EU:n yhteisen uudelleensijoittamisohjelman perustaminen 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana keskustelu:
Rui Tavaresin GUE/NGL-ryhmän puolesta neuvostolle laatima suullinen kysymys EU:n yhteisen uudelleensijoittamisohjelman perustamisesta - B7-0205/2011)
Nadja Hirschin, Sophia in 't Veldin, Sonia Alfanon ja Nathalie Griesbeckin ALDE-ryhmän puolesta neuvostolle laatima suullinen kysymys EU:n yhteisen pakolaisten uudelleensijoittamisohjelman perustamisesta - B7-0206/2011)
Manfred Weberin, Simon Busuttilin ja Georgios Papanikolaoun PPE-ryhmän puolesta neuvostolle laatima suullinen kysymys EU:n yhteisen uudelleensijoittamisohjelman perustamisesta - B7-0208/2011).
Rui Tavares
Arvoisa puhemies, pakolaiset ovat todennäköisesti maailman heikoimmassa asemassa oleva väestöosa, ja heistä heikoimmassa asemassa ovat ne, jotka eivät voi palata kotiinsa eivätkä jäädä kauttakulkumaahan. Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu on esittänyt arvion pakolaisten määrästä: 200 000 pakolaista vuotta kohden. Tiedämme, että Yhdysvallat ja muut toimijat sijoittavat uudelleen puolet kyseisestä määrästä, ja tiedämme, että EU:n osuus on liian pieni: 4 500 vuotta kohden.
Siksi me kaikki pidämme pakolaistragediaa kiireellisenä ja tärkeänä. Kuinka tärkeä se on? Neuvosto itse on jo vastannut tähän kysymykseen. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on puhunut 100 000 pakolaisen uudelleensijoittamisesta vuosittain ja puheenjohtajavaltio Belgia sanoi oman toimikautensa lopussa - pääministeri Yves Leterme oli täällä - että pakolaiset kuvastivat Euroopan unionin olemassaolon syytä. Anteeksi, että sanon näin, mutta pakolaiset ovat tärkeitä puheenjohtajavaltio Unkarille historiallisista syistä, koska Unkarin tapaus vuonna 1956 oli kansainvälisen yhteisön ensimmäinen yhteinen yritys sijoittaa uudelleen tuhansia pakolaisia.
Kuinka tärkeä pakolaistragedia on loppujen lopuksi? Valitettavasti meidän on esitettävä tämä kysymys neuvostolle. Miten suuri painopiste pakolaiset ovat neuvostolle? Ovatko he niin kiireellinen asia, että lopultakin allekirjoitetaan paperinpala? Vuosi sitten Euroopan parlamentti äänesti kahden mietinnön puolesta, joista toinen oli yhteispäätös Euroopan pakolaisrahastosta. Suurin osa meistä asettui tärkeän asian taakse: Kreikan kommunisteista brittiläisiin konservatiiveihin. Me teimme läksymme. Vuotta myöhemmin odotamme yhä neuvostoa. Yhteispäätösmenettely on muuttunut yhteispäättämättömyysmenettelyksi. Yhteispäättämättömyysmenettely olisi naurettava, ellei se olisi niin surullinen kyseisten ihmisten kannalta.
Mietintö, jonka me hyväksyimme, sisältää hätätoimia, joita sovelletaan komission vuosittaisten painopisteiden lisäksi. Teimme sen, koska tiedämme, että humanitaarinen kriisi voi puhjeta koska tahansa. Yksi on juuri puhjennut Pohjois-Afrikassa, aivan naapurissamme, eikä meillä ole hätätoimenpiteitä valmiina täytäntöönpanoa varten. Meillä ei ole niitä, koska neuvosto ei valitettavasti ole vienyt yhteispäätösmenettelyä loppuun saakka.
Lisäksi lähtien ensimmäisestä päivästä, jolloin se olisi valmis, meillä olisi hätätoimenpiteiden lisäksi lisää rahaa valtioille, jotka haluavat aloittaa uudelleensijoittamisen, sekä selvät painopisteryhmät jäsenvaltioiden käytettäväksi. Meillä olisi myös kaikki, mitä olemme sisällyttäneet valiokunta-aloitteiseen mietintöön: laatu, nopeus ja uudelleensijoitusyksikön perustaminen Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastoon.
Neuvoston jäsenet, te - lopettelen puhettani, arvoisa puhemies - olette lainsäätäjiä. Emme voi sanoa neuvostolle miten sen tulee antaa lainsäädäntöä, mutta tällainen pöytälaatikkoveto-oikeus ei auta ketään eikä edistä varsinkaan toimielinten uskottavuutta.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Nadja Hirsch
kysymyksen laatija. - (DE) Arvoisa puhemies, uudelleensijoittamisohjelma on asia, jonka eteen olemme tehneet kovasti työtä. Olemme käyttäneet siihen paljon energiaa kaikissa ryhmissä. Halusimme yksimielisesti lähettää asiasta selvän viestin. Teimme siitä ensisijaisen tavoitteen yksinkertaisesti sen takia, että aihe on niin tärkeä: kyse on ihmisten elämästä.
Pohjois-Afrikan tilanne ja kehitys merkitsee kuitenkin sitä, että meidän on jälleen kerran saatava aikaan tuloksia hyvin nopeasti. Olemme hukanneet jo yhden vuoden. Olemme hyödyntäneet ajan parhaalla mahdollisella tavalla käynnistääksemme kansalaisia ja yhteiskuntaa koskevan keskustelun, koska tarvitsemme lopulta myös jäsenvaltioiden, alueviranomaisten ja paikallisen väestön tuen, jotta ohjelma otetaan käyttöön myös uusissa jäsenvaltioissa. Keskustelua ja sosiaalista yksimielisyyttä, joka on vähitellen saatu aikaan, ei voida hylätä vain sen takia, että neuvosto ja muut keskeiset toimijat eivät pääse sopimukseen ja ovat ajautuneet umpikujaan. Aihe on liian tärkeä. Olemme käynnistäneet tämän keskustelun liberaaleina, ja tavoitteenamme on tehdä asiasta aito painopiste.
Uskon, että meillä on sopimus kaikkien parlamentin ryhmien kesken. Olemme ilmaisseet kantamme ja odotamme nyt selvää suunnan näyttämistä neuvostolta, niin että asiaa voidaan käsitellä ja että jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä toimineet aktiivisesti, rohkaistuvat myös osallistumaan ohjelmaan. Palaute, jota olemme saaneet keskusteluissamme, osoittaa sen, että kyseiset jäsenvaltiot haluavat tulla mukaan. Sen takia Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän tärkein pyyntö - vaikka uskonkin voivani puhua kaikkien ryhmien puolesta, koska yhteistyön taso oli todella erinomainen - on se, että asia pitäisi asettaa painopisteeksi ja keskustelua, jota olemme käyneet laajalla sosiaalisella tasolla, pitäisi edistää eikä sitä saa vaarantaa lykkäämällä asiaa jatkuvasti.
