3. Burma
Predsednik
. - Naslednja točka je razprava o šestih predlogih resolucij o Burmi.
Zdzisław Zbigniew Podkański
Gospod predsednik, burmanska vojaška hunta ni uspela držati obljub, ki jih je dala mednarodni skupnosti po takoimenovani safirsni revoluciji. Prav tako ni uspela izboljšati razmer v svoji družbi, ki se upira in zahteva svoje zakonite pravice. Demokracije in razvoja ne bo strlo surovo zatiranje zelo razširjenih protestov septembra letos ali množične zaporne kazni.
Burma se mora gibati v tej smeri, da bo ravnala v skladu z demokratičnimi načeli in bo zagotovila svobodo izražanja, svobodo združevanja in zbiranja, večstrankarski sistem in izpustitev političnih zapornikov. Prav tako mora razviti neodvisno sodstvo in poskušati preprečiti etnično čiščenje. Burma potrebuje pomoč. Zato je potrebna večja udeležba s strani Združenih narodov, njihovega generalnega sekretariata, Mednarodnega odbora Rdečega križa, Evropske komisije in vlad držav, ki imajo vpliv na burmanske oblasti. V imenu Skupine združenje za Evropo narodov, za katero sem spregovoril, in v imenu avtorjev, bi rad izrazil podporo tej resoluciji, ki jo priporočam poslancem tega Parlamenta.
Marios Matsakis
avtor. - Gospod predsednik, to je šesta resolucija Evropskega parlamenta o Burmi v zadnjih dveh letih, a zdi se, da pošastna burmanska vojaška hunta ni upoštevala ničesar od tistega, kar misli ali reče EU. Medtem pa običajni državljani Burme še naprej trpijo zatiranje, preganjanje in revščino, to pa je vse rezultat okrutne, anahronistične in sramotne drže, ki jo je zavzel nepremišljen vojaški režim, ki nadzira to državo. Diktatorji seveda še naprej bogatijo in živijo razkošno na račun trpljenja svojih državljanov.
Kaže, da imajo resolucije malo vpliva na te vojaške zločince in po mojem je najpomembnejši razlog za to dejstvo, da države kot so Kitajska, Indija in Rusija še naprej podpirajo Burmo v gospodarskem in političnem smislu. Zdi se mi, da bi morali sedaj našo pozornost usmeriti ne v Burmo samo, ampak v te tri države. Treba bi jim bilo jasno pokazati, da morajo prenehati pomagati brezsrčnim in brezobzirnim vojaškim generalom Burme, ali pa bodo njihovi odnosi z EU resno in dokončno trpeli.
Józef Pinior
avtor. - (PL) Gospod predsednik, Burma je postala skoraj trajni predmet razprave v tem Parlamentu. Na vsakem zasedanju Evropskega parlamenta v Strasbourgu se vračamo k razmeram v Burmi.
Prihodnji vrh ASEM za Evropsko unijo, ki jo zastopa francosko predsedstvo, predstavlja priložnost, da se z burmanskimi oblastmi obravnava določena temeljna vprašanja. Prvo je osvoboditev političnih zapornikov. Glede na podatke Amnesty International je v Burmi trenutno 2 100 političnih zapornikov. Drugo je prenehanje mučenja zapornikov. V Burmi je neprestano nevarnost mučenja. Tretjič, burmanska vojska se mora vesti profesionalno. Spoštovati mora človekove pravice med vojaško akcijo proti etničnim manjšinam, sedaj zlasti proti Karencem. Evropska unija ne more dopuščati nasilja in zločinov proti človeštvu.
Nazadnje pa mora politika Evropske unije ustvariti otipljive rezultate. Premisliti moramo, ali sankcije najbolj vplivajo na burmanske voditelje ali na ljudi. Naša politika mora biti razumna. Evropska unija mora ponovno pretehtati svojo politiko glede sankcij proti Burmi. Na eni strani moramo zato vztrajati na spoštovanju človekovih pravic in demokratičnih svoboščin. Na drugi pa mora mednarodna skupnost sprejeti učinkovito politiko do Burme.
Raül Romeva i Rueda
Gospod predsednik, jutrišnje Srečanje Azija-Evropa (ASEM) v Pekingu nam ponuja izjemno priložnost, da prisotni voditelji držav ali vlad Evropske unije ponovno izpostavijo zaskrbljujoče razmere glede človekovih pravic v Burmi.
