašir, Nyalo in Kapkabio ter številna taborišča okrog teh mest, se popolnoma zavedamo trpljenja ljudi v Darfurju in neprecenljivega dela, ki ga tam opravljajo nevladne organizacije. Zato je bistvenega pomena, da zaščitimo preostale nevladne organizacije in si z vsemi močmi prizadevamo, da bi tam ostale ter podpremo tiste, ki nadaljujejo z delom, vključno z verskimi dobrodelnimi organizacijami.
Prav tako podpiram izvajanje dodatnega pritiska na Kitajsko, ki po eni strani ne izvaja potrebnega pritiska na oblasti v Kartumu, po drugi strani pa zavlačuje ali preprečuje učinkovitejše ukrepe ZN.
Nadalje podpiram idejo gospoda Tannocka, da je "kakršna koli pot iz tega dobra pot". Če bo predsednik Al-Bašir odšel in bo njegovega režima konec, bo to izjemno olajšanje in pomoč za ljudi v Darfurju in Sudanu. To ni nekaznovanost - nekaznovanost je, če se bo trenutno stanje nadaljevalo še nekaj let.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
- (PL) Gospa predsednica, glede na najrazličnejše podatke lahko ugotovimo, da je vojna v Darfurju terjala že prek 200 000 žrtev. Pogosto jo imenujemo največja humanitarna nesreča v zgodovini in jo primerjamo z genocidom, ki se je leta 1994 zgodila v Ruandi. Po podatkih ZN trenutno skoraj 5 milijonov Sudancev potrebuje nujno pomoč.
Mednarodno kazensko sodišče je izdalo nalog za aretacijo trenutnega predsednika Omarja Hassana Al-Baširja zaradi domnevnih vojnih zločinov in zločinov proti človeštvu. Sudanska vlada se je odzvala tako, da je izgnala 13 največjih nevladnih organizacij, ki sodelujejo v največji humanitarni akciji v zgodovini. Ta odločitev lahko ima katastrofalne posledice za ljudi v Darfurju, ki bodo ostali brez dostopa do prepotrebne medicinske pomoči. Nenadzorovano širjenje nalezljivih bolezni lahko vodi v masovno epidemijo, ki pripomore k večji smrtnosti, predvsem med otroci, ki ne bodo imeli dostopa do medicinske oskrbe in hrane in bodo tako izgubili vsako upanje za preživetje v teh izjemno težkih razmerah.
Z vidika obstoječe situacije moramo enoglasno obsoditi odločitev, ki jo je sprejela sudanska vlada, o izgonu nevladnih organizacij iz države in zahtevati njen preklic. Hkrati pa moramo Komisijo in Svet pozvati, naj začneta pogovore z Afriško unijo, Ligo arabskih držav in Kitajsko, da bi prepričala sudanske oblasti, naj se začnejo zavedati morebitnih katastrofalnih posledic svojih dejanj. Nadalje moramo trdno podpirati dejanja Mednarodnega kazenskega sodišča in njegov nesporni prispevek k spodbujanju pravičnosti in humanitarne zakonodaje na mednarodni ravni, kot tudi dejavnosti, usmerjene v izkoreninjenje brezpravnosti.
S tega vidika moramo obvestiti sudanske oblasti, ki sodelujejo s predsednikom Al-Baširjem, da je obsodba za vojne zločine in zločine proti človeštvu neizogibna, in prisiliti sudansko vlado, naj neha z diskriminacijo proti aktivistom za človekove pravice, ki podpirajo odločitev Sodišča o aretaciji predsednika Al-Baširja. Te ukrepe je treba sprejeti takoj, ko je to mogoče, da bi tako preprečili nadaljnjo humanitarno krizo, ki neizogibno grozi Darfurju.
Jürgen Schröder
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, sam sem bil osebno v Darfurju, skupaj z gospodom Ribeirom e Castrom pa tudi v sosednjem Čadu, zato se v celoti strinjam s tem, kar je povedal.