Georgios Papanikolaou
Arvoisa puhemies, sen jälkeen mitä kollegani sanoivat minäkin haluaisin sanoa, että ensinnäkin, arvoisa ministeri, lähes vuosi sen jälkeen kun tämä parlamentti antoi päätöslauselmansa, joihin panostettiin paljon, Syyriaan lähetettiin valtuuskunta samasta syystä ja me yritimme saada mahdollisimman monta jäsenvaltiota osallistumaan pakolaisten uudelleensijoittamisohjelmaan; kuitenkaan, kaikesta siitä huolimatta emme ole vieläkään tehneet mitään. Vaikka neuvoston puolella onkin muodollisia ongelmia ja myös parlamentti on otettava mukaan, me olemme täällä etsimässä ratkaisuja. Se on tarkoituksemme.
Viittaamme ohjelman humanitaariseen ulottuvuuteen, mutta viittaamme myös EU:lle tarjottuun välineeseen, niin että se voi harjoittaa ulkopolitiikkaansa entistä tehokkaammin. Eikö väline olisikin tärkeä väline nyt Catherine Ashtonin käsissä, jos hän olisi Pohjois-Afrikassa ja voisi viitata ohjelmaan, josta olemme päättäneet?
Luonnollisesti viittaamme maailmanlaajuisiin tarpeisiin. Meidän on kuitenkin toki ymmärrettävä, että ohjelma on nyt ovellamme. EU:ta pyydetään toimimaan johtajan roolissa Välimerellä. Arvoisa ministeri, meidän on käynnistettävä tämä ohjelma ja jatkettava sen kanssa sinnikkäästi ja meidän on ymmärrettävä, kun keskustelemme vuoden 2013 jälkeisistä määrärahoista, että ohjelmaa varten on resursseja vuoteen 2013 saakka ja, jos tuhlaamme vielä aikaa, emme voi enää käyttää niitä resursseja ja varoja.
Saanen muistuttaa teitä lopuksi, arvoisa ministeri, ehdotuksesta, jonka teimme silloin ja johon me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmässä palaamme yhä uudestaan, eli pakolaisten uudelleensijoittamisohjelmasta. Emme voi odottaa enää uutta Lampedusaa, arvoisa ministeri, ennen kuin ymmärrämme sen, miten välttämätön tämä aloite on ja että meidän on edettävä sen kanssa täyttä höyryä.
(Suosionosoituksia)
Enikő Győri
neuvoston puheenjohtaja. - (HU) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentti käsitteli kolmea pakolaisten uudelleensijoittamista koskevaa kysymystä Eurooppa-neuvostolle. Kiitän paljon kolmea kysymyksen laatijaa niiden näkökohtien yksityiskohtaisesta esittelystä, jotka saivat heidät laatimaan kysymykset. Kaikki kysymykset liittyivät komission ehdotukseen, jolla pyritään tarkistamaan päätöstä Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudeksi 2008-2013. Asia koskee Euroopan unionin yhteistä uudelleensijoittamisohjelmaa. Uskon, että tämä keskustelu osoittaa myös Euroopan parlamentin syvän huolen eniten apua tarvitsevien ihmisten puolesta. Siksi kiitän ensinnäkin parlamentin jäseniä siitä, että he ovat kiinnittäneet paljon huomiota pakolaisten tilanteen ratkaisemiseksi. Kuten myös Rui Tavares huomautti, puheenjohtajavaltio Unkarilla, jolla on perintönään vuoden 1956 vallankumous ja sitoumus siihen, on moraalinen velvollisuus saavuttaa edistystä Euroopan unionin yhteisen uudelleensijoittamisohjelman alalla.
Pohjois-Afrikan kriisi, johon useat teistä viittasivat, on osoittanut tarpeen perustaa hyvin toimiva yhtenäinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä. Yhdyn Euroopan parlamentin kantaan, jonka mukaan Euroopan unionin on kannettava vastuunsa pakolaisten tilanteen ratkaisemisessa, jos se haluaa säilyttää johtavan asemansa humanitaarisen avun jakamisessa. Saanen kertoa teille viimeisimmät tiedot siitä mihin suuntaan pakolaisten tilanne Libyan rajalla kehittyy tällä hetkellä. Kävin Tunisian ja Libyan rajalla maaliskuun alussa. Tuolloin sinne saapui tuhat pakolaista joka tunti, useimmat heistä siirtotyöläisiä, joille pääsy kotiin, paluumuutto, oli tärkein asia. Heistä kaikista vaikeimmassa tilanteessa olivat ne, jotka olivat saapuneet ilman minkäänlaisia papereita tai asiakirjoja. Kansainväliset avustusjärjestöt huolehtivat heistä siellä. Heidän määränsä kasvoi; heidän paluumuuttoaan ei sinänsä pystytä ratkaisemaan, ja sen takia nyt on todellakin pohdittava uudelleensijoittamisjärjestelmää. Tänään tai pikemminkin eilen ja tänään Unkarin ulkoministeri János Martonyi on ollut toisella puolella, Libyan ja Egyptin rajalla. Hänen vierailunsa päätarkoituksena oli tutustua pakolaistilanteeseen. Hän meni rajalle ja tapasi siellä Egyptin viranomaisia. Tilanne siellä, kyseisellä osuudella, on nyt muuttunut. Kyseisellä rajaosuudella Libyasta ei ole tullut pakolaisia kolmeen päivään.
Tällä hetkellä siellä on noin 200 ihmistä, joiden pitäisi voida osallistua uudelleensijoittamisohjelmaan. Toisia, jotka ovat saapuneet tähän saakka, evakuoidaan parhaillaan eli Egyptin viranomaiset auttavat heitä palaamaan kotiinsa, itse asiassa EU:n jäsenvaltioiden tuella. János Martonyi on muuten keskustellut myös Bengasin kansallisen siirtymäajan neuvoston ulkoministerin kanssa sekä Egyptin sisäministerin kanssa saadakseen yleiskuvan pakolaistilanteesta. Korostaisin yhteisessä eurooppalaisessa turvapaikkapolitiikassa sitä, että me teemme kaikkemme luodaksemme yhteisen politiikan ja järjestelmän, jonka perustana on vuoden 1951 Geneven pakolaisyleissopimuksen ja muiden kansainvälisten yleissopimusten täysimääräinen soveltaminen ja jossa noudatetaan Eurooppa-neuvoston Tukholman ohjelmassa tekemiä sitoumuksia. Puheenjohtajavalio Unkari on sitoutunut edistämään pakolaispaketin ehdotuksia. Sen osoittaa myös se tosiasia, että viime viikolla jäsenvaltioiden antaman luvan perusteella olemme valmiit aloittamaan välittömästi epäviralliset kolmikantaneuvottelut turvapaikanhakijoiden aseman määrittelyä koskevasta direktiivistä saavuttaaksemme tavoiteajankohdan 2012.