Kakor je v pismu že zahteval Amnesty International, bi bilo docela primerno, da bi predsednik Sveta Nicolas Sarkozy v skupnem predsedstvu ASEM izrazil veliko skrb glede več kot 2 100 političnih zapornikov in prav tako zahteval njihovo takojšnjo izpustitev.
Drugi vir skrbi je trenutna vojaška ofenziva proti Karencem na vzhodu države, kjer je prišlo do največje vojaške operacije v desetih letih. Neposredna tarča operacije je bilo civilno prebivalstvo, vodila pa je do notranje selitve 150 000 ljudi. Junija 2006 je Amnesty International dokazal, da tovrstna praksa dejansko predstavlja zločin proti človeštvu.
Nadalje, kot sta med drugim zahtevali Burma Campaign Spain in Burma Campaign International, bo o temeljnih političnih problemih razprava prvič potekala med načrtovanim obiskom generalnega sekretarja Združenih narodov. Generalni sekretar je nedavno že dvakrat obiskal državo po ciklonu "Nargis" v začetku tega leta.
Zagotovo nismo še nikoli prej imeli tako širokega soglasja med Evropejci in Azijci glede združevanja sil in pritiskanja na režim za izpustitev vseh političnih zapornikov. Zato mislim, da je srečanje, ki se bo začelo jutri, tako zelo pomembno.
Obžalovanja vredno je, da so Združeni narodi toliko časa zanemarjali laži režima in jim včasih celo verjeli, kot je dokazalo dejstvo, da po 37 obiskih odposlanca ZN ni bil dosežen nikakršen bistven napredek.
Zato moram dodati svoj glas tistim, ki pozivajo tako evropske voditelje držav ali vlad - seveda vključno s španskim predsednikom vlade Joséjem Luisom Rodríguezom Zapaterom - kot tudi Združene narode, da pokažejo, da resnično podpirajo spremembe v Burmi. Zato je bistvenega pomena, da pozovejo k takojšnji izpustitvi priprtih.
Priložnost, ki bo na voljo od jutri naprej, ne sme biti izgubljena in voditelji držav ali vlad se morajo odzvati skladno s pričakovanji.
Verjamem, da bodo ti voditelji držav ali vlad, še posebno predsednik Sarkozy, dorasli okoliščinam, da se bodo še posebno zavedali težavnosti položaja in da bodo ustrezno ukrepali. Če Evropska unija resnično želi biti verodostojna politična udeleženka s politiko, ki temelji na zagovarjanju in spodbujanju človekovih pravic, in če noče, da se pokaže, kot se pogosto zgodi, da preprosto služi gospodarskim interesom glavnih družb kot sta Total in Chevron, potem je to pravi trenutek, da to dokaže. V položajih, kot je ta, lahko pridobimo to verodostojnost.
Od teh ukrepov je odvisnih mnogo življenj.
Colm Burke
avtor. - Gospod predsednik, jutri bo 13. obletnica nepravičnega zaprtja Aung San Suu Kyi, najbolj spoštovane politične zapornice Burme. Pravočasna resolucija Parlamenta obsoja njen nepretrgan pripor in vztraja na njeni takojšnji izpustitvi.
Zadnje petletno obdobje hišnega pripora Aung San Suu Kyi je bilo maja podaljšano za dodatno leto. Člen 10b burmanskega zakona o državni zaščiti iz leta 1975 določa, da je osebo, za katero se presodi, da ogroža suverenost in varnost države in mir ljudi, mogoče pridržati največ pet let. Zato je ta podaljšani pripor nezakonit. Suu Kyi je preživela več kot 13 let v preteklih 19 letih zaprta v svojem domu v mestu Rangun.
Prav tako obžalujem dejstvo, da se je število političnih zapornikov po žafranasti revoluciji povečalo s 1300 na več kot 2000. Vojaška hunta vsekakor ni uspela izvesti obljub, ki jih je v zvezi s tem dala mednarodni skupnosti.
Medtem ko je izpustitev veteranskega novinarja in sekretarja Nacionalne lige za demokracijo (NLD) U Win Tina in šestih drugih voditeljev prejšnji mesec korak v pravo smer, je treba narediti dodatne poteze za izpustitev burmanskih političnih disidentov.