To je katastrofa, ki jo še poslabšuje dejstvo, da zaradi izgona nevladnih organizacij v državo prispe le okrog 60 % humanitarne pomoči. Katastrofa pa se lahko še poveča. Tri milijone ljudi je odvisnih od naše pomoči. Zato, gospa predsednica, komisar, menim, da je še posebej pomemben odstavek 4 naše resolucije, v katerem pozivamo edino velesilo na svetu, ki lahko vpliva na to območje, Ljudsko republiko Kitajsko, naj od sudanske vlade zahteva umik odredbe o izgonu nevladnih organizacij.
Filip Kaczmarek
(PL) Gospa predsednica, priče smo resnim dogodkom na področju mednarodne politike. Sudanski predsednik, za katerega je bil izdan zaporni nalog, se hoče maščevati mednarodni skupnosti z izgonom politično nevtralnih organizacij, ki se trudijo zagotoviti humanitarno pomoč trpečim ljudem v Darfurju. Mednarodno mnenje pa seveda ne more mimo dejstva, da je sudanski predsednik prepovedal dejavnosti nevladnih organizacij, kot je na primer Polska Akcja Humanitarna, ki si zadnjih pet let prizadeva zagotoviti oskrbo z vodo na področju Darfurja, da bi tako pomagali sudanskim ljudem. Peti svetovni vodni forum bi lahko bila dobra priložnost za odziv na obnašanje sudanskega predsednika, kar smo tudi včeraj tukaj omenili. Upam, da bo v Istanbulu v političnem kontekstu sprožena tudi tema izgona nevladnih organizacij, ki delujejo v Darfurju. Ironično je, da je cilj Foruma obravnavanje pomanjkanja dostopa do vode, ki pesti milijarde ljudi po svetu. Medtem pa v Darfurju predsednik Al-Bašir izganja organizacije, ki poskušajo rešiti ta ključni problem. Na tako potezo se moramo odzvati.
Vittorio Prodi
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, zelo na hitro, izsiljuje nas diktator, ki je za žrtve vzel na milijone ljudi v Darfurju, s pomočjo katerih se poskuša izogniti mednarodnim sankcijam. Njegovemu izsiljevanju ne smemo podleči.
Jasno je, da potrebujemo mednarodno koalicijo, ki bo na predsednika Al-Baširja ostro pritisnila, naj odide s položaja. Hkrati pa se ne smemo obračati stran od dejstva, da je dejanski učinek, dejanski vzrok za nastalo situacijo obsesija z naravnimi viri. Ni naključje, da se najhujše kršitve človekovih pravic pojavljajo v državah z najbogatejšimi naravnimi viri, predvsem na Kitajskem, ki izvaja te pritiske glede naravnih virov. Zato moramo natančno preučiti, kako se bomo lotili bistva problema, torej zagotovili pošten dostop do naravnih virov vsem ljudem na svetu - to moramo storiti.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, na hitro bi rad povedal, da obžalujemo grozote v Darfurju in da zahtevamo, da se stori vse, da se prepreči izgon zvez in nevladnih organizacij, ki v teh primerih igrajo ključno vlogo in ki jim mora biti omogočeno, da bodo z delom lahko nadaljevale. Imam vprašanje za komisarja.
Vedeti bi želela, kaj pričakujete, kaj pričakuje Evropska unija, od Afriške unije. Slišali smo, da eden od poslancev zahteva vojaško posredovanje. V resoluciji pozivamo Komisijo in Svet, naj okrepita prizadevanja in vplivata na vlado prek Afriške unije. V drugih državah prepuščamo rešitev sporov Afriški uniji. Zavedamo se položaja Afriške unije v Al-Baširjevem primeru. Zdi se, da tukaj obstajajo dvojni standardi.
Kakšno strategijo bo torej sprejela Komisija v zvezi z Afriško unijo, če govorimo o Afriški celini? Ali želimo tudi v tem primeru preložiti delo in rešitev konflikta na Afriško unijo?
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - Gospa predsednica, Evropska komisija je močno zaskrbljena - kot tudi vi - zaradi sudanske odločitve o izgonu 13 mednarodnih in o ustavitvi treh nacionalnih humanitarnih in dveh nacionalnih nevladnih organizacij za človekove pravice po tem, ko je MKS obtožilo predsednika Baširja. Šest od teh mednarodnih nevladnih organizacij deluje s pomočjo financiranja ki ga ES namenja za humanitarne dejavnosti, v skupni višini 10 milijonov EUR.