Kiitän teitä vielä kerran tammikuun keskustelusta, jonka puheenjohtajana toimin tätä aihetta käsiteltäessä. Silloinkin vastasin Euroopan parlamentin jäsenten kysymyksiin. Korostaisin sitä, että neuvosto, joka tunnustaa uudelleensijoittamisen merkityksen kestävänä ratkaisuna pakolaisille, oli tyytyväinen päätökseen perustaa yhteinen EU:n uudelleensijoittamisohjelma sekä siihen liittyvään komission ilmoitukseen, jonka komissio esitti syyskuussa 2009. Kyseiset aloitteet ovat peräisin sopimuksesta, jonka Eurooppa-neuvosto teki Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksen yhteydessä syyskuussa 2008, mikä tarkoittaa sitä että henkilöiden uudelleensijoittaminen Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun suojeluksessa Euroopan unionin alueelle voisi edetä toistaiseksi vapaaehtoiselta pohjalta.
Konkreettisena esimerkkinä korostaisin neuvoston päätelmiä heinäkuulta ja marraskuulta 2008. Niissä EU:n jäsenvaltiot sitoutuivat sijoittamaan uudelleen alueelleen Irakin pakolaisia tai pikemminkin me kannustimme niitä tekemään niin. Syyskuussa 2009 neuvosto käynnisti yksityiskohtaisen tutkimuksen ehdotuksesta muuttaa päätöstä Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta. Vuoden 2010 ensimmäisellä puoliskolla Euroopan parlamentin kanssa pidettiin useita epävirallisia kokouksia. Jäsenvaltiot, jotka osoittivat suurta joustavuutta, hyväksyivät Euroopan parlamentin ehdotuksen lähes kokonaan saavuttaakseen yhteisen tavoitteen, joka on entistä paremman ja joustavamman järjestelmän perustaminen komission ehdotusten mukaisesti. Kuten parlamentin jäsenet aivan oikein huomauttivat kysymyksissään, Eurooppa-neuvosto ja Euroopan parlamentti pääsivät sopimukseen päätöksen poliittisesta sisällöstä edellä mainitun epävirallisen kokouksen tuloksena. Neuvosto tuki esimerkiksi yhtä parlamentin tärkeimmistä ehdotuksista eli sitä, että luodaan mekanismi, jolla kannustetaan uusia jäsenvaltioita liittymään uudelleensijoittamisohjelmaan muun muassa rahoitusvälineiden avulla. Neuvosto ei kuitenkaan voinut tukea Euroopan parlamentin ehdotusta, jonka mukaan EU:n yhteiset vuosittaiset uudelleensijoittamista koskevat painopisteet hyväksytään perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti soveltamalla delegoituihin säädöksiin liittyvää menettelyä.
Neuvoston ja komission kanta on sama tässä asiassa. Yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman suunnittelukausi asettaa tiukat määräajat, ja tehokas suunnittelu voidaan toteuttaa täytäntöönpanosäädöksillä. Lisäksi neuvosto yhtyi komission näkemykseen, että vuosittaisten uudelleensijoittamista koskevien painopisteiden määrittely on luonteeltaan täytäntöönpanoa, koska periaatteessa se merkitsee sitä, että päätöksen yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan erityistilanteisiin. On valitettavaa, että neuvosto ja Euroopan parlamentti eivät päässeet ehdotuksesta sopimukseen tasolla, joka olisi mahdollistanut EU:n yhteisten uudelleensijoittamista koskevien painopisteiden määrittelyn kullekin vuodelle.
Emme kuitenkaan saa unohtaa, että uudelleensijoittaminen on toimia, joita tuetaan nykyisestä Euroopan pakolaisrahastosta kaudella 2008-2013. On totta, että ehdotettujen muutosten perusteella uudelleensijoittamisohjelmaan ensimmäistä kertaa osallistuvat jäsenvaltiot saisivat suurempaa taloudellista tukea ja että olisi mahdollista määritellä uudelleensijoittamiseen tarkoitetut maantieteelliset alueet sekä kansallisuudet, jotka tarvitsevat uudelleensijoittamista kunakin vuonna. Nytkin jäsenvaltiot saavat kiinteään 4 000 euron rahamäärään jokaisesta uudelleenasutetusta henkilöstä, joka kuuluu johonkin päätöksessä määriteltyyn henkilöryhmään. Mikään ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita, jotka eivät ole osallistuneet aikaisemmin, käynnistämästä uudelleensijoittamistoimintaa nykyisen ohjelman puitteissa. Minulla on ilo kertoa, että myös Unkari liittyy tähän ohjelmaan ensi vuonna ja on valmis osallistumaan uudelleensijoittamisohjelmaan.
Lopuksi korostaisin sitä, että neuvosto on luonnollisesti edelleen halukas harkitsemaan kaikkia ehdotuksia, jotka voidaan panna täytäntöön, ja tarjoamaan molemmin puolin hyväksyttävää ratkaisua ratkaisemattomiin kysymyksiin tässä asiassa. Komission ehdotusta noudatteleva tavoitteemme on tehdä olemassa olevista mekanismeista entistä joustavampia ja tehokkaampia. Haluaisin kovasti, ettei tämä erittäin tärkeä asia jää taas uuden oikeudellista tulkintaa koskevan kysymyksen vangiksi. On lukemattomia kysymyksiä, joissa erittäin tärkeät asiat ovat jääneet "täytäntöönpanosäädös" vai "delegoitu säädös" -ongelman vangiksi, ja haluaisin nähdä näissä asioissa myönteistä kehitystä Unkarin puheenjohtajakaudella. Paljon kiitoksia.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
PPE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, en usko kenenkään yllättyvän, kun sanon jälleen, että solidaarisuudesta pakolaisia ja asuinseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä kohtaan pitäisi tulla EU:n politiikan perustekijä turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksissä.
Kyse ei ole kuitenkaan vain solidaarisuudesta niitä kohtaan, jotka tulevat heikoista ja epäsuotuisista yhteiskunnista, vaan myös niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka maantieteellisen asemansa, kulttuurinsa tai kielensä takia kärsivät suuremmista paineista tässä suhteessa.
Vaikka suojelua koskevien hakemusten ja maahanmuuttajien määrä on alhainen joissakin valtioissa, on monia muita valtioita, jotka eivät selviä yksin jokapäiväisestä paineesta rajoillaan.
Euroopan parlamentin hyväksyttyä toukokuussa 2010 mietinnöt, jotka koskevat komission tiedonantoa unionin uudelleensijoittamisohjelmasta ja Euroopan pakolaisrahaston muuttamisesta, odotamme edelleen sitä, että neuvosto saattaa päätökseen yhteispäätösmenettelyn.
Tällä hetkellä 10 jäsenvaltiossa toteutettavat pilottihankkeet ovat pisara meressä, joka meidän on vielä ylitettävä.
