Sarežģītā monetārā, ekonomiskā un sociālā situācija eiro zonas valstīs (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par sarežģīto monetāro, ekonomisko un sociālo situāciju eiro zonas valstīs.
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze! Mēs eiro zonā piedzīvojam bezprecedenta situāciju, jo šī ir pirmā globālā finansiālā krīze kopš eiro pastāvēšanas sākuma. Eiro zonā un visā Eiropas Savienībā, neraugoties uz to, ka krīze netika izraisīta šeit un tā nesākās šeit - mēs zinām, ka tā sākās ASV, - mēs izjūtam krīzes sekas tikpat lielā mērā kā valsts, kur tā sākās.
Acīmredzami valstu deficītu ir izraisījusi krīze un valdību pozitīvie centieni novērst, cita starpā, finansiālās sistēmas sabrukumu. Šis deficīts nenovēršami nozīmē to, ka valdībām ir mazāk manevrēšanas iespēju attiecībā uz budžeta politiku.
Šīs ir debates par ekonomisko situāciju, monetāro situāciju un sociālo situāciju. Attiecībā uz ekonomisko situāciju, jāteic, ka eiro zona, visumā ņemot, tagad ir izkļuvusi no recesijas un ir arī izvairījusies no deflācijas draudiem, kaut arī ir acīmredzamas atšķirības izaugsmes tempos un izaugsme vēl nav pilnībā nodrošināta. Mums jānodrošina, lai izaugsme būtu ilgtspējīga un stipra - tas ir ekonomikas politikas pamatmērķis visā eiro zonā; bet mēs vairs neesam recesijā. Eiro zona kopumā vairs nav recesijā.
Tomēr ir taisnība, ka darba vietu radīšana notiek pārāk gausi. Šogad visā eiro zonā vēl aizvien būs smagas bezdarba problēmas, taču mēs esam uz pareizā izaugsmes ceļa. Būtībā šis ir viens no jautājumiem, kas tiks risināts ceturtdien paredzētajā Eiropadomes neoficiālajā sanāksmē - izaugsmes lielā nozīme, lai atgrieztos pie ilgtspējīgas izaugsmes, saglabātu Eiropas sociālo modeli un atkal sāktu radīt darbavietas, kvalitatīvas darbavietas.
Attiecībā uz monetāro sistēmu ir jāsaka, ka, par spīti tam, ka vērtspapīru tirgos valda spriedze, Eiropas Savienība un tās iestādes ir rīkojušās pareizi. Eiropas Centrālā banka ir labi paveikusi savu darbu un turpina to darīt, izvērtējot stratēģijas, kas izvedīs mūs no krīzes. Tāpēc būtu prātīgi 2010. gadā neatteikties no stimulēšanas. Faktiski Eiropas Centrālā banka pakāpeniski pārtrauc šo stimulēšanu un jau šobrīd atsakās no dažiem saviem pieņemtajiem pasākumiem. Piemērs tam ir atteikšanās no bankām piešķirtajām skaidras naudas priekšrocībām, kas bija iespējama tāpēc, ka kredītu tirgi ir pakāpeniski normalizējušies.
Jānorāda, ka Eurogroup un ECOFIN ir labi tikušas galā ar krīzi un ir arī izveidojušas finansiālās sistēmas pārraudzības struktūru, kas tiks apspriesta Parlamenta debatēs. Mēs ceram, ka tas būs viens no galvenajiem apspriežamajiem aspektiem politiskajās debatēs Spānijas prezidentūras pilnvaru termiņa laikā.
Attiecībā uz sociālo situāciju jāsaka, ka mēs visā eiro zonā acīmredzami ciešam no augstā bezdarba sekām. Lai gan eiro zonā ir vērojamas arī bezdarba līmeņa atšķirības, eiropiešiem tā pašlaik neapšaubāmi ir galvenā problēma. Eiropieši vēlas nodarbinātību, viņi vēlas atgriezties pie izaugsmes, kas radīs nodarbinātību. Nevis nepastāvīgo, nestabilo nodarbinātību, kas varbūt bija sastopama dažās eiro zonas valstīs, bet kvalitatīvu nodarbinātību.
Starp citu, ir jānorāda, ka acīmredzot tieši augstais bezdarba līmenis izraisīja "automātisko stabilizatoru” parādīšanos, kas noveda pie atbalsta bezdarbniekiem un dotācijām. Tās savukārt ietekmēja dalībvalstu budžeta deficītus, kas raksturīgi mūsu politiskajai un sociālajai sistēmai un aizsargā tos, kas atrodas vismazāk aizsargātajā situācijā, piemēram, personas, kas zaudē darbu.
Turpmāk - un tas ir vēl viens temats, ko apspriedīs ceturtdien neoficiālajā Eiropadomes sanāksmē - būs jāīsteno nodarbinātības politika, ko mēs saucam par "Eiropu 2020”, kas ir izaugsmes un kvalitatīvu darbavietu radīšanas modelis.
Noslēgumā, priekšsēdētājas kundze, gribu teikt, ka, manuprāt, šajā gadījumā ir skaidri parādīts, ka ir bijis ārkārtīgi svarīgi koordinēt un nostiprināt eiro zonu un ka tā vēl arvien ir vieta, kurā ir ievērojama monetārā un ekonomiskā aizsardzība. Ir parādīts, ka eiro zona ir jānostiprina un ka to būs iespējams paplašināt, kad būs valstis, kas atbilst prasībām, bet šī paplašināšanās arī ir pozitīva parādība.
Ir svarīgi arī - un es beidzu savu uzstāšanos -, lai mēs Eiropas Savienībā virzītos uz integrāciju un ekonomisku konverģenci. Eiropas Savienībā vēl arvien pastāv ekonomiskas atšķirības. Mums ir jāpāriet no monetārās savienības uz īstu ekonomisku savienību, kā teikts līgumos. Līgumos ir runāts par ekonomisku un monetāru savienību, un tā bija arī aprakstīta kā ekonomiska un monetāra savienība, bet monetāro savienību nodibināja pirms ekonomiskās savienības.
Ekonomikas, nodarbinātības un sociālā politika ir noteikta līgumos. Tā ir pienākums un viens no principiem, viens no virzieniem vai idejām, kuras ierosināja Spānijas prezidentūra. Koordinēta valsts politika ir bijusi efektīva, kad tā patiešām ir bijusi koordinēta. Tā bija koordinēta, kad tika izstrādāts Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns un kad tika īstenota fiskālā politika, lai saglabātu Stabilitātes un izaugsmes pakta ticamību, kas bija ļoti svarīgi. To pašu var teikt arī par koordinācijas pasākumiem finanšu politikā, piemēram, par banku garantijām un ieguldījuma nodrošinājuma fondu palielināšanu. Īsi sakot, runa ir par to, ko ekonomisti sauc par "apjomradītiem ietaupījumiem” arī politiskajā līmenī, jo politiskajā līmenī stingra koordinācija dod labus rezultātus.
Tāda ir šī grūtā situācija Padomes redzējumā, bet mēs jau pamazām to sākam pārvarēt, un mums pēc tās jākļūst daudz stiprākiem un saliedētākiem. Tas, bez šaubām, ceturtdien būs viens no galvenajiem Eiropadomes neoficiālās sanāksmes mērķiem.
Joaquín Almunia
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētājas kundze! Komisija ir norūpējusies par Grieķijas lielajām ekonomiskajām un fiskālajām grūtībām. Grieķijas smagais stāvoklis ir vispārēja problēma eiro zonā un visā ES, jo pastāvīga iekšēja un ārēja nelīdzsvarotība apdraud valsts makrofinansiālo stabilitāti, un pastāv nopietns risks, ka tā var ietekmēt citas eiro zonas teritorijas.
Grieķijas iestādes un Grieķijas iedzīvotāji apzinās lielos uzdevumus, kas viņus gaida. Šo jautājumu risināšanai valdība 15. janvārī iesniedza vērienīgu stabilizācijas programmu. Programmā ir paredzēta deficīta samazināšana no aprēķinātajiem 12,7 % 2009. gadā līdz mazāk par 3 % 2012. gadā, sākot ar četru IKP punktu korekciju šajā gadā. Šī programma liecina par pienācīgu vērienīgumu, un, ņemot vērā vajadzīgās konsolidācijas lielo apjomu, tā ir ļoti piesātināta programma. Sīkāk izklāstot šo programmu, jāsaka, ka Grieķijas iestādes ir paziņojušas par konkrētu pasākumu kopumu 2010. gadam. Daži no šiem pasākumiem jau ir iesniegti Grieķijas parlamentam un tos tuvākajā laikā īstenos. Šajā posmā plāni vēlākajiem gadiem nav tik sīki izstrādāti.
Pagājušajā nedēļā, 3. februārī, Komisija pieņēma integrētu pieeju un uzraudzības mehānismu, kas apvieno mūsu stabilitātes programmas novērtējumu, ieteikumu pārmērīga budžeta deficīta procedūrai, lai samazinātu budžeta deficītu zem 3 % līmeņa 2012. gadā, kā valdība noteikusi savā programmā, un vēl vienu ieteikumu, pirmo reizi piemērojot ES līguma 121. panta 4. punktu, lai nodrošinātu, ka Grieķijas ekonomikas politika atbilst mūsu vispārējām politikas pamatnostādnēm un pienācīgai mūsu ekonomikas un monetārās savienības darbībai. Mēs esam sākuši arī pienākumu neizpildes procedūru, lai nodrošinātu, ka Grieķija risina problēmas, kuru dēļ tā līdz šim nav spējusi iesniegt ticamus budžeta statistikas datus, un Komisija paziņoja par savu iniciatīvu nekavējoties piešķirt Eurostat revīzijas pilnvaras.
Attiecībā uz stabilitātes programmu Komisija pilnībā atbalsta Grieķijas centienus uzlabot smago ekonomisko un fiskālo situāciju. Šie pasākumi un plānotā politika, kas izklāstīta šajā programmā, ir svarīgs solis pareizajā virzienā, Veiksmīgais valsta obligāciju izlaidums 25. janvārī, šķiet, norāda, ka tirgus dalībnieki atbalsta šo viedokli, lai gan pastāv uz augstu procentu likmi, un izkliedes palielinājumi arī liecina, ka viņi ir piesardzīgi.