Te organizacije zagotavljajo osnovne storitve milijonom Sudancev v Darfurju in drugih sudanskih regijah. Ustavitev njihove dejavnosti zato ni le obžalovanja vredna, ampak močno vpliva tudi na humanitarno situacijo, kar vas je že nekaj omenilo.
Komisar Michel je v izjavi že izrazil našo globoko zaskrbljenost in pozval "sudansko vlado, naj ponovno preuči svojo odločitev o nujni ponovni vzpostavitvi delovanja teh nevladnih organizacij".
Čeprav se dokončen vpliv sudanske odločitve šele ocenjuje, je jasno, da so v Darfurju ogrožena življenja na tisoče ljudi. Nujno je treba takoj sprejeti ustrezne ukrepe, saj bosta prihajajoča deževna sezona in letno obdobje lakote kmalu še poslabšala humanitarno ranljivost 4,7 milijona ljudi, ki jih konflikt neposredno prizadene.
Vemo, da vlada svoje odločitve ne bo preklicala zaradi nadaljnjih mednarodnih pritiskov, ki postavljajo pod vprašaj njeno odločitev o izgonu nevladnih organizacij. Če nam ne bo uspelo prepričati vlade, naj prekliče odloke o izgonu, moramo aktivirati sudanske oblasti, naj vzpostavijo ustrezne mehanizme. S tega vidika moramo vsekakor zahtevati, naj sudanska vlada prevzame celotno odgovornost za svoja jamstva in za zagotovitev humanitarne pomoči.
Prav tako je naša dolžnost, da sprejmemo trajnostne ukrepe glede naše pomoči. Sudan je edina in največja humanitarna operacija Komisije: 110 milijonov EUR v letu 2009. Komisija skupaj z donatorji, kot so Združeni narodi in nevladne organizacije ter drugi humanitarni partnerji trenutno išče rešitev, kako najbolje preoblikovati humanitarni odziv, da bi se izognili dramatičnim posledicam. To ni lahka naloga, saj so bile izgnane nevladne organizacije med najbolj sposobnimi za delo v tako oddaljenih območjih.
Ti trajnostni ukrepi jasno zahtevajo sodelovanje in soglasje s sudanskimi oblastmi. S tega vidika je treba dosledno vztrajati na strogem ločevanju med humanitarnimi dejavnostmi in politično agendo.
Na politični fronti bomo morali vzdrževati najvišjo stopnjo diplomatskega pritiska tako na sudanske oblasti kot tudi na uporniška gibanja, če bomo želeli doseči mir v Darfurju. Prav tako bomo morali bolj odločno zahtevati izvajanje Splošnega mirovnega sporazuma med severom in jugom. Stave so visoke in mi smo odgovorni, da ne bomo dopustili, da bi se Sudan znašel v scenariju nočne more vsesplošne nestabilnosti države.
EU kot celota bo spoštovala navodila MKS in ohranjala le najnujnejše stike s sudanskim predsednikom Al-Baširjem. Vendar pa - in tukaj je ključnega pomena, kot sem že omenil, da ohranimo dialog s Kartumom - bi morali zagotoviti, da bo odziv vlade na obtožbo MKS kar se da omejen. Če bomo prekinili vse odnose, se lahko vladni ekstremisti maščujejo civilistom, humanitarnim delavcem in osebju UNMIS. Po našem mnenju je nedavna odločitev o izgonu nevladnih organizacij prvi korak, ki bi mu lahko sledilo še več podobnih ukrepov, zato moramo situacijo skrbno nadzirati. V najslabšem primeru lahko pride do ustavitve izvajanja Splošnega mirovnega sporazuma in poskusa vlade, da bi poiskala vojaško rešitev za krizo v Darfurju, čemur se moramo izogniti.
Glede Afriške unije lahko povem le, da z njo vzdržujemo stike, vendar pa na tej stopnji ne morem povedati kaj več.
Predsednica
Razprava je končana.