Eteläiset jäsenvaltiot ovat olleet kovan paineen alla, erityisesti sen jälkeen kun kansanliikkeet syntyivät Egyptissä ja Tunisiassa ja sota alkoi Libyassa.
Lampedusa, jossa on 5 000 asukasta, on vastaanottanut lähes 6 000 maahanmuuttajaa konfliktin alkamisen jälkeen.
Edellä mainitut pilottihankkeet ovat täysin riittämättömiä eivätkä ne juuri auta lievittämään painetta, joka kohdistuu jo nyt Italiaan ja Maltaan mutta lähitulevaisuudessa muihinkin Välimeren valtioihin.
Koko unionin on autettava kyseisiä valtioita. Neuvoston on ylitettävä esteet, jotka nyt estävät Euroopan uudelleensijoittamisohjelman täytäntöönpanon ja torjuttava sen estävät vähemmistöt. Suuret väestön siirtymiset ja muutot vaikuttavat koko unioniin eivätkä vain yhteen osaan.
Lopettelen puhettani, arvoisa puhemies. Viime viikolla pyysin Euroopan parlamentin läsnäoloa Libyan rajoilla ja toistan nyt tuon pyynnön. Ei riitä, että 10 kollegaa on viettänyt viime viikon Egyptissä: meillä on oltava valmiudet arvioida humanitaarinen tilanne itse.
Claude Moraes
S&D-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tänään tässä salissa me kuulemme selvästi erittäin voimakkaan puoluerajat ylittävän pyynnön, että neuvosto tekisi kaiken mahdollisen jotta pakolaisten uudelleensijoittaminen toteutuisi.
Pakolaisten uudelleensijoittaminen ei ole sama asia kuin taakan jakaminen. Samalla kun haluamme kehittää yhteistä turvapaikkajärjestelmää, pyydämme nyt poistamaan esteet, jotka nakertavat Euroopan uudelleensijoittamisjärjestelmän uskottavuutta, jos huolehditaan vaikka 4 000 pakolaisesta koko Euroopan unionissa verrattuna lukuihin, joita näemme Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Ei unohdeta sitä, että suurin osa maailman siirtymään joutuneista ihmisistä tulee kehitysmaihin. Pohjois-Afrikan opetus on se, että kaikki nämä ihmiset siirtyvät valtioihin, jotka eivät selviä taakasta.
Neuvoston on avattava solmu, niin että meillä on uskottava uudelleensijoittamisjärjestelmä. Pyyntö, jonka esitämme tänä iltana neuvostolle, tulee kaikilta puolueilta.
Nathalie Griesbeck
Arvoisat puhemies ja Enikő Győri, minulla on yksi luku, yksi havainto ja yksi kysymys. Yksi luku: maailmassa on yli 10 miljoonaa pakolaista. He ovat haavoittuvia ihmisiä, uhan alla eläviä naisia, lapsia ja ilman huoltajaa olevia alaikäisiä. Kyse on vakavasta kriisistä, johon meidän on annettava vastauksia, jotka osoittavat sitoumuksemme ihmisoikeuksiin.
Yksi havainto: parlamentti hyväksyi asian vuosi sitten, ja yhdyn kollegoihini ja pyydän teitä, Enikő Győri, panemaan merkille parlamentissa tästä asiasta vallitsevan vahvan yksimielisyyden.
Yksi kysymys: En halua uskoa, että neuvosto on jotenkin kyyninen, mikä saa sen hyödyntämään yhteispäätösmenettelyn pysäyttämiseksi sitä tosiasiaa, että ensimmäisellä käsittelyllä ei ole määräaikaa. Miten sitten olisi eritttäin kiireellinen uudelleensijoittaminen? Enikő Győri, asia ei voi odottaa vuoteen 2012.
Kehotan jäsenvaltioita luopumaan skitsofreniasta, joka saa ne omaksumaan lujan ja johdonmukaisen kannan puheissa, samalla kun ne puolustavat sen vastakohtaa siinä vaiheessa kun säädöskehys alkaa muotoutua, miltä täällä nyt näyttää. Niiden on vastattava pakottavaan tarpeeseen, maailmamme tarpeeseen.
Timothy Kirkhope
Arvoisa puhemies, puhun entisenä Yhdistyneen kuningaskunnan maahanmuuttoministerinä. Ei ole epäilystäkään siitä, että heikossa asemassa olevien ja aitoa turvapaikkaa etsivien henkilöiden suojelu, erityisesti maailman viimeaikaisten tapahtumien jälkeen, on erittäin tärkeää ja painopiste tälle parlamentille, ja toivoakseni vielä tärkeämpää neuvostolle.
Yhdistynyt kuningaskunta on muiden jäsenvaltioiden tapaan suorittanut tähän saakka osansa pakolaisten uudelleensijoittamiseksi kansallisilla uudelleensijoittamisohjelmilla, mutta on erittäin tärkeää, että me keskustelemme koordinoidusti, yhteistyöhaluisesti ja avoimesti siitä, miten voimme sovittaa parhaiten yhteen eniten apua tarvitsevien ihmisten avustamisen ja niiden jäsenvaltioiden tilanteet, jotka ovat jo ylikuormittuneet kansallisine painopisteineen. Olen kuitenkin varovainen sen suhteen, että alan ohjelmilla ei saa murentaa valtion oikeutta määrätä omasta politiikastaan.
Tarvitsemme myös yhteistyötä ja viestintää Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä, enemmän toimintaa neuvostolta ja enemmän päättäväisyyttä neuvostolta. Haluaisin sen vakuuttavan, että se aikoo tiedottaa Euroopan parlamentille säännöllisesti siitä, miten se etenee ja jos tai miten Pohjois-Afrikan viimeaikaiset tapahtumat muuttavat tahtia ja prosessia. Haluaisin myös tietää tuottavatko taakan lisäykset tulevaisuudessa ehdotuksia pakollisista pakolaiskiintiöistä uudelleensijoitettavaksi jäsenvaltioihin. Pyydän teitä neuvostossa jatkamaan asian käsittelyä.
Franziska Keller
Arvoisa puhemies, uudelleensijoittaminen on tärkeä väline pakolaisten käsittelyssä. Toiset valtiot kuten Yhdysvallat sijoittaa uudelleen alueelleen tuhansia pakolaisia joka vuosi. Uudelleensijoittaminen on tarkoitettu ihmisille, jotka eivät ole päässeet tai yrittäneet päästä Euroopan unioniin hakemaan turvapaikkaa täältä, joten kaikille valtionpäämiehille, jotka jatkuvasti sanovat, että meidän pitäisi puuttua maahanmuuttoon siellä mistä maahanmuuttajat tulevat ennen kuin he päätyvät Euroopan unioniin, tämän pitäisi olla täydellinen väline.