Tomēr pastāv risks, kas saistīts ar programmas mērķiem un vidēja termiņa fiskālo korekciju. Makroekonomiskais scenārijs, kas izklāstīts programmā, vieš zināmu optimismu, bet pastāv neliela nenoteiktība attiecībā uz ieņēmumu prognozēm, jo īpaši par to, kāda ietekme varētu būt centieniem apkarot izvairīšanos no nodokļu nomaksas ekonomiskās lejupslīdes laikā. Ņemot vērā nesenos tirgus notikumus, procentu un izdevumu prognozes arī neko priecīgu nesola. Attiecībā uz pārmērīga budžeta deficīta procedūru mūsu ieteikumi par pasākumiem, kas jāveic šogad, pilnīgi sakrīt ar Grieķijas iestāžu stabilitātes programmā ietvertajiem pasākumiem. Tā satur pasākumus, kas jāīsteno šā gada pirmajā kvartālā, piemēram, algu samazinājumus, valsts sektorā nodarbināto skaita samazinājumu, progresu veselības aprūpes un pensiju reformā, nodokļu un akcīzes nodokļa palielinājumu un nodokļu administrēšanas reformu. Daži no fiskālās konsolidācijas pasākumu plāniem jau ir iesniegti Grieķijas parlamentam un tos drīzumā īstenos. Mūsu ieteikumā Padomei Komisija aicina Grieķijas iestādes līdz marta vidum iesniegt sīki izstrādātu īstenošanas ziņojumu par pieņemtajiem pasākumiem un paziņoto pasākumu datumiem. Ir jāveic arī risku novērtējums, lai tad, kad iespējamais risks piepildās, pēc vajadzības varētu veikt kompensējošus pasākumus.
Ņemot to visu vērā, Komisija atzinīgi vērtē 2. februāra paziņojumu par turpmākajiem pasākumiem, jo īpaši par nominālu algu iesaldēšanu valsts sektorā un degvielu akcīzes nodokļa paaugstinājumu, lai garantētu šā gada budžeta mērķu sasniegšanu, kā arī Grieķijas iestāžu gatavību pieņemt un nekavējoties īstenot papildu pasākumus, ja tas būs vajadzīgs.
Attiecībā uz nākamajiem šīs programmas gadiem mēs aicinām turpmāk pastāvīgi ieviest korekcijas, turpināt nodokļu administrēšanas reformas un uzlabot budžeta shēmu. Protams, ir pieprasīts, lai Grieķija turpina uzlabot datu apkopošanu un apstrādi par vispārējo valdības atbalstu. Ņemot vērā to, ka plāni nav tik sīki izstrādāti, mēs ierosinām izveidot stingru ziņošanas sistēmu, ar kuru saskaņā Grieķijas iestādes katrā kvartālā iesniegs ziņojumu par īstenotajiem pasākumiem, sasniegtajiem rezultātiem un īstenojamajiem pasākumiem. Šī stingrā ziņošanas sistēma nodrošinās plānu paredzēto īstenošanu. Mēs pieņēmām arī ieteikumu mainīt nekonsekvento attieksmi pret vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm un pret risku apdraudēt ekonomikas un monetārās savienības pienācīgu darbību, ņemot vērā to, ka Grieķijas ekonomika turpina zaudēt konkurētspēju un ka ārējā nelīdzsvarotība palielinās, un ka pastāv liela standarta obligāciju izkliede finanšu tirgos.
Turklāt līdzīga izkliede citās valstīs arī liecina par šīs parādības izplatīšanās nepārprotamu risku vairākās citās dalībvalstīs. Šī iemesla dēļ tiek gaidīts, ka Grieķija pieņems visaptverošu strukturālo reformu programmu ar mērķi palielināt valsts pārvaldes efektivitāti, paātrināt pensiju un veselības aprūpes reformu, uzlabot darba tirgus funkcionēšanu un algu noteikšanas sistēmas efektivitāti, kā arī uzlabot produktu tirgus darbību un uzņēmējdarbības vidi un saglabāt banku un finanšu sektora stabilitāti.
Kādi ir nākamie soļi šajā sīki izstrādātajā uzraudzības procesā? Nākamajā nedēļā mūsu ieteikumus apspriedīs Eurogroup un ECOFIN, kam marta vidū sekos pirmais ziņojums par īstenošanas kalendāru, lai saglabātu 2010. gada mērķus. Tad, sākot ar maiju, katrā kvartālā Grieķijai jāziņo par to, kā tā reaģē uz Padomes lēmumu un ieteikumu. Katru ziņojumu novērtēs Komisija. Ir skaidrs, ka gadījumā, ja parādīsies pazīmes, kas liecina par risku īstenošanos, būs jāveic papildinu pasākumi. Tāpēc ir svarīgi, lai vajadzības gadījumā Grieķijas valdība būtu gatava pieņemt papildu pasākumus, kā tā ir jau solījusi.
Noslēgumā gribu teikt, ka mēs esam sastapušies ar nepieredzētu situāciju, bet mēs to jau risinām. Grieķija ir pieņēmusi vērienīgu programmu, lai koriģētu budžeta deficītu un reformētu valsts pārvaldi un ekonomiku. Šajā grūtajā uzdevumā tā ir pelnījusi atbalstu, un Komisija Grieķiju atbalsta. Integrētās uzraudzības mehānisms un iestāžu gatavība risināt problēmas garantē veiksmīgu fiskālās konsolidācijas pasākumu un strukturālo reformu īstenošanu, kas novedīs Grieķiju atpakaļ uz ilgtspējīgas attīstības ceļa. Savlaicīgas un nelokāmas budžeta korekcijas un strukturālo reformu īstenošana - un gan fiskālie pasākumi, gan strukturālās reformas ir iekļautas Grieķijas iestāžu pieņemtajā programmā -, kā arī situācijas stingra uzraudzība ir ceļš uz pareizo risinājumu pašreizējai saspīlētajai situācijai mūsu tirgos.
Corien Wortmann-Kool
Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) uzņēmās iniciatīvu debatēt par šo jautājumu, jo to problēmu risināšanai, kas radušās eiro zonas valstīs, ir steidzami nepieciešama Eiropas mēroga pieeja. Tieši par to esam nobažījušies.
Pēdējos gados dalībvalstis pārāk bieži ir novērsušās no Stabilitātes un izaugsmes pakta. Tieši tādēļ šodien aicinu Padomi, turklāt ne tikai jautājumos, kas skar Grieķiju, daudz plašāk un pilnīgāk uzņemties monetārās politikas koordinēšanu neoficiālajā augstākā līmeņa sanāksmē nākamo ceturtdien un ECOFIN sanāksmē nākamnedēļ.
Spānijas prezidentūra arī varētu būt paraugs pati savai valstij, jo arī tur situācija ir steidzami risināma.
Priekšsēdētāja kungs, savas grupas vārdā vēlos izteikt patiesu atbalstu tam, kādā veidā Eiropas Komisija risina jautājumus attiecībā uz Grieķiju. Tas gan tiek darīts ar vairāku mēnešu novēlošanos, tomēr ir pilnībā nepieciešams. Tas pats noteikti piemērojams arī citām valstīm, kas ietilpst riska zonā. Risinājums ir nevis piešķirt vairāk naudas no Eiropas budžeta, bet faktiski īstenot reformu plānus.
Ceru, ka arī jūs pašlaik strādājat pie ārkārtas scenārija, ja tāds būs nepieciešams, un tādēļ analizējat visas iespējas, tostarp sadarbību ar Starptautisko Valūtas fondu (SVF). Vienlaikus mums jābūt pietiekami nosvērtiem, jo, ņemot vērā budžeta problēmas apmēru, finanšu tirgos novērojamā reakcija ir stipri pārspīlēta. Līdz ar to tiek uzsvērta steidzama vajadzība ātri pieņemt stingrākus Eiropas finanšu tirgu noteikumus.
Udo Bullmann
Priekšsēdētājas kundze, Almunia kungs, šajā pārejas posmā jo īpaši pateicos par jūsu uzticību iepriekšējam mandātam un vēlu jums veiksmi sakarā ar jūsu jaunajiem pienākumiem. Vēlos to pašu novēlēt arī jūsu pienākumu pārņēmējam Rehn kungam. Vēlu viņam drosmi un veiksmi to svarīgo uzdevumu veikšanā, ko viņš ir uzņēmies.
No pašreizējās situācijas varam mācīties trīs lietas. Pirmā ir, ka dokumentam, ko Barroso kungs mums sniedza kā "Eiropa 2020”, ir būtiski trūkumi. Tas nav ne tuvu tik pietiekams, lai radītu tādu saskaņotību Eiropas Savienībā, kāda mums ir steidzami nepieciešama, lai novērstu pašreizējās situācijas atkārtošanos nākotnē. Šai stratēģijai nepieciešams saturs, un es ceru, ka nozīmīgie pasākumi, kas ieplānoti nākamajās pāris nedēļās, dos iespēju to uzlabot. Mums steidzami nepieciešama labāka ekonomikas politikas koordinācija. Spānijas prezidentūra dara pareizi, to uzsverot. Prezidentūra nedrīkst ļaut sevi iebiedēt šajā ziņā.
Otrs, ko varam mācīties no pašreizējās situācijas, ir, ka dažās dalībvalstīs, protams, ir vajadzīga modernizācija un skaitļi šajā ziņā noteikti ir nekļūdīgi. Tomēr modernizāciju ir nepieciešams veikt vairāk nekā vienā valstī. Ir arī valstis, kam jādara vēl vairāk, jo tās spēj izdarīt vairāk. Nešaubos, ka jaunais Grieķijas finanšu ministrs Papakonstantinou kungs paveiks izcilu darbu un es nezinu nevienu patiesu politiķi, kurš to apstrīdētu. Viņš pelna mūsu uzticību, un mums viņš ir jāatbalsta.
Trešais, ko varam mācīties, ir, ka Eiropas Savienībai jābūt gatavības stāvoklī. Ja tirgi pakļauj eiro zonu pārbaudījumam, Eiropai jāspēj uz to atbildēt un jārada iespēja sniegt netradicionālu atbildi. Ja pret atsevišķām dalībvalstīm tiek vērstas papildu spekulācijas, mums jābūt gataviem nodrošināt kredītlīdzekļu pieejamību pēc vidējām Eiropas likmēm. To būs nepieciešams organizēt. Pamatojumu šāda veida rīcībai varam atrast Lisabonas līgumā. Vēlos teikt Padomei un Komisijai: esiet gatavi tam, ka vajadzēs panākt vienošanos. <>
Guy Verhofstadt
Domāju, ka atšķirībā no Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) pārstāvjiem tomēr neesmu Komisijas iejaukšanās politikas aizstāvis.