Generalnega sekretarja Združenih narodov pozivam, naj si prizadeva za drugi obisk Burme decembra, ne glede na vladajoče razmere, da bo lahko osebno pozval k izpustitvi vseh političnih zapornikov in k popolni vključitvi Nacionalne lige za demokracijo v priprave za volitve leta 2010.
Nazadnje pa pozivam voditelje na vrhu ASEM, ki se bo jutri začel na Kitajskem ob 13. obletnici ujetništva Suu Kyi, da spoznajo svoje odgovornosti glede neprestanega zatiranja v eni sosednjih držav in da sprejmejo odločne ukrepe v skladu s tem in obsodijo burmansko vojaško hunto za njihovo neprestano zatiranje političnih disidentov.
Esko Seppänen
avtor. - (FI) Gospod predsednik, gospod komisar, Burma ne spoštuje človekovih pravic ali državljanskih svoboščin. Kot so povedali mnogi tu, ni prvič, da sprejemamo stališče glede pomanjkanja svobode izražanja, zatiranja informacij, prepovedi svobode združevanja, kršenja zelo osnovnih načel pravne države in prepovedi opozicije.
Najhujši sovražnik burmanskega naroda je vodstvo njegove lastne države, ki z vojaško podporo, z orožjem in nasiljem prisili svoje ljudi, da jih nadzira njegov državni monopol. V zaporih hunte je več političnih zapornikov kot kdaj koli prej. Hunta prav tako dela proti svojim ljudem tako, da preprečuje mednarodni nujni pomoči, da bi dosegla območja, ki jih je prizadela naravna katastrofa. Mednarodna skupnost je nemočna, ko je priča umiranju burmanskega ljudstva zaradi njihovih voditeljev, ki so zatiralni, a hkrati ne storijo ničesar.
V naši izjavi se obračamo na vrh ASEM, da bodo lahko druge države v regiji izvajale pritisk na hunto, da bo delala za izpust političnih zapornikov. Seveda smo, ko vztrajamo na tem, nekoliko svetohlinski, saj vemo, da Burma ni edina država v regiji, kjer se tepta človekove pravice. Naša skupina podpira skupno resolucijo.
Filip Kaczmarek
v imenu skupine PPE-DE. - (PL) Gospod predsednik, gospod komisar, eno leto po tem, ko so bili surovo zatrti protesti budističnih menihov, je mednarodna skupnost še vedno razdeljena glede vprašanja, kako ravnati z enim od najbolj zatiralskih režimov na svetu. Združene države in Evropa uveljavljajo strožje sankcije in glasno razglašajo svoje ogorčenje nad kršitvami pravic, kar seveda danes počnemo v tej dvorani. Po drugi strani pa sosede Burme na tem območju, namreč države združenja ASEAN, skupaj s Kitajsko, Indijo in Rusijo, vzdržujejo odprte kritike burmanskega režima pod pretvezo, da se ne vmešavajo v notranje zadeve te države. Zato želim potrditi, kar je prej povedal gospod Matsakis. Evropska komisija bi morala biti drznejša in to vprašanje bolj odprto izpostaviti v razpravah s Kitajsko, Rusijo in državami združenja ASEAN.
Dodatna težava se nanaša na ukrepanje na ravni Združenih narodov, ki se je izkazalo kot popolnoma neučinkovito. Pred zadnjim generalnim zasedanjem je bil napovedan preboj pri Burmi. Do takšnega preboja ni prišlo. Evropska komisija in države članice bi morale sprejeti odločne ukrepe za zagotavljanje, da se na mednarodni ravni glede vprašanja Burme stori več.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
v imenu skupine PSE. - (PL) Gospod predsednik, preteklo je manj kot štiri mesece od zadnje resolucije Evropskega parlamenta o pretresljivih razmerah v Burmi. Vladajoči vojaški režim ni držal nobene od obljub, ki jih je dal mednarodni skupnosti po lanski vstaji. Če se razmere v Burmi ne bodo izboljšale, je še vedno nevarnost, da bo generalni sekretar Združenih narodov decembra odpovedal svoj obisk. Število političnih zapornikov je naraslo na dva tisoč. Še vedno jih zadržujejo v nečloveških pogojih in nimajo dostopa do zdravstvene oskrbe. Gospa Aung San Suu Kyi je v zaporu že 17 let. Je Nobelova nagrajenka, prejela pa je tudi nagrado Saharov. Burmanski režim še vedno omejuje temeljne človekove pravice in svoboščine, vključno z dostopom do neodvisnih virov informacij. Karensko manjšino preganjajo oblasti in išče pribežališče na Tajskem, kjer živi na robu revščine. Enako velja za ljudi, ki jih je prizadel orkan. Režim ni dovolil, da bi do njih prišla humanitarna pomoč, tako pa je v smrtno nevarnost zaradi lakote spravil več tisoč ljudi.