Kuitenkin EU:sta huolimatta valtiot, jotka ottavat vastaan paljon pakolaisia, kuten Pakistan ja Syyria, ovat paljon köyhempiä kuin mikään EU:n jäsenvaltioista. Koska kyseisissä valtioissa ei ole vastaanottotiloja, monien pakolaisten on kestettävä sietämättömiä olosuhteita. EU voi ja sen pitää auttaa niitä. Irakin pakolaisten sijoittaminen uudelleen EU:hun on osoittanut, että se toimii. Hyväksyttyjen Irakin pakolaisten määrä oli kuitenkin naurettavan pieni.
Paljon useammat kansainvälisesti tunnustetut pakolaiset tarvitsevat oikeudenmukaisen mahdollisuuden uuteen elämään, ja minusta on uskomatonta, että neuvosto ja komissio yrittävät estää parlamenttia harjoittamasta parlamentaarisia oikeuksiaan. En voi hyväksyä sitä, kun te sanotte, että me viivytämme prosessia: me yritimme vain panna täytäntöön normaaleja parlamentaarisia oikeuksiamme. Mielestäni te, neuvosto, viivytätte prosessia, kun ette anna meille kyseisiä oikeuksia. Se ei ole vain oikeutemme vaan velvollisuutemme vaaleilla valittuina eurooppalaisten edustajina.
Haluaisin tietää käytännön tarkan aikataulunne, jonka mukaan kohtaamanne vaikeudet voitetaan. Oletteko henkilökohtaisesti sitoutunut ottamaan tämän asian esityslistalle mahdollisimman pian? Menetämme aikaa joka päivä.
On olemassa muita välineitä, jotka olisivat erittäin hyödyllisiä nykytilanteessa. Uudelleensijoittamisella voisi olla merkitystä pitkällä aikavälillä, kun käsittelemme Pohjois-Afrikan tilannetta, mutta meillä on myös muita välineitä, joita ei ole käytetty. Esimerkiksi tilapäistä suojelua koskeva direktiivi tai pakolaisten sisäinen jakaminen. Kyseiset välineet ovat olemassa mutta niitä ei ole käytetty. Se antaa minulle vaikutelman, että jäsenvaltiot eivät halua suojella ihmisoikeuksia, että ne ovat arkoja, kun on kyse kansainvälisestä suojelusta. Haluaisin tietää miten te yritätte toteuttaa yhteisen turvapaikkajärjestelmän vuoteen 2012 mennessä, koska se vaikuttaa minusta varsin myöhäiseltä ajankohdalta.
Csanád Szegedi
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun puhumme nykyään maahanmuutosta, meidän on tietysti aloitettava analysoimalla Pohjois-Afrikan tilannetta. Toisaalta on myönteistä, että pohjoisafrikkalaiset ovat tunteneet demokratian tuulen, mutta toisaalta on valitettavaa, että monet kuolevat näinä päivinä ja jopa näinä tunteina. Lapset, naiset ja viattomat siviilit. Täytyy lisätä, että se on vain lyhyen aikavälin vaikutus. Loppujen lopuksi maahanmuuton kielteinen vaikutus näkyy vasta pitkällä aikavälillä. Ajatellaan vaikka sitä yksinkertaista tosiasiaa, että lähes puoli miljoonaa ihmistä, pakolaista on lähtenyt Libyasta viime päivinä. Kyseisten pakolaisten uudelleensijoittamisesta tekee erityisen vaikeaa se, että Länsi-Eurooppa on täynnä. Itä-Euroopassa romanien suuri määrä ja etninen osuus tekee uusien maahanmuuttajien vastaanottamisesta vaikeaa. Länsi-Euroopassa sama koskee mustan Afrikan ihmisiä tai arabeja.
Kysyn kuitenkin seuraavan kysymyksen: mitä jos sijoitamme kyseiset ihmiset Eurooppaan? Mitä sen jälkeen tapahtuu? Kuka tarjoaa heille työtä? Entäpä sosiaaliset jännitteet? Entäpä uskonnolliset, etniset ja kulttuuriset jännitteet? Nykyisessä tilanteessa on järjetöntä sijoittaa Eurooppaan lisää maahanmuuttajia pakolla. Syy siihen, että tämä prosessi, liberaali rakenne, on pysähtynyt, on se, että maahanmuuton käsite on periaatteessa virheellinen. Voisivatko liberaalit parlamentin jäsenet miettiä sitä miten vähän heitä on paikalla tässä salissa keskustelussa, joka on niin tärkeä heille? Miksi liberaalien ryhmästä on läsnä vain yksi tai kaksi parlamentin jäsentä. Häpeäisitte. Älkää edes kuvitelko saavuttavanne tavoitteitanne, jos osallistutte täysistuntoihin noin vähäisellä aktiivisuudella. Euroopan pakolaisrahastoa pitäisi sen sijaan käyttää luomaan toimeentulomahdollisuuksia pohjoisafrikkalaisille ja paikallisesti pakolaisten kotimaissa, ja eurooppalaisille pitäisi palauttaa heidän arvostuksensa ja työnsä. Paljon kiitoksia.
Carlos Coelho
(PT) Arvoisa puhemies, olin erittäin tyytyväinen kuullessani neuvoston puheenjohtajan korostavan pakolaisten ja uudelleensijoittamisohjelman merkitystä. Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun antamat luvut ovat selviä: puhumme miljoonista pakolaisista ja yli 200 000 ihmisestä, jotka tarvitsevat uudelleensijoittamisohjelmia joka vuosi.
Siten maailmassa ympärillämme on humanitaarinen hätätilanne: nyt ei ole kyse vain Afganistanista, Somaliasta ja Kongosta, vaan vastaava tilanne on myös Egyptissä, Libyassa ja monissa muissa valtioissa. Humanitaarisen hätätilanteen lisäksi on myös niin, kuten Georgios Papanikolaou meitä muistutti, että olemme jättäneet käyttämättä määrärahoja, koska kyseisiä ohjelmia ei ole hyväksytty.
Niin nyt on käymässä, Enikő Győri. Olin tyytyväinen kuullessani teidän sanovan, että prosessi ei pysähtyisi oikeudellisiin seikkoihin. Asia on kuitenkin niin, että prosessi on pysähtynyt suurelta osin oikeudellisista syistä. Olemme yhteispäätösmenettelyssä emmekä ole nähneet neuvoston olevan eri mieltä Euroopan parlamentin ratkaisuista. Rui Tavares on laatinut erinomaisen mietinnön, emmekä ole nähneet neuvoston ehdotuksia, joissa vastustetaan suunniteltua uudelleensijoittamisohjelmaa. Se mitä tässä tapahtuu, on että neuvosto on rajoittunut oikeudellisiin seikkoihin, eikä niin saa tapahtua. Rui Tavaresin keskustelun alussa esittämä kysymys, joka koski sitä, mikä on painopiste ja onko pakolaisten uudelleensijoittaminen tärkeää puheenjohtajavaltiolle ja neuvostolle, on erittäin tärkeä.