Uzskatu, ka pirmām kārtām mums ir jāapzinās, ka pieredzētais jautājumā ar Grieķiju ir arī sekas tam, ka Lisabonas stratēģija ir bijusi neveiksmīga. Pēdējo desmit gadu laikā starp dalībvalstīm ir pieaugušas atšķirības. Atšķirības starp Vāciju un Grieķiju ir nevis mazinājušās pēdējās dekādes laikā, bet gan pieaugušas, un tas ir tādēļ, ka esam rīkojušies saskaņā ar Lisabonas stratēģiju, kas bija pārāk vāja.
Otrkārt, domāju arī, ka arī Eiropas institūcijas - Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka - ir pieļāvušas stratēģisku kļūdu, uzreiz attiecīgi nerīkojoties. Tās rīkojās pārāk novēloti. Sešu nedēļu garumā Eiropas vadītāji sniedza dažāda veida paziņojumus, norādot, ka Grieķijas vadītājiem jāveic pasākumi, ka veiktie pasākumi nav bijuši pietiekami stingri vai ka tiem nav pārliecības par Grieķijas vadītāju spējām un tā tālāk. To visu mēs esam dzirdējuši. Es saku, ka mēs paši daļēji esam atbildīgi par finanšu tirgos vērojamo reakciju attiecībā uz Grieķiju. Kā šobrīd varat cerēt, ka finanšu tirgi izrādīs uzticību klubam, ja paši kluba biedri vairs neuzticas Grieķijai un Grieķijas ierosinātajiem pasākumiem? Tādēļ es domāju, ka pieeja ir bijusi nepareiza. Ja Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija jau no paša sākuma piedāvājumu Grieķijai būtu radījusi daudz agrāk, eiro zonā nebūtu tāda veida infekcijas, kādu vērojam pašlaik.
Nevajadzētu arī teikt, ka neviens nezināja par Grieķijas problēmām. Daudzi Eiropas Komisijas lobijos jau trīs vai četrus mēnešus pārrunāja Grieķijas jautājumu un apgalvoja, ka kādā brīdī radīsies ar Grieķiju saistīta problēma. Tas tiešām ir vienīgais iemesls, dāmas un kungi, kas izskaidro to, kādēļ Grieķijai ar tās 12,7 % budžeta deficītu tiek piemērota īpaša likme, turpretī Apvienotai Karalistei ar tās 12,9 % deficītu tā netiek piemērota. Tādēļ runa vairs nav tikai par skaitļiem, runa ir par finanšu tirgiem, kuri tādēļ, ka mēs paši neizrādām pietiekamu vienotību, uzticību un solidaritāti, uzbrūk Grieķijai. No šīs situācijas varēja izvairīties, ja Eiropas Komisija vai Eiropas Centrālā banka būtu īstenojusi ļoti spēcīgu intervenci.
Stratēģija vai ieteikums, komisāra kungs - atrisināsim to paši! Esmu pilnībā pret to, ka iesaistām SVF, Starptautisko Valūtas fondu, lai atrisinātu eiro zonā radušās problēmas. Problēmas, kas radušās eiro zonā, atrisināsim paši, tādēļ mums nevajag SVF.
Beidzot, pēdējais, kas skar plašāku jautājumu loku nekā Grieķija, - pašreizējā situācija ir pārbaudījums saliedētībai un iekšējai vienotībai attiecībā uz eiro.
Pascal Canfin
Priekšsēdētājas kundze, Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības vārdā vēlos izteikt pilnīgu atbalstu Spānijas prezidentūrai par tās veikto politiskās gribas analīzi virzībai uz jaunu pārvaldības instrumentu ieviešanu un jaunu ekonomikas savienību - ne tikai uz monetāru savienību, kā norādīja arī Bullmannan kungs. Mūsu politiskā grupa pilnībā jūs atbalstīs šī pienākuma izpildē.
Patiesībā, neskarot Grieķijas jautājumu, kas noteikti ir svarīgs, uzskatu, ka mums ir jāpārskata visi eiro zonas ekonomikas pārvaldības instrumenti un jo īpaši Stabilitātes un izaugsmes pakts. Vairāk kā puse dalībvalstu, kas ietilpst eiro zonā, vairs neievēro Stabilitātes un izaugsmes paktu.
Turklāt neaizmirsīsim, ka vēl diezgan nesen - līdz brīdim, kad sākās krīze, - Spānija pilnībā ievēroja atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta kritērijiem, bet tas nenovērsa ne tās nonākšanu krasi atšķirīgā situācijā ar 20 % bezdarba līmeni divus gadus vēlāk, ne arī šo kritēriju neievērošanu pilnībā.
Ko tas nozīmē? Tas nozīmē, ka, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, kas ir šauri vērsts uz valstu finanšu kritērijiem, kuri ir pilnībā nepieciešami, bet ne pietiekami, Spānija vēl nesen kontrolēja savu valsts parādu un budžeta deficītu, bet vienlaikus ļāva privātā sektora parādam strauji pieaugt. Privātā sektora parāda līmenis ir strauji pieaudzis, nekustamā īpašuma tirgus spekulāciju rezultātā ir izveidojies "burbulis” un recesija notiek daudz plašākā mērogā nekā citur, kā rezultātā ir vajadzīga liela apjoma valsts līdzekļu iepludināšana. Tas ir patiess pierādījums tam, ka ar ierobežotu skatījumu uz Stabilitātes un izaugsmes paktu un uzskatu par eiro zonas pārvaldību kā vērstu tikai un vienīgi uz valsts parādu netiek saskatīta pilna aina, kas ļautu paredzēt nākamo krīzi un to novērst.
Tādēļ vēlos zināt, kādus priekšlikumus Spānijas prezidentūra un Komisija ir iesniegusi apspriešanai, kas ļautu, protams, no jauna apliecināt Stabilitātes un izaugsmes paktu un, pats galvenais, to integrēt daudz plašākā sistēmā.
Otrkārt, jūs varētu teikt - un jums ir taisnība -, ka ir labāk jākontrolē valsts finanses un ka jāatgriežas pie daudz stabilākiem parāda apjomiem. Vai tas, pēc jūsu domām, ir atkarīgs tikai un vienīgi no valsts tēriņu samazinājuma vai arī no iespējām palielināt atsevišķus nodokļus? Ja jā, tad kurus? Tāpat arī - kāda varētu būt mūsu savstarpējas fiskālās sadarbības loma, lai dalībvalstis atgūtu zināmas manevrēšanas iespējas, kas ļautu tām nosegt budžeta deficītu, ne tikai samazinot izdevumus, bet arī atgūstot zināmas manevrēšanas iespējas ieņēmumu palielināšanā?
Kay Swinburne
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, pēdējo mēnešu laikā valstu parāda apmēri dažās eiro zonas dalībvalstīs ir krasi palielinājušies, kā rezultātā tirgos pieaug spekulācijas par maksātnespēju, glābšanas plāniem un pat par dažu dalībvalstu iespējām noturēties eiro zonā.
ES nevar ar ECB palīdzību noteikt fiskālos kritērijus šīm dalībvalstīm. Neskatoties uz to, šīs krīzes radītā ietekmes sekas ir tādas, ka ES un ECB jārada risinājums, starptautiskā uzticība eiro modelim un turpmāka netraucēta eiro zonas valstu parāda tirgu darbība.
Pagājušā gadā iztērējām daudz laika un enerģijas, analizējot starptautiskā kapitāla tirgus dalībnieku darbības procedūras, uzraudzību, pārredzamību un efektīvu risku pārvaldību. Šie pasākumi ietekmē otrreizējo vērtspapīru tirgu, bet es uzskatu, ka ir pamatots iemesls, lai tos pašus principus piemērotu galvenajam tirgum, jo īpaši unikālajā situācijā ar eiro zonas parāda emisijas dalībniekiem.
Konkrēts piemērs AK - uzņēmums "Northern Rock” kļuva maksātnespējīgs, piesaistot naudu no īstermiņa vērtspapīru tirgiem ilgtermiņa saistību finansēšanai. Brīdī, kad tirgus sāka apšaubīt šo komercdarbības modeli un atteicās aizdot, modelis faktiski sabruka. Dažas eiro zonas dalībvalstis tieši tagad sastopas ar tām pašām problēmām. Ierosinu, ka ECB bez jebkādām pilnvarām attiecībā uz budžetiem vai kapitāla piesaisti varētu palīdzēt ar parāda atmaksas profilu, ja tā redz, ka dalībvalsts ir pārmērīgi pakļauta riskam īstermiņa vērtspapīru tirgus pārmaiņu dēļ.
Grieķijai nākamajās dažās nedēļās ir jāpiesaista EUR 31 miljards. Portugālei jāpārfinansē pastāvošais parāds, kas ir ekvivalents 17 % no tās IKP laikā, kad Francijai arī jāpārfinansē pastāvošais parāds, kas ekvivalents 20 % no tās IKP. Parāda atmaksas profils ir atstāts dalībvalstu ziņā, bet tirgus iespēju izmantošanas seku kopums krīzes brīžos paralēli pakļauj ES riskam, rezultātā radot grūtības piesaistīt kapitālu šajos tirgos.
Varbūt eiro zonā ECB vajadzētu veikt kopējā parāda emisijas uzraudzību un konsultēt dalībvalstis atbildīgas pārvaldības jomā.
Noslēgumā - pirmais vienkāršais solis, ko ES un jo īpaši eiro zonas dalībvalstīm vajadzētu spert, ir īstenot ilgtspējīgu parāda atmaksas stratēģiju, jo parāda absolūtais apmērs šobrīd ir mazāk svarīgs kā parāda apjoms, kas izsniegts atjaunošanai.
Nikolaos Chountis
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, jaunā Komisija sāk darbu ar lieliem meliem - ne tikai Lisabonas līgums un Lisabonas stratēģija mums nepalīdz izsargāties no krīzes; tās ir viens no iemesliem, kas mūs tajā ieveda. Tās ar lielu troksni ir izgāzušās.
Globālā krīze iezīmēja Eiropas globālās attīstības modeļa robežas, stiprās puses un strukturālās problēmas. Stabilitātes pakta vairs nav; krīze ir to atcēlusi, ko pierāda budžetu deficīta apmēri un valstu parāda pieauguma tempi Vācijā, Spānijā, Itālijā, Portugālē, Lielbritānijā un Grieķijā.
Krīze neskar tikai Grieķiju. Tā skar visu Eiropas Savienību, un pieņemto lēmumu dēļ tā skar eiro zonu. Kreisie brīdināja pret un oponēja šai politikai. Diemžēl labējie un sociāldemokrāti pieprasa, lai krīzes risināšanā tiktu izmantoti tie paši instrumenti.