Od burmanskih oblasti bi morali zahtevati, da odpravijo vse omejitve v zvezi z zagotavljanjem humanitarne pomoči in da v državi ponovno vzpostavijo temeljne svoboščine. Močno si je treba prizadevati za zagotovitev, da bo obisk generalnega sekretarja ZN v Burmo izveden in da bo Nacionalna liga za demokracijo vključena v postopek priprav na volitve leta 2010. Kitajska in Indija bi morali uporabiti politični in gospodarski pritisk na burmanski režim tako, da bi zavrnili pomoč burmanski vojski. Mednarodna skupnost bi morala uveljaviti gospodarske sankcije in prav tako zamrzniti sredstva vladnih predstavnikov in z njimi povezanih oseb.
Kathy Sinnott
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, Burma je država, prežeta s korupcijo. Glede na to, da je zaprtih 2 000 političnih zapornikov, moten dostop do svobodnih medijev s strani oblasti in zelo razširjeno suženjstvo v industriji, potrebuje država resno pomoč.
Vendar pa kljub več kot 37 obiskom poslanikov ZN v zadnjih 20 letih in šestim resolucijam v tem Parlamentu vojaška hunta ni izvedla niti ene reforme. Z gospodom Matsakisom se strinjam, da ni dovolj, da le pokažemo na Burmo: pokazati moramo na podpornice Burme in njeno glavno podpornico, predvsem Kitajsko, ki je njena najmočnejša gospodarska in vojaška zaveznica. Vseeno pa je nasmejani gospod Sarkozy zastopal Evropski svet na letošnjih poletnih olimpijskih igrah. Ali je pritisnil na najvišje uradnike, ki so stali poleg njega, glede prebivalcev Burme, Sudana, Tibeta in preganjanih ljudi na Kitajskem?
Predvsem pa bi rada omenila zlorabo sredstev za pomoč, ki so prišla v Burmo, ker še vedno poskušamo doseči običajne ljudi v Burmi in vseeno se še vedno to blago pogosto daje ljubljencem burmanske vlade, da ga ponovno prodajo po visoki ceni.
Paulo Casaca
(PT) Gospod predsednik, gospod komisar, jutri bo 13. obletnica, odkar je bila nepravično zaprta burmanska voditeljica Aung San Suu Kyi. To je zato pravi čas, da Evropska unija in predsednik Sveta, ki sta v Pekingu na Srečanju Azija-Evropa, zelo uradno izjavita, da so razmere v Burmi nesprejemljive, da izvajata potreben pritisk, predvsem na Kitajsko, ki ji je že več članic predlagalo, naj sledi zgledu, ki so ga leta 2003 dale predvsem ZDA, in odkloni nadaljnje uvažanje oblačil, izdelanih v razmerah nizkotnega suženjstva. Poleg tega je treba uveljavljati popolnoma jasne in usklajene sankcije. Če je to mogoče storiti, verjamem, da bomo končno začeli doživljati spremembe v razmerah v Burmi.
Peter Skinner
Gospod predsednik, rad bi se zahvalil gospodu komisarju, ker nas je poslušal. Skupaj s kolegi kot je Glenys Kinnock sem se dolgo veselil dne, ko resolucij o človekovih pravicah v Burmi in drugod ne bo treba obravnavati v tem Parlamentu, a se moramo k njim neprestano vračati.