Meistä tuntuu siltä, että se ei itse asiassa ole tärkeää. Jäsenet pitävät huomenna neuvoston kokouksen, ja sen jälkeen - tiedämme jo tämän neuvoston ehdottamat päätelmät - luonnos muuttovirroista lykätään heinäkuun neuvoston kokoukseen. Suositus, jonka me haluaisimme vietävän täältä, Enikő Győri, on se, että Euroopan parlamentti ei pyydä neuvostoa lykkäämään asiaa: Euroopan parlamentti pyytää neuvostoa tekemään päätöksen.
Sylvie Guillaume
(FR) Arvoisat puhemies ja Enikő Győri, hyvät parlamentin jäsenet, Libyan humanitaarisen kriisin yhteydessä, nyt enemmän kuin koskaan, on erittäin tärkeää, että EU löytää keinot yhteisiin toimiin uudelleensijoittamisen alalla.
Vaikka UNHCR on maaliskuun 1. päivästä lähtien vaatinut kansainvälistä yhteisöä osallistumaan kiireelliseen uudelleensijoittamisohjelmaan, yksikään jäsenvaltio ei ole vielä kertonut aikeestaan osallistua siihen. Vain Italia on vastaanottanut 58 eritrealaista, jotka on kiireesti evakuoitu Tripolista, mutta olen kuullut sen sanoneen, että sillä on ohjelma tai ehdotus 4 000 Libyaan juuttuneen ihmisen uudelleensijoittamisesta. Niinpä haluaisin kuulla siitä lisää.
On todellakin niin, että EU:n vastuu tällä alalla ei salli toimettomuutta. Meidän on osoitettava entistä suurempaa solidaarisuutta kyseisten valtioiden ja niiden väestön kanssa. Tunisia ja Egypti ovat luvanneet avata rajansa Libyasta pakeneville. EU:n on tuettava heitä ja suoritettava osuutensa kansainvälisessä pakolaisten suojelussa.
Libyan humanitaarisen kriisin ohella EU:lla on monta haastetta uudelleensijoittamisen alalla. Mainitsen niistä kolme.
Ensinnäkin EU:n on pyrittävä entistä suotuisampaan uudelleensijoittamispolitiikkaan niille, joille uudelleensijoittaminen on viimeinen toivo. Tässä suhteessa meidän kaikkien olisi muistettava, että vuonna 2009 maailmassa sijoitettiin uudelleen noin 85 000 pakolaista, mutta vain 8,4 prosenttia sijoitettiin EU:n jäsenvaltioihin.
Määrällisten tavoitteiden ohella uskottavalla EU:n uudelleensijoittamispolitiikalla pitäisi varmistaa myös korkeatasoinen valmistelu ennen hakijoiden sijoittamista ottaen huomioon kaikkein heikoimmassa asemassa olevat hakijat sekä vastaanotto- ja kotouttamispalvelujen taso isäntämaassa.
Lopuksi, sikäli kun sillä täydennetään nykyisiä kansallisia turvapaikkajärjestelmiä, Euroopan uudelleensijoittamisohjelman pitäisi, kuten Euroopan parlamentin kannassa jo vuonna 2010 tehtiin selväksi, perustua jäsenvaltioiden erilaisiin kokemuksiin ja tuloksiin, ja siihen pitäisi soveltaa tehostettua koordinointia.
Anna Rosbach
(DA) Arvoisa puhemies, kaikkialla maailmassa pakolaisvirrat ovat liikkeellä. Se johtuu osittain sodista ja levottomuuksista ja osittain luonnonkatastrofeista. Kyseiset ihmiset etsivät väliaikaista suojaa. Suurin osa pakolaisista palaa kotimaahansa, mutta noin 200 000 täytyy sijoittaa uudelleen johonkin päin maailmaan. Olosuhteet muuttuvat kuitenkin jatkuvasti, ja Pohjois-Afrikan levottomuuksien ja sotien takia tuhansien pakolaisten paine tuntuu nyt EU:n etelärajoilla. Jäsenvaltioiden kyky ottaa vastaan kyseisiä ihmisiä vaihtelee huomattavasti.
Pyytäisin siksi neuvostoa kertomaan meille mitä kyseinen pakolaisvirta merkitsee siltä kannalta, kuinka suuri osuus heistä voidaan sisällyttää uudelleensijoittamisohjelmaan. Kyseinen ohjelma laajentaa EU:n toimivaltaa pakolais- ja turvapaikkakysymysten alalla. Pidän sitä ongelmallisena. Kuten toiset parlamentin jäsenet, jotka esittävät kysymyksiä, minäkin haluaisin kysyä, voiko neuvosto antaa aikataulua vastaukseksi kysymykseen siitä kannattaako vai vastustaako se EU:n yhteistä uudelleensijoittamisohjelmaa.
Carmen Romero López
(ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ongelma, josta keskustelemme, on selvästi yleisen mielipiteen ongelma.
Miten me vakuutamme jäsenvaltiot siitä, että yhteinen uudelleensijoittamispolitiikka on parempi ratkaisu? Se, että jäsenvaltio haluaa säilyttää itsemääräämisoikeutensa tällä alalla, ei ole este unionin politiikalle, jossa asetetaan painopisteitä, eikä se estä kyseisen politiikan heijastumista Euroopan pakolaisrahaston avustuksiin.
Siksi pattitilanne on ratkaistava nopeasti, koska mahdollisia ratkaisuja on useita. Ehkäpä neuvosto voisi pohtia tätä asiaa.
Jos jäsenvaltiot voivat saada rahoitusta Euroopan pakolaisrahastosta ilman ehtoja, niin yhteistä uudelleensijoittamispolitiikkaa ei koskaan tule.
Siksi yhteinen pakolaispolitiikka on ratkaisematon kysymys, jota ei voida piilottaa. Se, ettei yhteistä strategiaa käsitellä, on myös älytöntä ja surkeaa, ja ainoa tulos on se, että toiminnan puutteen seuraukset pahenevat päivä päivältä.
Kyse ei ole pelkästään arvoista: koordinaation ja yhteisen solidaarisuuden puute tulee kalliiksi jäsenvaltioille.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Arvoisa puhemies, lähes vuosi sitten totesin täysistunnossa, että alle puolella EU:n jäsenvaltioista on virallisia uudelleensijoittamisohjelmia kolmansista valtioista tuleville pakolaisille.
Kyseiset ohjelmat eivät ole myöskään hyvin koordinoituja. EU:n jäsenvaltioiden välisen heikon koordinoinnin ja yhteistyön seurauksena uudelleensijoittamisen kustannukset ovat suhteettoman suuria. On toki totta, että riittävällä poliittisella tahdolla me voimme luoda tehokkaan, oikeudenmukaisen ja yhtenäisen uudelleensijoittamisohjelman. Sitä varten on luotava itse ohjelman lisäksi myös erityisrahasto pakolaisten sijoittamiseksi uudelleen unioniin. Kyseisellä paketilla rahoitettaisiin kansallisten uudelleensijoittamisohjelmien luominen valtioissa, joissa niitä ei vielä ole, ja koordinoitaisiin toimia keskitetysti.