Ievērojot Lisabonas stratēģiju, esam izjaukuši sociālo stāvokli. Mēs runājam par Eiropu, kurā valda sadarbība, kamēr Eiropas Centrālā banka izsniedz aizdevumus komercbankām ar 1 % likmi, tomēr ļaujot dalībvalstīm aizņemties naudas tirgos ar 6 % likmi. Eiropas Savienība seko Amerikas Savienotajām Valstīm tās modeļa un militāro pakalpojumu jomā. Kā tas var būt, ka akceptējam ASV kredītreitinga aģentūras, piemēram, "Moody” un citas, kā oficiālos dalībvalstu ekonomikas politikas tiesnešus un ļaujam tām diktēt ekonomikas politiku?
Tādēļ mums ir jāmaina Stabilitātes pakts un tas jāaizstāj ar Attīstības un nodarbinātības paktu. Eiropas Savienība nevar un nedrīkst konkurēt pasaules mērogā, pamatojoties uz algu izmaksām. Visbeidzot, mums jāapkaro konkurētspējas veicināšana, pamatojoties uz situācijas pasliktināšanos darba attiecību un tiesību jomā.
Nikolaos Salavrakos
Priekšsēdētājas kundze, iepriekš dzirdējām Barroso kunga un viņa jaunās komisāru grupas pamatprogrammas izklāstu.
Man personīgi radās iespaids, ka mēs visi, kas šeit piedalāmies, atrodamies vienā laivā, bet ne vienā armādā. Tā ir liela atšķirība.
Tādēļ, pamatojoties uz Barroso kunga pamatprogrammas izklāstu, ceru nākotnē redzēt tādu Eiropas Savienību, kas veidota, balstoties uz stingrākām saitēm starp dalībvalstīm, jo īpaši ekonomiskā, sociālā un attīstības līmenī. Tomēr baidos, ka lielā mērā pieaugs "klaidu” kapitāls jeb "nomadu kapitāls”, kas pārvietojas un tiek pārvietots pa dažādiem tirgiem. Veicinot un pēc tam pametot vietējos tirgus kā garāmejošs tornado, tas grauj reālās ekonomikas un iegūst peļņu, neveicot reālas investīcijas. Eiro, protams, ir ierobežojis "klaidu” kapitāla potenciālu veikt spekulācijas ar valūtu maiņas likmēm.
Tādēļ tas ir iemesls uzbrukumiem, ko šodien piedzīvo Grieķija, kurai nepieciešams īpašs atbalsts. Tādēļ, atceroties, ka Eiropas Savienība pēc 2008. gada statistikas datiem rada aptuveni 38 % no bagātības visā pasaulē, uzskatu, ka pašreizējā monetārajā krīzē Eiropas Savienībai nav izdevies vai arī tā nevēlējās izmantot savas ekonomiskās intervences pilnvaras pasaules finanšu tirgos.
Vēlos nodot vēsti gan šim Parlamentam, gan visiem mūsu grupas dalībniekiem no Schumpeter kunga. Pašlaik valda radoša nekārtība, kas saglabās Eiropu, Eiropas valūtu un Grieķiju neskartu, bet kas ir pilnībā nepieciešama, lai parādītu gan Grieķijai, gan citām dalībvalstīm, kāda ir šo dalībvalstu solidaritāte.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Situācija, kas valda Grieķijā un Portugālē šodien, bet Spānijā un Īrijā valdīs rīt, ir skandaloza. Tās pašas anglosakšu aģentūras, kuras pakalpīgi neiebilda, kamēr blēži emitēja un tirgoja toksiskus aktīvus, un kuras neredzēja nekādas problēmas tuvojamies, tagad visstingrāk izturas pret dalībvalstīm, kas steidzās saņemt atbalstu no finanšu sektora, kas nav tā cienīgs.
Tirgu un banku bezatbildības radītā krīze un šis lielais atbalsta līdzekļu apjoms ir tieši atbildīgs par to valstu budžetu deficīta un valstu parāda pieaugumu, ko paši šie tirgi šodien cenšas sodīt.
Tas par Sarkozī kunga, Eiropas Savienības un G20 valstu pasludināto ētisko kapitālismu. Vienīgā mācība, ko "banksteri” ir iemācījušies no šīs krīzes, ir, ka nodokļu maksātājs ir nebeidzams resursu, peļņas un garantiju avots, jo klīst baumas, ka panikas mērogs nav lielāks par ASV banku, kas saņēma ASV valdības atbalstu, un diviem drošības fondiem, kas arī ir Amerikas Savienoto Valstu fondi, kuri vēlas gūt peļņu gan no Grieķijai noteiktajām pārmērīgajām procentu likmēm, gan kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumu tirgus, tām valdību aizņēmumu apdrošināšanas polisēm, kas pašas ir neatkarīgu spekulāciju objekts.
Ar drošības fondu regulēšanu - ko jūs baidāties darīt, vai ar atvasināto finanšu instrumentu tirgu regulēšanu, ko iesaka Barnier kungs, vien nepietiks. Nav nozīmes veidot Eiropas ekonomikas valdību. Divdesmit septiņas valstis tik un tā ir nonākušas vienādi nepatīkamā situācijā un solidaritāte tai nav risinājums. Jāapšauba pati brīvā starptautiskā kapitāla aprite, pretējā gadījumā notiks nevis atgūšanās, bet krīzes atkārtošanās.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, tāpat kā Wortmann-Kool kundze, kas uzstājās pirms manis, arī es, protams, apliecinu, ka mēs piekrītam Komisijas noteiktajai pozīcijai Grieķijas pašreizējās situācijas risināšanā.
Attiecībā uz Spānijas prezidentūru atzinīgi vērtējam mērķi, ko sev izvirzāt - uzlabot ekonomikas politikas koordinēšanu. Šī spēcīgā politiskā griba ir arī jāizmanto, lai panāktu pārredzamību divos aktuālos un svarīgos projektos: īstas finansiālās uzraudzības organizēšana un drošības fondu regulēšana.
Taisnība, ka Eiropa nedrīkst kļūt par cietoksni, bet tā nedrīkst būt kā siets. Abās šajās jomās prezidentūrai jābūt reālām manevrēšanas iespējām, lai tā varētu produktīvi risināt sarunas ar Parlamentu. Ceram, ka Padome savā nākamajā sanāksmē sniegs skaidru signālu sabiedrībai un tirgum: sabiedrībai - lai atjaunotu tās uzticību eiro valūtai, bet tirgum - lai parādītu savu solidaritāti ar Grieķiju. Padomei ir jāsniedz nepārprotams apliecinājums tam, ka tā neļaus sevi iebiedēt ar mēģinājumiem destabilizēt eiro valūtu, ko veic atsevišķi spekulatīvi operatori, kuri nekavējoties uzsāk spekulācijas pret tām dalībvalstīm, kas šobrīd sastopas ar ekonomiskām un sociālām grūtībām.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, López Garrido kungs, komisāri, šīs debates ir svarīgas ne tikai tādēļ, ka tiek veikti uzbrukumi eiro, bet arī tādēļ, ka ceturtdien mums būs pirmā sanāksme priekšsēdētāja Van Rompuy kunga vadībā.
Es redzu, ka šodien eiropiešiem ir stingra nostāja un tie ir pārliecināti, ka nedrīkstam pieļaut SVF iejaukšanos Grieķijā. Es atbalstu šādu nostāju, jo iejaukties nozīmētu aizvērt durvis visa tā priekšā, ko esam prasījuši gadiem ilgi, tas ir, eiro zonas ekonomiskajai pārvaldībai.
Aicinot ieviest ekonomisko pārvaldību eiro zonā, mēs domājam, ka, ņemot vērā nepastāvību tirgos, mums jāapbruņojas ar atbildes līdzekļiem un jātiek līdzi situācijas attīstībai tirgos. Skaidri redzams, ka šodien mums tas neizdodas.
Es arī redzu, ka situācija mūsu Eiropas aparātā šodien ir šāda - ja valsts atrodas ārpus eiro zonas, tai ir iespējams "palīdzēt”, kamēr valstīm tās iekšienē šis jautājums ir daudz sarežģītāks. Nekad nedomāju, ka eiro zona kļūs par zonu, kurā nav solidaritātes. Pati eiro zonas darbība ir balstīta uz solidaritātes ideju.
Nevienai no zonas dalībvalstīm - neatkarīgi no tās eksporta stratēģijas, neatkarīgi no budžeta deficīta apmēra, neatkarīgi no valsts parāda apmēra, nav izredžu izkļūt no krīzes, ja kāds no tās posmiem tiek apdraudēts.
Tomēr, ko mēs redzam šodien? Mehānismu, kas darbojas tā, ka finanšu tirgi noskaņo partijas vienu pret otru, pārbauda mūsu solidaritātes spējas un pārbauda pašas eiro zonas koncepcijas dzīvotspēju. Eiro zonas koncepcijas pamatā ir ideja, ka, ja gribam nodrošināt sev manevrēšanas iespējas, neaprobežojoties ar spekulāciju kā vienīgo iespējamo mehānismu, tad mums ir jāizstrādā pašiem sava stratēģija.
Tomēr spēja faktiski panākt kaut nelielu imunitāti pret veidu, kādā ārvalstu valūtu tirgi darbojās līdz eiro ieviešanai, izmantojot valstu parāda novērtēšanas mehānismus, tiek no jauna praktizēta pašā eiro zonā.
Tam mums jāpievērš uzmanība. Tas pārsniedz priekšlikumus, kas šodien jau ir iesniegti, un uzliek par pienākumu priekšsēdētājam Van Rompuy kungam nākamajā ceturtdienā uzsākt darbu pie šiem svarīgajiem projektiem.
Peter van Dalen
(NL) Tikai nesen Grieķija sniedza ieskatu par faktiskiem savas valsts parāda apmēriem. Tie ir daudz lielāki nekā sākuma tika domāts. Budžeta deficīts tuvojas 13 %. Diemžēl Spānijai, Portugālei un Itālijai arī ir budžeta deficīts.
Eiropā nedrīkst ievest Trojas zirgu. Tas patiešām notiktu, ja šīm valstīm tiktu piešķirts atbalsts, kā daži vēlas. Tas nedrīkst notikt, jo tādā gadījumā mēs atalgotu sliktu politiku. Stabilitātes un izaugsmes paktā ir skaidri norādīts, kā valstīm jārīkojas krīzes gadījumā, un paktā galvenokārt ir norādīts, kas jādara pirms krīzes rašanās, konkrēti, savlaicīgi jāievieš stingra budžeta un tēriņu politika. Nīderlande to uzsāka darīt jau veselu gadu iepriekš. Dienvideiropas dalībvalstis to atstāja uz laiku, kas ir pārāk novēlots. Par laimi tās šobrīd ir uzsākušas - labāk vēlu nekā nekad - sakārtot savus iekšējos jautājumus.