Lahko se le strinjam s kolegi v Parlamentu, da v zvezi s poskusi za dosego sprememb v Burmi nenehno doživljamo samo neuspehe. Razkrinkati moramo tiste države, ki s trgovino pomagajo temu pokvarjenemu režimu in zanj jamčijo. Objavili smo imena nekaterih držav in na evropski ravni bi morali storiti več za zagotovitev, da bo njihovo razkrinkanje pripeljalo do resničnih sprememb. V Burmi moramo biti priča spremembam, ki vodijo do svobode zbiranja in združevanja, izpustitve zapornikov vesti in polnega prehoda v večstrankarsko demokracijo. Hunte smo odpravili v Evropi. Za odpravo hunt v Burmi potrebujemo svet.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Gospod predsednik, če le en posameznik izrazi nasprotovanje oblastem, bo ta glas komaj slišen. Če pa bodo vsi poslanci tega Parlamenta povzdignili svoj glas in se jim bodo pridružili glasovi iz drugih držav, potem bodo državljani držav, ki so predmet zatiranja, ugotovili, da se izplača povedati resnico in se takim režimom upreti. Ugotovili bodo, da bodo njihova prizadevanja na koncu obrodila sadove in njihov pogum se bo okrepil. Vseeno pa je res tudi, da so poleg golih besed potrebni tudi določeni ukrepi, da bi hunti pokazali, da se ne izplača vztrajati z zatiranjem do grenkega konca, ker to vpliva na narod in na samo oblast. Zato je treba sprejeti dva odločna ukrepa in ju izvesti do konca. Prepričan sem, da bo zmagala resnica, ko pa bo več ljudi razglašalo resnico v Burmi, pa bodo zbrali tudi moč.
Gerard Batten
Gospod predsednik, v začetku tega leta smo doživeli neuspeh burmanske vlade pri reševanju posledic naravne nesreče v tej državi. Glede na količino denarja, ki ga vojska potroši za svoje vzdrževanje, in glede na močan vpliv, ki ga ima na nacionalno življenje, bi lahko pričakovali vsaj, da se bo sposobna odzvati na potrebe svojih ljudi v humanitarni krizi. Pa se ni, ker nima prave funkcije, razen da ovekoveči svoj obstoj in da se oklene moči.
Ko se sklicujem na to, kar sem povedal v svojih prejšnjih pripombah o Kongu, se sprašujem, koliko vojaških hunt ima bančne račune v zahodnih bankah in uživajo v nakupovalnih izletih v London, Pariz in Rim. Neposreden način kazanja podpore burmanskemu ljudstvu bi bil, da bi jim demokratične države preprečevale prihod, dokler ne bodo v Burmi izvajali človekovih pravic in demokracije.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Pozorno sem poslušal to razpravo in bi rad pozornost pritegnil k dvema zamislima. Mislim, da je gospod Matsakis po pravici poudaril, da leži ključ za razmere v Burmi v Moskvi in predvsem v Pekingu in Delhiju. Povečati je treba pritisk, a ne le na Burmo, ampak tudi na te druge države. Drugič, pripomba gospoda Piniorja je zelo pomembna in iskreno se strinjam z njim - da moramo paziti, kako pritisk na Burmo in sankcije proti Burmi vplivajo na hunto in v kolikšni meri vplivajo na običajne ljudi. Evropsko komisijo bi rad pozval, naj analizira, kako nasprotujoče bodo ti koraki vplivali na ukrepe hunte in v kolikšni meri bodo vplivali na ljudi. Zdi se mi, da je treba Burmo spodbujati, da se bo na vse mogoče načine odprla preostalemu svetu. Le takrat bo država lahko šla po poti demokracije.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, ko se približujemo koncu razprave o človekovih pravicah tu v Strasbourgu, velja upoštevati, da se življenje vrača na običajne tire, ko je še vedno prisotnih le malo zvestih in odločnih kolegov, skupaj s predstavniki Komisije - hvaležni smo, da ima Komisija vedno predstavnike na teh razpravah -, in so seveda odsotni vsi predstavniki Sveta. Morali bi biti le hvaležni, da se streha ni sesula na nas. Upajmo, da se nikoli ne bo!
Andris Piebalgs
član Komisije. - Gospod predsednik, rad bi vas najprej spomnil, da je bil odziv Komisije na ciklon, ki je bil lani maja, hiter in izdaten. Zagotovili smo humanitarno pomoč in pomoč v hrani in pregledali mehanizem civilne zaščite v sodelovanju z državami članicami EU.
Zadovoljni smo z aktivno vlogo združenja ASEAN pri usklajevanju mednarodnih prizadevanj. Komisija je financirala največji del ocene potreb, ki so jo skupaj izvedli združenje ASEAN, Združeni narodi in vlada. Izrednih humanitarnih razmer še ni konec, a prav tako bomo obravnavali vprašanja rehabilitacije. Najpomembnejši v tem obdobju je bil izbruh solidarnosti med državljani, lokalnimi nevladnimi organizacijami in mjanmarskim Rdečim križem. To je jasen signal, da opuščanje civilne družbe ne pride v poštev.