Vaikka olemme jo kauan tienneet nämä tosiasiat ja vaikka poliittinen konsensus on vallinnut Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston välillä ainakin vuoden ajan, lopullista päätöstä ei ole tehty. Yhdyn siksi jäsenten neuvostolle esittämään pyyntöön sisällyttää painopisteisiinsä yhteispäätösmenettelyn loppuun vieminen tällä alalla.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, olemme vakavasti huolissamme pakolaisten humanitaarisesta tilanteesta, niistä, jotka pakenevat sotia, aseellisia selkkauksia, nälkää, hyväksikäyttöä ja köyhyyttä, sekä ihmiskaupan nais- ja lapsiuhreista. Solidaarisuus kyseisiä ihmisiä kohtaan on keskeinen asia, joka edellyttää konkreettisia toimia apuna pakolaisille tai tukena valtioille, joihin pakolaiset ensimmäisenä pyrkivät näiden maantieteelliset läheisyyden takia.
Pohjois-Afrikan valtioiden viimeaikaiset konfliktit yhdessä Lähi-idän sotien kanssa ovat pahentaneet jo ennestään vaikeaa tilannetta. Siksi tarvitaan tehokkaita ja nopeita toimia pakolaisten sijoittamiseksi uudelleen ja asuttamiseksi ansaitsemallaan arvokkuudella. Emme voi enää odottaa päätöksiä, jotka ovat myöhässä, samalla kun tuhannet ihmiset koputtavat oveemme joka päivä, ilman että annamme vastauksen, johon heillä on oikeus.
Kinga Gál
(HU) Arvoisat puhemies ja ministeri, me voimme nähdä, kuten tekin sanoitte, että viime viikkojen tapahtumat ovat osoittaneet hyvin sen, miten pakolaiskysymyksestä on tullut vakava, ajankohtainen kysymys EU:ssa tällä hetkellä. On myös varsin selvää, ettei EU ole valmistautunut hätätilanteisiin, suuriin maahanmuuttoaaltoihin tai tarjoamaan strategista ratkaisua pakolaistilanteeseen. Uudelleensijoittaminen on yksi tärkeimmistä välineistämme tässä suhteessa. Luonnollisesti pitäisi odottaa entistä suurempaa solidaarisuutta ja parempaa koordinointia. Kuten tässä keskustelussa on sanottu, kyseinen ala edellyttää kuitenkin sosiaalista konsensusta. Meillä kaikilla ja myös jäsenvaltioilla on paljon tekemistä tällä alalla. Arvostamme kuitenkin sitä, ettei puheenjohtajavaltio Unkari aio pystyttää oikeudellisia esteitä ja että se osoittaa avoimuutta ja sitoutumista asian ratkaisemiseen.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, pieni eliitti, poliittisesti korrekti ryhmittymä ilmeisesti uskoo, ettei meillä ole vieläkään tarpeeksi pakolaisia EU:ssa ja että Euroopan pakolaisrahastoa pitäisi käyttää siihen, että ne, jotka ovat jo paenneet naapurissa sijaitsevaan kolmanteen valtioon, tuodaan EU:hun, koska elintaso on täällä korkeampi. Kyseinen lähestymistapa vaikuttaa erityisen epärealistiselta, kun ajatellaan sitä, että satojatuhansia Pohjois-Afrikan pakolaisia on jo tulossa EU:hun ja että Lampedusan saari on jo räjähtämispisteessä.
Parempi vaihtoehto olisi ollut majoittaa pakolaiset lähelle kotimaitaan heille tuttuun kulttuuriympäristöön, esimerkiksi Egyptiin ja Tunisiaan, sillä siten vältettäisiin kotoutumisongelmat EU:ssa. Demokraattisten muutosten jälkeen kyseiset kaksi valtiota pitäisi luokitella pakolaisille turvallisiksi kolmansiksi valtioiksi ja sinne meidän pitäisi ohjata valvottu ja kestävä rakennetuki.
Enikő Győri
neuvoston puheenjohtaja. - (HU) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin yritän antaa täsmällisiä vastauksia tärkeimmistä aiheista. Katsotaan aluksi Euroopan unionin tilastoja, joiden perusteella monet sanoivat, että me olemme jääneet Yhdysvalloista ja muista valtioista jälkeen avokätisyydessä. Emme minun mielestäni. EU:hun uudelleensijoitettujen pakolaisten kokonaismäärä on vuosittain todellakin pienempi kuin Yhdysvaltojen, Kanadan tai Australian vastaavat määrät. Vaikka neuvosto tunnustaa täysin, että uudelleensijoittamista käytetään edelleen keinona ratkaista pysyvästi pakolaisten tilanne, meidän olisi muistettava, että spontaanien turvapaikkahakemusten vuosittainen määrä EU:ssa ylittää huomattavasti muiden maailman alueiden vastaavan määrän. YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun toimiston julkaisemien tilastojen mukaan 27 jäsenvaltiota vastaanottivat 1 150 980 turvapaikanhakijaa vuosina 2005-2009, kun taas Kanadassa ja Yhdysvalloissa vastaava luku oli 391 090.
Siksi katson, että kyseiset luvut puhuvat puolestaan. Monet ovat pyytäneet selvitystä tarkasta aikataulusta, jota puheenjohtajavaltio Unkari aikoo noudattaa. Emme kiistele siitä, että on siirryttävä eteenpäin; asia on erittäin kiireellinen. Sanoin sen myös tammikuussa, kun Pohjois-Afrikan pakolaistilanne ei ollut vielä niin ajankohtainen kuin nyt. Se merkitsee sitä, että meillä on jo ollut konkreettisia suunnitelmia, ja me aiomme nopeuttaa työtä. Kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio Belgia, joka pitää kiinni määräajasta 2012, ehdotti strategiaa, jonka mukaan keskitymme neljään ensisijaiseen säännökseen. Te tunnette ne kaikki: aseman määrittelyä koskeva direktiivi, Dublin-asetus, Eurodac-asetus sekä direktiivi pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemasta.
Keskusteluja on jatkettu myös kahdesta direktiivistä, jotka vaativat eniten työtä, eli turvapaikkamenettelyjä koskevasta direktiivistä ja vastaanotto-olosuhteita koskevasta direktiivistä. Tuohon aikaan kyseinen strategia sai osakseen laajaa kannatusta neuvostossa, Euroopan parlamentissa ja komissiossa, ja sillä saatiin aikaan myös konkreettisia tuloksia. Kuten tiedätte, parlamentti ja neuvosto pääsivät sopimukseen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa koskevasta direktiivistä, ja neuvosto hyväksyy sen virallisesti muutaman viikon sisällä. Turvapaikanhakijoiden aseman määrittelyä koskevan direktiivin osalta puheenjohtajavaltio Unkarille on annettu valtuudet käynnistää epäviralliset kolmikantaneuvottelut. Tavoitteemme on siten käynnistää ne mahdollisimman pian, ja me pyydämme Euroopan parlamenttia kumppaniksemme tässä asiassa.