Ar lielu interesi gaidu šo valstu veikto pasākumu rezultātus. Ja šajā laikā akciju tirdzniecības un eiro vērtība samazinās, tā nebūs katastrofa ne investoriem, ne eksporta uzņēmumiem, faktiski, drīzāk otrādi.
Charalampos Angourakis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, runas par spekulatīvu spiedienu uz eiro zonu un eiro un runas par brūkošo ekonomiku risku Grieķijā un citās Dienvideiropas valstīs valstu finanšu problēmu, pārmērīga valstu parāda un budžeta deficīta rezultātā Eiropas Savienība, buržuāziskās valdības un citas imperiālistu apvienības pilnībā izmanto kā attaisnojumu kapitālistu pārstrukturēšanās paātrināšanai un pastiprināšanai un darbaspēka un zemākās šķiras ekspluatācijas apmēru palielināšanai.
Eiropas Savienība un dalībvalstu valdības šantažē un terorizē strādājošos, lai iegūtu viņu piekrišanu tirgus ekonomikas likumiem un Eiropas lielās komercdarbības struktūrai, lai uzspiestu tiem algu un pensiju samazinājumus, elastīgas nodarbinātības formas, krasus sociālo pabalstu samazinājumus un smagu nodokļu pasākumu nastu un lai nabadzīgie un vidēji turīgie lauksaimnieki zaudētu saikni ar dzimto zemi.
Tie ir meli, ka kapitālisma krīze ir tikai un vienīgi rezultāts kļūdām pārvaldē un korupcijai. Valstu parāds un budžeta deficīts ir tikai kapitālistiskās sistēmas, Māstrihtas līguma un, protams, Lisabonas stratēģijas veidojums. Tieši tādēļ buržuāziskās valdības un Eiropas Savienība, kam jāuzņemas pilna atbildība par izveidojušos situāciju, aicina strādājošos un zemākās šķiras pakļauties un pievienoties valstu kampaņām. Tomēr strādājošiem ir jāpagriež mugura, jo plutokrātijas intereses nav viens un tas pats, kas strādājošo intereses, ņemot vērā, ka dzīvojam kapitālistiskā sabiedrībā.
Atbildot uz šo pieteikto karu, strādājošie masveidā iet demonstrācijās, kas ir apsveicami, un mēs viņus atbalstām.
Barry Madlener
(NL) Grieķija pat var draudēt ar to, ka tā var deklarēt maksātnespēju kopā ar citām valstīm, kas noticis gadiem ilgušas vājas kreisā spārna politikas dēļ, ko īstenoja Eiropā amatos ieceltie kreisā spārna politiķi: Gordon Brown kungs, Barroso kungs, Schulz kungs, Cohn-Bendit kungs, Guy Verhofstadt kungs. Verhofstadt kungs, vai jūs, lūdzu, varētu paklausīties? Miljardi ir aizplūduši uz vājām dalībvalstīm, un pat Grieķijas pievienošanās Eiropas Savienībai laikā šķita, ka tā manipulēja ar finanšu rādītājiem, tomēr jūs izlikāties to neredzam. Eiropai bija jāpaplašinās un tā turpinās paplašināties. Pateicoties tādiem neveiksmīgiem politiķiem kā jūs, šajās ekonomikās tika radīta mākslīga inflācija, bet tagad tajās ir deflācija.
Kas notiek pašlaik? Jūs turpināt praktizēt savu graujošo politiku, kā ierasts. Kas klauvē pie Eiropas Savienības durvīm? Pat vēl nabadzīgākas valstis: Albānija, Islande, Maķedonija, Horvātija, Serbija, Kosova un pat Turcija. Nabadzīgas valstis, kas cieš arī no milzīgas korupcijas. Tad vēl arī Spānija, kas, neraugoties uz augsto bezdarba līmeni, ir legalizējusi aptuveni 700 000 nelegālo imigrantu, kas uz šejieni ir atveduši arī savas ģimenes - pašlaik Spānijā valda 20 % liels bezdarbs.
Priekšsēdētāja kungs, šī imigrācijas politikai ir jāaptur.
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētājas kundze, neapšaubāmi - Grieķija, tāpat kā citas eiro zonas valstis, saskaras ar liela budžeta deficīta un valsts parāda problēmām, un, kā jūs zināt un kā jau komisāra kungs minēja, Grieķijas valdība jau ir iesniegusi pilnībā pamatotu un vērienīgu, bet reālistisku programmu to risināšanai.
Līdzīgi nevar būt šaubu, ka Grieķija, gluži tāpat kā citas eiro zonas valstis, atradās un joprojām atrodas koordinēta spekulatīvā spiediena epicentrā, kura galvenais mērķis ir vājināt eiro zonas dalībvalstu saliedētību eiro valūtas un ekonomikas jautājumā. Tā nav ne grieķu, ne portugāļu, ne arī spāņu problēma; tā ir Eiropas mēroga problēma, un mūsu pienākums ir parādīt reālos šīs situācijas cēloņus.
Tāpat kā gadu iepriekš, mēs uzsveram to, ka globālā kreditēšanas krīze ir saistīta ar finanšu tirgu nekontrolētu darbību un mums jābūt vienlīdz tiešiem, šodien norādot, ka nekontrolēta spekulatīvā kapitāla pārstāvju darbība ir galvenais eiro zonas pašreizējo situāciju veidojošais parametrs, kas nāk par sliktu Eiropas nodokļu maksātāju naudas līdzekļiem.
Tādēļ, pirmkārt, mūsu pienākums šodien ir aizsargāt eiro un eiro zonu pret spekulatīva spiediena mēģinājumiem, un, otrkārt, mums ir jāsaprot, ka nevaram vairs ilgāk koncentrēties uz ciešu monetāro apvienošanos un ka līdz brīdim, kad starp eiro zonas valstīm tiek panākta reāla ekonomikas konverģence, gan tā dēvētās lēnā tempa ekonomikas un kopējā eiro zonas uzticība, gan eiro stabilitāte tiks negatīvi ietekmēta.
Burkhard Balz
(DE) Priekšsēdētājas kundze, man reti ir gadījies būt nepamanītam. Neskatoties uz to, labprāt sākšu savu runu tagad.
Mēs visi zinām, ka ne visas eiro zonas dalībvalstis ir vienlīdz smagi skārusi šī finanšu un ekonomikas krīze. Manuprāt, valstīm, kuras tā ir skārusi īpaši smagi, tomēr ir jāveic daudz plašāki pasākumi nekā valstīm, kas nav tik smagi skartas.
Eiro stabilitāte, protams, joprojām jāsaglabā kā būtisks un vispārējs mērķis. Tas pats arī attiecas uz atsevišķo eiro zonas dalībvalstu budžetu konsolidēšanas pasākumiem. Veikt šos pasākumus nav tikai pašu šo valstu interesēs, bet arī to valstu interesēs, kurās ietekme nav tik smagi jūtama.
Taču mums arī rūpīgi jāapsver, kādi pasākumi ir jāveic un kādi pasākumi varētu nebūt tik efektīvi, palīdzot šīm valstīm izkļūt no krīzes. Lai gan mēs varētu palīdzēt valstīm ar vislielākajām ekonomiskām problēmām visā monetārajā savienībā iegūt naudas līdzekļus ar atvieglotiem nosacījumiem, piemēram, izsniedzot Eiropas Savienības aizdevumu vairākām eiro zonas valstīm, tomēr ir maz ticams, ka šis atvieglotais ārējais kredīts novērsīs akūtās problēmas, ar ko tās saskaras, kā arī nepalīdzēs novērst šo problēmu cēloņus.
Pēc manām domām, šīs valstis jau agrāk nav veikušas svarīgas reformas, par ko tās šobrīd maksā. Līdz ar to šīs problēmas lielākoties ir pašu šo valstu radītas un tādēļ nākotnē attiecīgajām valstīm tās arī pašām jāatrisina. Tādēļ mums jāievieš stingras ekonomiskās politikas un reformu programmas, kā Komisija ir paziņojusi. Manuprāt, būtu katastrofāli, ja beigās par visu maksātu nodokļu maksātājs.
Patrick Le Hyaric
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, šeit tiek teikts daudz kas interesants, bet es uzskatu, ka mums ir jābūt pietiekami drosmīgiem, lai apšaubītu pašus kritērijus, uz kuriem šodien ir balstīta Eiropas Savienība. Lisabonas līgumā un Māstrihtas līgumā pat ir pants, kas aizliedz Eiropas Savienībai sniegt palīdzību Grieķijai.
Fakts, ka spekulatīvo darījumu veicējiem ir piešķirta brīvība, kas tiek panākta, atļaujot pilnīgi brīvu kapitāla apriti, un fakts, ka tiek aizstāvēta nodokļu konkurence, kā rezultātā kapitāls un uzņēmumi netiek aplikti ar nodokļiem, nozīmē to, ka pamazām valstu budžeti izsīkst, un šobrīd saskaņā ar tādiem priekšlikumiem kā Almunia kunga iepriekš piedāvātais, tautām tiek prasīts nest šo nastu, samazinot algas, pagarinot pensionēšanās vecumus un sagraujot sociālās apdrošināšanas sistēmas.
Tādēļ jāmaina katrs no šiem kritērijiem, Stabilitātes un izaugsmes pakts ir jāaizstāj ar cilvēces attīstības paktu darba, nodarbinātības un apmācības jomā, un jāpieņem lēmums par Eiropas Centrālās bankas lomas un uzdevumu maiņu, lai eiro kļūtu par vienojošu kopēju valūtu, bet nevis par valūtu, ar kuru var spekulēt, kā tas ir šobrīd. Jāpieņem lēmums par jaunām iniciatīvām pret izvairīšanos no nodokļiem un kapitāla aizplūšanu, kā arī par nodokļu oāžu atcelšanu, kā tika solīts. Visbeidzot, jāizrāda drosme spekulatīvo kapitāla aprites darījumu aplikšanai ar nodokli.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze, starp pašreizējo valsts ekonomikas veselības stāvokli un tās valūtas vērtību pastāv dabiska saikne. Ekonomikai augot, arī tās valūtas vērtībai vajadzētu augt, lai preces un pakalpojumi, ko tā izvēlas importēt, kļūtu lētāki. Līdzīgi, ekonomikai nonākot stagnācijā vai pat pasliktinoties, tas pats notiek ar valūtas vērtību, rezultātā radot eksporta uzplaukumu un ekonomikas atveseļošanos, protams, ar noteikumu, ka tās ražošanas un pakalpojumu nozares nav iznīcinājusi globalizācija.