Problemi, ki se jih je treba lotiti, so naslednji.
Najprej moramo zmanjšati izolacijo burmanskega prebivalstva. Okrepiti je treba civilno družbo. Komisija je sogostiteljica konference o vlogi civilne družbe v Mjanmaru, ki bo potekala 29. oktobra v Bruslju.
Drugič, odprte moramo pustiti vse mogoče kanale komunikacije z vlado. Pričakujemo, da bo na vrhu ASEM, ki bo 26. oktobra potekal v Pekingu, spregovoril predsednik Barroso. Poleg tega je Komisija vzpostavila delovne odnose z ministrstvi, povezanimi z zdravjem, izobraževanjem in preživljanjem.
Tretjič, ohraniti moramo Združene narode in jih okrepiti kot gonilno silo. Ne obstaja alternativa za dobre službe generalnega sekretarja ZN in posebnega svetovalca ZN Ibrahima Gambarija. Komisija močno podpira prizadevanja posebnega poročevalca ZN o stanju človekovih pravic v Mjanmaru, gospoda Tomása Ojee Quintane.
Za nacionalno spravo je potreben tudi vseobsegajoč dialog. Do njega ne more priti z zainteresiranimi političnimi stranmi, ki so v zaporu ali v hišnem priporu. Še naprej zahtevamo izpust vseh tistih, ki so pridržani na politični podlagi. Komisija prav tako podpira prizadevanja ILO, da se končajo prakse prisilnega dela, ki se uporabljajo za vojaške in infrastrukturne programe.
Komisija uporablja vse svoje kanale za izražanje zaskrbljenosti glede prisilnega dela in nespoštovanja temeljnih svoboščin. Prebivalci Mjanmara si zaslužijo našo pozornost in pomoč, Komisija pa bo še naprej delala vse, kar je v njeni moči.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 142)
Sebastian Valentin Bodu  
v pisni obliki. - (RO) Evropski parlament mora sprejeti združeno bojno črto pri obsojanju Mjanmara, kjer so postale razmere tragične, za zločine proti človeštvu. Spoštovane nevladne organizacije navajajo, da je bilo okoli 70 000 civilistov prisiljenih v zadnjih šestih mesecih zapustiti svoje domove, ko so poskušali pobegniti sistematični zlorabi, ki so je bili deležni s strani vojaške hunte.
Zgodovina mjanmarske diktature seže približno 50 let nazaj in obsojamo dejstvo, da njegovi prebivalci pol stoletja niso mogli živeti normalnega življenja.
Ob upoštevanju ravni preganjanja, mučenja, težkega dela, zaplembe zemlje in omejitve pravic do prostega gibanja v Mjanmaru je mogoče oblasti brez težav obtožiti zločinov proti človeštvu.
Kot poslanec Evropske unije, institucije, ki spoštuje človekove pravice kot svoje temeljno načelo, verjamem, da je nujno javno poskrbeti, da se bodo oblasti v Mjanmaru zavedale, da je spoštovanje človekovih pravic osnova za gospodarsko blaginjo države. Izpust vseh političnih pripornikov v Mjanmaru, najprej dobitnice Nobelove nagrade Aung San Suu Kyi, bi bilo izredno simbolično dejanje s strani oblasti v tej državi in bi pokazalo, da so sposobne mednarodnega dialoga in ne nameravajo postati povsem izolirane od preostalega sveta.
Jules Maaten  
v pisni obliki. - (NL) Na prihodnjem vrhu ASEM, ki bo 24. oktobra 2008 v Pekingu, bo preteklo natanko 13 let od zaprtja voditeljice burmanske opozicije in dobitnice Nobelove nagrade Aung San Suu Kyi. Generalni sekretar ZN Ban Ki-Moon je oznanil svoj namen, da bo decembra obiskal Burmo, a je namignil, da bo to storil le, če je mogoče v političnih razmerah in razmerah glede človekovih pravic v Burmi doseči resen napredek; če ne, bo prisiljen preložiti svoj obisk. Prihodnji vrh ASEM je popolna priložnost za intenzivno pritiskanje na Burmo, da mora hitro izpolniti pogoje ZN in tako zagotoviti obisk Ban Ki-Moona.