Dublin- ja Eurodac-asetukset ovat edenneet huomattavasti neuvostossa, ja vain muutama vahvasti poliittinen kysymys on enää ratkaisematta. Turvapaikkamenettelyjä ja vastaanotto-olosuhteita koskevista direktiiveistä komissio ilmoitti, että se aikoo esittää uusia ehdotuksia. Edellisellä kierroksella Euroopan parlamentti päätti vastaanotto-olosuhteita koskevan direktiivin ensimmäisen käsittelyn, ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta käsittelee parhaillaan komission ehdotusta menettelyjä koskevan direktiivin muuttamisesta. Se tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentti ja neuvosto selvittelevät parhaillaan kantojaan. Sen ansiosta kaksi lainsäätäjää voivat aloittaa keskustelut aseman määrittelyä koskevasta direktiivistä sekä Dublin- ja Eurodac-asetuksista. Heti kun komissio antaa ehdotuksensa turvapaikkamenettelyjä ja vastaanotto-olosuhteita koskevista direktiiveistä, näitä kahta koskeva työ voi myös jatkua.
Pohjois-Afrikan tilanteesta mainitsin jo vierailun, jonka puheenjohtajavaltio teki nykyisen tilanteen takia rajavyöhykkeelle. Arvioimme maahanmuuttotilannetta 11. huhtikuuta pidettävässä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa. Haluaisin kuitenkin kertoa jo tässä vaiheessa, koska asiassa on esitetty arvostelua, että Eurooppa-neuvoston nykyisessä päätelmäluonnoksessa viitataan myös pakolaistilanteen merkitykseen. Jos katsomme sen tarpeelliseksi, me arvioimme työn etenemistä. Olemme myös valmiita järjestelmään Unkarin puheenjohtajakaudella yhden ylimääräisen oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksen. Siten me pyrimme nopeuttamaan lainsäädäntötyötä. Haluaisimme innoittaa teitä sekä Euroopan komissiota tekemään samoin. Monet, myös Carlos Coelho, mainitsivat ongelman, joka koskee turvapaikkapäätöksen muuttamista. Minäkin totesin alustuksessani, että poliittisesta sisällöstä on päästy sopimukseen, ja nyt me olemme juuttuneet oikeudelliseen kysymykseen. Neuvoston ja parlamentin välillä käydään muuten keskustelua siitä, pitäisikö meidän ratkaista useita kysymyksiä, uuselintarvikkeista erilaiseen ulkopolitiikkaan ja ulkoisiin rahoitusvälineisiin, täytäntöönpanosäädöksellä vai delegoidulla säädöksellä.
Toteaisin, että se on erittäin tärkeä kysymys. Oikeudellinen menettely ja sen ymmärtäminen, mitä täytäntöönpanosäädös tai delegoitu säädös tarkoittaa, vaatii aika paljon kansalaisilta, EU:n kansalaisilta. Tehtävänämme on löytää ratkaisuja erittäin kiireellisiin kysymyksiin jonkinlaisella oikeudellisella menettelyllä. Pyrin kovasti noudattamaan Lissabonin sopimusta kaikissa toimissani. Perussopimuksessa ei tehdä selvää jakoa yksittäisten säädösten välillä. Katsomme, että tässä on kyse täytäntöönpanosäädöksestä, ja asiaa olisi siksi käsiteltävä siten, täytäntöönpanosäädöksenä. Puhutaan siitä ja neuvotellaan. Haluaisimme kuitenkin kovasti välttää juuttumisen oikeudellisiin seikkoihin. Alkuperäinen suunnitelmamme kesäkuun Eurooppa-neuvoston kokousta varten sisälsi jo pakolaiskysymysten käsittelyn, ja siitä on nyt tullut entistä tärkeämpi painopiste. Katson kuitenkin, että jos voimme täyttää neuvoston kokoukset asianmukaisella sisällöllä - ja velvollisuutemme on tehdä niin - silloin myös Eurooppa-neuvosto voi tehdä tärkeämpiä päätöksiä kuin muuten toivoimme, sanotaan kuukausi tai kaksi sitten.
Minulta kysyttiin myös mitä tapahtuu, jos pakolaisvirta tulee tähän suuntaan. Mielestäni meidän ei pitäisi vielä kuvitella sellaista. Olemme saavuttaneet tähän mennessä paljon pakolaiskysymysten alalla neuvoston eri kokoonpanoissa. Komissio on pitänyt puolensa erityisen hyvin humanitaarisissa kysymyksissä, kuten muuten Egyptin ja Tunisian viranomaisetkin sekä paikallinen väestö ja kansainväliset pakolaisjärjestöt. Minusta näyttää siltä, että kaikilla on tilanne hallinnassa. Palauttaminen, joka on kaikkein kiireisin asia, edistyy. Se ei tarkoita sitä, että esimerkiksi uudelleensijoittaminen olisi tarpeetonta.
Muuten, huolimatta siitä että meillä on oikeudellinen ongelma, jota emme ole vielä onnistuneet ratkaisemaan - kuka tahansa voi tehdä niin vapaaehtoisesti - tietääkseni Italia on jo sijoittanut uudelleen vapaaehtoisesti 125 ihmistä, mikä merkitsee sitä että loppujen lopuksi asia on jo osittain ratkaistu jäsenvaltioiden vilpittömien ponnistelujen ansiosta. Se ei tarkoita sitä, että lainsäädäntöä ei tarvita. Sitä todella tarvitaan. Yritetään päästä sopimukseen. Kiitos mielenkiinnostanne, ja koska puheenjohtajavaltio Unkari on ilmoittanut, että se aikoo todistaa olevansa puheenjohtajavaltio, jolla on myös sydäntä, mistä kertoo myös keskittymisemme romanistrategiaan, haluan vakuuttaa teille, että se pätee myös pakolaisasioissa. Paljon kiitoksia.
Rui Tavares
kysymyksen laatija. - (EN) Arvoisa puhemies, kommenttini koskee menetelmiä. Neuvosto on kertonut meille, että se hyväksyy kaiken lukuun ottamatta 290 artiklaa, joten sovittuani asiasta varjoesittelijöiden kanssa ja uudelleensijoittamisesta vastaavana esittelijänä minulla on kaksi kommenttia menetelmistä.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Puhemies
(DE) Suokaa anteeksi, Rui Tavares, mutta olemme aikataulusta niin pahasti jäljessä, että minun on keskeytettävä teidät.
(EN) Keskustelu on päättynyt.