Tomēr tādas valsts valūta, kuras iespējas ir ierobežotas sasaistes ar eiro dēļ, nevar piemēroties savas ekonomikas un tautas vajadzībām. Tas izkropļoja Lielbritāniju laikā no 1990. līdz 1992. gadam, kad bijām valūtas maiņas mehānisma dalībnieki. Tagad tas iznīcina Grieķiju un citas eiro kandidātvalstis.
Šis jāuztver kā brīdinājums katrai valstij ārpus eiro zonas. Pievienojieties mums, ja esat grūtībās. Īstermiņā redzēsiet, ka jūsu ekonomiskās vajadzības netiek uzklausītas. Kad izlemsiet izstāties, sastapsieties ar parādu eiro zonai, kurā inflāciju radījusi jūsu pašu devalvētā valūta.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētājas kundze, esam šeit sapulcējušies pirmo reizi eiro vēsturē, lai runātu par saujiņas valstu finansiālo situāciju. Uzsveru vārdu "valstu”, jo izklausījās, ka Spānijas prezidentūra runātu par kosmosu, bet komisārs Almunia kungs pieminēja tikai Grieķiju. Es vēlos zināt, vai komisāra kungs savā noslēguma runā turpinās apgalvot, ka Spānijas un Portugāles problēmas līdzinās Grieķijas problēmām, un, ja tā, tad kā viņš tās risinātu.
Tomēr mēs esam šeit, lai runātu par šīm finansiālajām situācijām, jo dažu valstu finanšu stāvoklis var sagraut visu valstu valūtas uzticību un pavērt durvis Eiropai, kurā ir divi attīstības ātrumi. Atšķirības var pieaugt brīdī, kad tiek ieviesta Spānijas prezidentūras norādītā krīzes pārvarēšanas stratēģija, jo varētu izrādīties, ka mazāk attīstītām valstīm jāsaskaras ar naudas grūtībām un stingrāku monetāro politiku, un, kas vissvarīgākais, jāpatērē daudz vairāk naudas, lai atmaksātu parādus, un daudz mazāk naudas, lai radītu darba vietas. Ticiet, dāmas un kungi, ka bez ilgtspējīgas ekonomikas nebūs iespējams panākt finansiālo līdzsvaru. Bez nodarbinātības nodokļu ieņēmumi turpinās samazināties un bezdarba pabalstu izmaksas turpinās augt.
Mēs saskaramies ar uzticības krīzi, bet uzticības krīzes gadījumā pirmais, kas jādara, ir jārunā patiesība. Mums jāpasaka, kā nonācām šādā situācijā. Ko dara krīzes skartās valstis, lai izkļūtu no parādiem? Vai stabilitātes pakti ir ticami vai nē? Vissvarīgākais, mums jāzina, ko tās dara, lai izlabotu savu ekonomiku, jo, kā jau iepriekš teicu, bez stabilas izaugsmes nebūs ne ilgtspējīgas ekonomikas, ne ilgtspējīgu finanšu.
Elisa Ferreira
(PT) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, monetārajā savienībā nevar būt uzbrukumu Grieķijai, Spānijai, Īrijai vai Portugālei, bet drīzāk gan uzbrukumi visai Eiropas Savienībai un eiro, kas izmanto katru no visām vājuma pazīmēm vai nepilnībām, kas rodas kopējā bloka uzticamībā. Šajā saistībā man jūs jāinformē, komisāra kungs, ka jūsu paziņojumi bija neatbilstīgi un bīstami, bet, ja tos izsaka kāds ar jūsu pieredzi un statusu, varu tikai pieņemt, ka tie nozīmē emociju izplūdumu pret Komisijas, kurai jūs piederat, stūrgalvību un kūtrumu, jo monetārā savienība ir daudz vairāk, kā jūs labi zināt, nekā vienota valūta, Stabilitātes pakts vai vienota centrālā banka.
Lai monetārā savienība ilgtermiņā būtu ilgtspējīga, tā nevar aprobežoties ar īstermiņa skatījumu, nomināliem rādītājiem, tā nevar neņemt vērā reālo ekonomiku, ekonomisko izaugsmi vai nodarbinātību un tā nevar ignorēt būtiskās iekšējās reģionālās un sociālās atšķirības, kas parādās līdz ar to un ko Komisija ir ļoti labi identificējusi darbā, ko tā izstrādāja par "EMU@10”.
Minēto iemeslu dēļ katrai dalībvalstij ir savi pienākumi. Tie, kuri tomēr tic, ka monetārā savienība ir projekts, kurš jau ir pabeigts, nepiedodami kļūdās. Mums jāpārstāj runāt un jāsāk rīkoties. Lisabonas stratēģija nedarbojās tādēļ, ka tai nebija ne vajadzīgo līdzekļu, ne instrumentu. Ja šodien vēlamies, lai monetārā savienība pastāv un saglabājas nemainīga, tādi jēdzieni kā "solidaritāte” un "ekonomikas politikas koordinācija” jāaizstāj ar konkrētiem līdzekļiem un instrumentiem, kas līdz šim nav tikuši ieviesti.
Komisija ir tikko iecelta ne tādēļ, lai turpinātu darīt to pašu, ko iepriekš, bet lai gūtu mācību un uzsāktu jaunu posmu. Tieši to es ceru sagaidīt, un es ticu, ka tā to var paveikt.
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētājas kundze, šajās debatēs bija būtiski panākt, lai Eiropas Savienība pārtrauc savu monetārisma politiku un aklu sekošanu Stabilitātes pakta kritērijiem. Bija būtiski atbalstīt sociālo progresu, lai piešķirtu prioritāti bezdarba un nabadzības problēmu atrisināšanai, lai atbalstītu ražošanu un darba vietu radīšanu ar tiesībām strādājošiem, lai garantētu ekonomisko un sociālo kohēziju, lai ieviestu to valstu budžeta atbalsta pasākumus, kurās situācija ir visnopietnākā, jo īpaši izsniedzot finanšu līdzekļus, nepieprasot līdzfinansējumu no šo valstu valdībām. Diemžēl tomēr nekas no tā visa šeit netika dzirdēts.
Komisārs Almunia kungs pieprasīja, lai tiktu ievērota tā pati politika un tās pašas neoliberālās receptes, mēģinot likt tiem pašiem cilvēkiem, kam vienmēr, uzņemties Eiropas Savienības sliktās politikas sekas, tostarp, komisāra kungs, pats savu atbildību par bēdīgajiem un nožēlojamajiem paziņojumiem, ko izteicāt par Grieķiju, Spāniju un Portugāli un kas rezultātā, piemēram, manas valsts - Portugāles, gadījumā, izraisīja spekulatīvu uzbrukumu. Spekulatīvo darījumu veicēji tik tiešām guva labumu no jūsu paziņojumiem. Mana valsts un citas valstis tomēr cieta zaudējumus šo paziņojumu un pašlaik spēkā esošās politikas rezultātā. Minēto iemeslu dēļ mēs jūs informējam, ka ir laiks mainīt politiku.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāri, eiro ir mūsu vairogs un ir sevi pierādījis kā stabilizējošs faktors. Tas arī pierāda, ka budžeta deficīta stratēģija un krīzes pārvarēšanas stratēģija jāveido, būtībā pamatojoties uz Māstrihtas kritērijiem un Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tomēr tā nedrīkst būt balstīta tikai uz tiem vien. Abas stratēģijas jāpapildina ar ilgtspējīgas izaugsmes un nodarbinātības politiku. Mums jāapvieno Eiropas stratēģija 2020. gadam ar citām stratēģijām. Eiropas Savienībai ir nepieciešams inovāciju nolīgums, investīciju nolīgums un koordinācijas nolīgums, kas aptver visas dalībvalstis.
Tādēļ esmu par to, ka finanšu ministri pēc iespējas ātrāk īsteno Almunia kunga 2004. gada 22. decembrī ierosināto trīs punktu plānu, kas paredzēts Eurostat stiprināšanai. Šie saprātīgie, nepieciešamie pasākumi tika kavēti piecus gadus. Mums ir jāpaaugstina Eurostat statuss un jāpārskata dalībvalstu statistika, un jānodrošina ECB un Eiropas Savienības statistikas koordinācija. Mums jāizveido sākotnējā bilance Eiropas Komisijas vajadzībām, jāpārskata dalībvalstu finanses, pamatojoties uz vienotiem Komisijas noteiktiem kritērijiem, un starp Komisiju, Eurostat, ECB, EIB un dalībvalstīm jāizveido koordinācijas komiteja rīcības plānu izstrādāšanai dalībvalstīm.
Nepieciešama atbildība, godīgums un atklātība - un dalībvalstis un finanšu ministri nedrīkst spēlēt ne paslēpes, ne ķērājus.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, ekonomiskā krīze ir ļāvusi mums novērtēt eiro un ekonomikas koordinācijas vērtību.
Tagad ir neapstrīdami skaidrs, ka eiro zonas un Eiropas Centrālās bankas loma, nodrošinot stabilitāti un reaģējot uz kredītresursu trūkumu, kopā ar saskaņoto rīcību Eiropas un starptautiskā līmenī, kurā jums, Almunia kungs, bija svarīga vadoša loma, ir sniegusi būtisku ieguldījumu visnopietnāko un pat viskatastrofālāko krīzes seku novēršanā.
Krīze ir izraisījusi ievērojamu ekonomiskās aktivitātes krišanos, lielus darba vietu zaudējumus un valstu finansiālā stāvokļa ievērojamu pasliktināšanos. Lai gan šķiet, ka ir manāmas pirmās atveseļošanās pazīmes, šī gada prognozes liecina par darba vietu skaita samazināšanos un valstu parāda pieaugumu Eiropas Savienībā.
Krīze ir arī atklājusi situāciju dažādību un atšķirības, kas pastāv starp dažādām dalībvalstīm. Ir parādījusies spriedze, spriedze, kas - būsim reāli - ne vienmēr ir saistīta ar ekonomikas principiem vai potenciālu. Mums jāpārliecinās, ka tās dēļ mēs neaizmirstam par nopietno savstarpējo ekonomisko atkarību un galvenajām saistībām.
Eiropas Savienība saskaras ar saviem vislielākajiem izaicinājumiem kopš tās dibināšanas. Starptautiskā atveseļošanās ir raksturota, lietojot burtus LUV: L nozīmē Eiropu, U - Savienotās Valstis un V - strauji augošās valstis.
Eiropa netiks atstāta aizmugurē. Ir laiks reformām, izdomai un integrācijai. Būtiska prioritāte ir palielināt mūsu ekonomikas izaugsmes potenciālu.
Alfredo Pallone
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, ekonomikas vājums un nesenā krīze atsevišķās eiro zonas valstīs nav radusies tikai Grieķijas, Portugāles un Spānijas, bet arī pašas Eiropas Savienības problēmu rezultātā.
Tā nav tikai ekonomisko resursu problēma, bet arī politiska problēma. Pirms sākt ārstēt slimās valstis, Eiropai ir jāārstējas pašai, jo īstā problēma, kas ir šīs krīzes pamatā, ir arī Eiropas Savienības vājums. Ir nepieciešami vienoti un efektīvi noteikumi un instrumenti.
Pirmkārt, mums jāpaātrina uzraudzības reforma un jāizveido sistēma, kas faktiski darbojas, nevis tikai dublē pastāvošo iestāžu funkcijas, kas ir izrādījies neefektīvi nesenās krīzes prognozēšanā un pārvaldībā, un jāpārsniedz birokrātiskās loģikas robežas, kas līdz šim ir izmantota sistēmisko krīžu pārvarēšanā.
Otrkārt, līdz ar to ir jākoordinē un jāsaskaņo fiskālā politika, pat atļaujoties neņemt vērā neieinteresēto valstu viedokli. Daži joprojām uzskata, ka ir nepieciešama Starptautiskā Valūtas fonda iejaukšanās, ignorējot katastrofālo signālu, ko tas varētu raidīt finanšu tirgiem par to, kādu virzienu eiro zona ir izvēlējusies. Pašreizējā krīzes situācijā vairākās eiro zonas valstīs Eiropas Savienībai ir politisks, sociāls un morāls pienākums attiecīgi rīkoties.
George Sabin Cutaş
(RO) Atsevišķas valstis eiro zonā pašlaik sastopas ar smagām finanšu problēmām, uz ko norāda valstu parāda un budžeta deficīta apmērs, kas ir daudz lielāks par Stabilitātes un izaugsmes paktā atļauto slieksni. Galvenā loģika, uz kuras Stabilitātes un izaugsmes pakts tika balstīts, bija izvairīties no "noglabāšanas” gadījumu atkārtošanās, nosakot ierobežojumus valstu parādam. Tomēr tajā nav ņemta vērā vajadzība palielināt valsts parādu gadījumos, kad finansiālā situācija pasliktinās makroekonomiskā līmenī un kad to papildus ietekmē eksponenciāli pieaugošais privātā sektora parāds.
Finansiālā stāvokļa straujā lejupslīde atsevišķās dalībvalstīs rada draudus gan eiro stabilitātei, gan valstu saliedētībai Eiropas Savienības līmenī. Lai izvairītos no šādām sekām, dalībvalstu starpā jāizrāda solidaritāte, pieņemot kopējus pasākumus, kas piedāvā savstarpēju atbalstu grūtībās nonākušām valstīm. Nepieciešams arī atvieglot Stabilitātes un izaugsmes pakta kritērijus, kas kā viens no risinājumiem tiek piedāvāts Lisabonas līguma Nobeiguma aktam pievienotajā deklarācijā.
Līdz ar to mēs joprojām esam atbildīgi par vienotas politiskās gribas izrādīšanu un pakta reformu īstenošanu, kas šobrīd ir kļuvusi par nepieciešamību.
Theodoros Skylakakis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, vairāki locekļi ir runājuši par palīdzību, kas vajadzīga Grieķijai. Tā ir nepareiza vēsts. Neauglīgas debates par atbalstu nelīdz. Ir skaidri redzams, ka Grieķijai ir milzīgas finanšu problēmas, bet tā spēj šīs problēmas atrisināt. Pašlaik šajā jautājumā pastāv liela vienprātība gan starp politiskiem spēkiem, gan, kas vissvarīgāk, Grieķijas tautā.
Es arī esmu dzirdējis, ka galveno problēmu eiro rada spekulatīvo darījumu veicēji. Kad eiro tika nostiprināts, kas tad veica spekulācijas ar eiro? Eiro filantropi? Mums jāpaskatās, ko darām nepareizi?
Grieķu statistika arī tiek apspriesta. Tomēr neaizmirsīsim, ka šī statistika bija arī Eiropas statistika. Vai Eurostat, Eiropas Komisija un ECOFIN nezināja par to, ka Grieķijas parāds vairs turpmāk nevarēja pieaugt bez atbilstoša budžeta deficīta? Vai šis parāds, kas nav tikai Grieķijas parāds, jelkad atbilstoši samazinājās līdz 60 % apmēram? Manuprāt, galvenā problēma eiro zonā ir tāda, ka tās noteikumi galvenokārt tika piemēroti, pamatojoties uz politiskiem kritērijiem, un ka tie, kas kontrolē, un tie, kurus kontrolē, ir vieni un tie paši.
Otra problēma, par kuru šeit pārāk maz tiek runāts, ir vispārējais konkurētspējas zudums un arvien pieaugošā konkurences plaisa starp ziemeļiem un dienvidiem. Ja pieaugs konkurences plaisa starp dalībvalstīm, nebūs ne eiro zonas, ne monetārās zonas. Tas ir fatāls ilgtermiņa risks eiro zonas kohēzijai un ir viens no jautājumiem, kam noteikti būtu jāsaista mūsu uzmanība.
Robert Goebbels
(FR) Priekšsēdētājas kundze, ar šo uzbrukumu eiro, ko no visa spēka veica dažas starptautiskas bankas, pasaulei vēlreiz nākas sastapties ar tirgus muļķību un alkatību.
Angliski runājošās valstis, protams, nekad nav bijušas eiro piekritējas. Neskatoties uz to, eiro ir kļuvis par visstabilāko valūtu pasaulē. Faktiski dolārs un eiro veido duopolu. Duopols nekad nebūs stabils. Abu valūtu attiecībās vienmēr būs izmaiņas. Tomēr, ja tirgū valda kaut kripatiņa saprāta, tam būtu jāsaskata, ka eiro zonas valstu budžetu deficīts kopumā ir krietni zemāks kā Amerikas Savienotajās Valstīs vai Japānā.
Lai gan jaunā Grieķijas valdība ir mantojusi valsts budžetu, kas, protams, ir neapskaužamā stāvoklī, ir skaidrs, ka, pat ja Grieķija bankrotētu, kas ir pilnībā neiespējami, tas neizraisītu eiro zonas izjukšanu. Amerikas Savienoto Valstu valdība tikko iesniedza budžetu, uzrādot USD 1600 miljardus lielu deficītu. Lai segtu šo deficītu, Vašingtonai ik dienas ir jāaizņemas vairāk kā USD 5 miljardi. Grieķijas ikgadējais parāda pieaugums ir vienāds ar mazāk kā vienas nedēļas Amerikas Savienoto Valstu parāda pieaugumu. Kura valsts apdraud pasaules finansiālo stabilitāti? Grieķija vai Amerikas Savienotās Valstis?
Sastopoties ar spekulatīvo darījumu veicēju muļķību, kā tas ir šobrīd, Eiropai jāpiemēro lielākas pārredzamības prasības un praktiskāks regulējums tirgiem, kas tik tiešām ir pārāk alkatīgi, priekšsēdētājas kundze.
Diogo Feio
(PT) Priekšsēdētājas kundze, debatēs par atsevišķu eiro zonas dalībvalstu ekonomisko situāciju, risinājums ir skaidrs - mums jāpanāk lielāka ekonomiskā un monetārā vienotība, lielāka konkurētspēja un lielāka solidaritāte. Uzrunāju jūs, komisāra kungs, kā cilvēku, kurš, būdams portugālis, ļoti labi pārzina grūtības, kas ir saistītas ar pieaugošu valsts parādu, grūti kontrolējamu budžeta deficītu vai pārmērīgi augstiem valsts tēriņu apmēriem. Šīm valstīm ir nepieciešama solidaritāte un pareizi signāli. Diemžēl komisāra Almunia kunga nesen sniegtajos paziņojumos dzirdamie signāli, salīdzinot Portugāles un Spānijas situāciju ar Grieķijas situāciju, nebija tik labi. Tie bija neveiksmīgi un neuzmanīgi paziņojumi, kas radīja tūlītēju ietekmi uz tirgu. Akciju vērtība Lisabonas un Madrides tirgos strauji kritās; situācija nevar būt sliktāka nekā tā ir pašlaik.
Politiskai pārvaldībai ir ārkārtīgi svarīga loma. Zinu, ka šī mācība jāapgūst turpmākiem gadījumiem, jo šādi mēs varam izveidot labāku ekonomikas savienību, lielākā mērā atbalstot Eiropu, lai radītu solidaritāti un saprastu, ka situācijas atsevišķās dalībvalstīs ir pilnīgi atšķirīgas un nav salīdzināmas. Ja atcerēsimies šo mācību, eiro zonas nākotne noteikti būs labāka.
Frank Engels
(FR) Priekšsēdētājas kundze, mani apsvērumi ir šādi - ekonomikas un monetārā savienība tik tiešām ir monetāra, bet gandrīz nemaz nav ekonomiska. Eiropas monetārās rūpes ir pretrunā ar dalībvalstu ekonomisko un budžeta suverenitāti.
Šobrīd veiktie spekulatīvie uzbrukumi eiro var radīt katastrofālas sekas. Grieķija, Portugāle, Īrija un Spānija ir skarta visvairāk. Tomēr aiz tām ir apdraudēta arī visa eiro zona.
Lai izvairītos no visļaunākā, Eiropai steidzami jāievieš vienotas formas ekonomiskās un budžeta politikas pārvaldība. Galu galā tāda taču ir ekonomikas savienības nozīme. Tikai tādā veidā mums radīsies reālas iespējas konsolidēt valstu finanses eiro zonas robežās un ārpus tām.
Izmantojot pašreizējos instrumentus un neatlaidīgi pieprasot budžeta suverenitāti dalībvalstīm, baidos, ka šī konsolidācija var izrādīties tikai vienkāršs sapnis ar visām no tā izrietošām sekām.
Edward Scicluna
Priekšsēdētājas kundze, mums ir jāatklāj eiro zonas visas vājās puses un enerģiski tās jānovērš, jo citas alternatīvas ir pārāk drūmas, lai tās apsvērtu. Uzkrītoša vājā puse ir stingras centralizētas visas eiro zonas ekonomikas pārraudzības funkcijas trūkums.
Īpaša uzmanība jāpievērš, pirmkārt, tam, lai visās ES dalībvalstīs tiktu pārtraukta grāmatvedības uzskaite pēc naudas pūsmas principa, kā arī dalībvalstu finansēm. Otrkārt, valstu finanšu uzskaite un pārskati jāauditē atbilstoši ES apstiprinātiem standartiem. Treškārt, jānodrošina ekonomisko prognožu pārraudzība, jo tās ir cēlonis nevajadzīgu un maldinošu valstu finanšu plānu veidošanai. Ceturtkārt, regulāri jāpublicē ES veiktie uzņēmējdarbības stresa testu rezultāti. Visbeidzot, uzskatu, ka jāattur eiro zonas dalībnieki no vienkāršas izejas meklēšanas finanšu plānošanā un vienreizējiem fiskāliem pasākumiem, aizkavējot reālu korekciju veikšanu, kas, kā zināms, izriet no ticamām un ilgtspējīgām izdevumu programmām.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētājas kundze, Grieķijā notiekošais neskar tikai eiro zonas dalībniekus, bet skar visu ES. Tādēļ ir svarīgi, lai ES šo sarežģīto situācija risinātu atbildīgā veidā. Grieķijai jāveic sava daļa darba, jāizpilda tās dotie solījumi un jāreformē politika. Man, kas vēlētos redzēt Zviedriju pievienojamies eiro zonai pēc iespējas ātrāk, ir ļoti svarīgi, lai mēs šeit ES atrisinātu šo sarežģīto situāciju. Visbeidzot, jāsecina, ka eiro ir izrādījies neticami veiksmīgs vissmagākās finanšu krīzes mazināšanā. Vai kāds apgalvotu, ka 16 atsevišķas valūtas būtu izrādījušās labākas nekā viena spēcīgā valūta? Neviens!
Grieķija iekļuva eiro zonā pa "sētas durvīm”, pateicoties kam tagad mēs redzam, cik svarīgi ir, lai iestāšanās noteikumi būtu stingri, bet godīgi. Sakārtota ekonomika ir obligāts nosacījums izaugsmei un labklājībai, pat valstīm ārpus eiro zonas, un protams, tikpat lielā mērā tas attiecas uz eiro zonas dalībvalstīm. Tiem, kuri runā par spekulācijām, jāatceras, ka to pamatā ir sakārtota ekonomika un valsts finanses.
Michail Tremopoulos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, Grieķijas gadījumā, par ko šeit lielākoties runājam, problēmas nerada tikai valsts finanses. Runa ir par pilnīgu tā modeļa sabrukumu, kas tika piemērots pēdējos piecpadsmit gadus un kas centās Grieķijas ekonomiku balstīt uz pastāvīgu privātā patēriņa pieaugumu un paplašināšanos.
Turklāt daži gadiem uzskata, ka tēriņi bruņojumam ir tas pats, kas tēriņi attīstībai. SIPRI ziņo, ka Grieķija tam izšķiež 3,3 %, aprēķinot procentos no IKP. Tas ir otrais lielākais procentuālais rādītājs NATO aiz Amerikas Savienotajām Valstīm. Absolūtā izteiksmē tā ir piektais lielākais ieroču importētājs pasaulē ar 4 % no starptautiskā tirdzniecības apjoma. Protams, budžetā 2010. gadam ir plānoti aizsardzības tēriņu samazinājumi. Nacionālās aizsardzības ministrijas budžets ir EUR 6 miljardi, par 6,63 % mazāks.
Vēlos, lai mēs redzētu pārmaiņas bruņošanās diplomātijā, kas ir ievedusi mūs šajā strupceļā. Grieķijai nav koloniju, ko tā varētu ekspluatēt, bet tai ir liela izturība. Mums arī jāaktivizē Eiropas solidaritāte un jāveicina starptautiskas iniciatīvas par jaunu globālo vienošanos vides aizsardzības jomā.
John Bufton
Priekšsēdētājas kundze, kāda ir eiro nākotne, ņemot vērā problēmas Grieķijā un līdz ar to arī Spānijā, Itālijā, Portugālē un Īrijā? Tas, ka mēs nepievienojāmies eiro, ir zināms mierinājums Apvienotajai Karalistei. Šķiet, ka izturības solījumi, pateicoties solidaritātei, nekad nav bijuši tik tālu no patiesības.
Eiro zonas 16 valstu problēma ir saistīta ar to, kuri ir tie, kas pārvalda izdevumus. Bez ievērojamas fiskālās koordinācijas un bez kopējas kases dalība eiro nepārprotami nav līdzeklis labas ekonomiskās veselības uzturēšanai. Izrādās, ka, ja viss beidzas neveiksmīgi, neviens jūs neglābs. Drīzāk tie izmanto izdevību, lai iegūtu lielāku kontroli, kamēr jūs pazemīgi lūdzaties. Mums jāgaida, lai redzētu, kā Grieķija reaģēs uz faktu, ka tā ir kļuvusi par Eiropas Savienības ekonomisko protektorātu, un vai tādēļ tajā nesāksies sabiedriskie nemieri. Vai tāds tiešām ir Eiropas sapnis? Kas ir nākamā - Spānija, Portugāle, Itālija vai Īrija? Varbūt dalībvalstīm un jo īpaši eiro zonas valstīm būtu ilgi un nopietni jāpārdomā, kas notiek šeit un šobrīd, pirms pievērsties sarunām par ekonomikas politiku periodā pēc 2020. gada, kad, iespējams, vairs pat nebūs eiro, ko aizsargāt.
Šorīt Barroso kungs runāja par Eiropas sapni - Grieķijas tautai tas ir izvērsies Eiropas murgā.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, kā zināms Eiropas Komisija ir noteikusi Grieķijai uzraudzību tās strauji pieaugošā budžeta deficīta rezultātā. Tik masīvu iejaukšanos suverēnas valsts lietās tik tiešām var attaisnot vienīgi fakts, ka arī mums jāglābj vienotā valūta un jānovērš citu dalības valstu zaudējumu risks. Tomēr ir skaidrs, ka pats pamatakmens, kas ir būtisks priekšnosacījums eiro ieviešanai, tas ir, Stabilitātes pakts, pastāv tikai "uz papīra”. Daudzas dalībvalstis un Padome pēdējos gados ir iztērējusi mazāk enerģijas budžeta disciplīnas nodrošināšanā nekā šī svarīgā nolīguma prasību atvieglošanā. Komisija neiebilstot noraudzījās, kā tiek izstrādātas šīs neefektīvās procedūras pret budžeta deficīta pārkāpējiem.
Tādēļ, ja nevēlamies, lai mūsu valūta un eiro zona tiek nopietni apdraudēta, mums neatlaidīgi jāpieprasa, lai dalībvalstu augošais tīrais parādsaistību apmērs tiktu krasi samazināts. Šajā nolūkā jāievieš izšķiroši un iedarbīgi pasākumi.
Elena Băsescu
(RO) Uzskatu, ka katrai dalībvalstij jābūt gatavai pievienoties eiro zonai, lai izvairītos no pārāk smagām un negatīvām iespējamām sekām valsts ekonomikai. Ekonomiskā nestabilitāte, ko pieredzēja dažas eiro zonas valstis, ir jāuzrauga, lai izvairītos no to seku ietekmes visā Eiropas Savienībā. Grieķijas, Spānijas un Portugāles ekonomikas 2009. gadā uzrādīja lielus budžeta deficīta apmērus, kas izveidojušies ne tikai globālās ekonomiskās krīzes, bet arī šo valstu valdību nepietiekami īstenoto pasākumu rezultātā.
Rumānija prezentēs savu eiro zonas konverģences plānu februāra beigās, par ko vienošanās panākta pārrunās ar SVF un Eiropas Komisiju. Mana valsts ir ierosinājusi, ka tā varētu pievienoties valūtu maiņas mehānismam 2012. gadā, kas faktiski ir pēdējais posms, pirms pievienošanās eiro zonai. Tas nozīmē, ka mūsu budžeta deficīts jāsamazina līdz 3 %.
Stavros Lambrinidis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, pateicos par jūsu izteikto labvēlīgo attieksmi pret Grieķijas valdības veiktajiem pasākumiem. Valdība tik tiešām ir īstenojusi skarbus pasākumus un Eiropas Komisija tik tiešām ir ratificējusi valdības programmu, turklāt ratificēta ir patiešām smaga programma, lai uzraudzītu to pasākumu piemērošanu, ko valdība ir uzsākusi un ko tā vēlas veikt.
Tomēr starpības tik un tā pieauga. Problēmu nerada tas, ka tirgi darbojās piesardzīgi, kā jūs apgalvojāt. Problēma ir, ka tirgos tika veiktas spekulācijas un ka šīs spekulācijas bija bezjēdzīgas. Tie paši, kas izraisīja krīzi, šobrīd pelna no pašu radītām drupām. Un kā ir ar Eiropas Komisiju?
Jautāju jums - pirmkārt, vai tagad jūs rīkosieties, ne tikai nodrošinot dalībvalstu stingru uzraudzību, bet arī tirgus stingru uzraudzību? Un, ja rīkosities, tad - kad?
Otrkārt, ir nepieņemami, ka runas par Starptautiskā Valūtas fonda iejaukšanos eiro zonā ir ieilgušas tik daudzu mēnešu garumā. Tomēr Starptautiskais Valūtas fonds panāk to, ka tiek ieviesti stingri pasākumi, un tad tas lēti aizdod, neradot iespējas veikt spekulācijas. Vai plānojat veikt pasākumus, lai piešķirtu finansiālo atbalstu valstīm, kas piemēro šādas stingras valsts finanšu programmas?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Situācijai, kāda ir izveidojusies dažās eiro zonas valstīs, nepieciešama nopietna analīze. Tās cēloņu meklēšana ekonomikas krīzē ir tikai daļēji pamatota. Daudzi no cēloņiem jāmeklē citur. Pirmkārt, tika ignorētas starp dažādām eiro zonas valstīm pastāvošās ekonomiskās attīstības lielās atšķirības. Otrkārt, netika uzturēta Stabilitātes un izaugsmes pakta disciplīna. Netika atbildīgi ievērota budžeta disciplīna, kā rezultātā izveidojās liels valstu finanšu deficīta pieaugums. Treškārt, bankas un citas finanšu institūcijas netika pietiekami uzraudzītas - un tas neattiecas tikai uz šīm valstīm. Kā pret to cīnīties? Saskaņā ar solidaritātes principu atsevišķo valstu izstrādātā atveseļošanās programma paredz atbalsta saņemšanu no Eiropas Savienības, kas dod tiesības Eiropas Komisijai un Eiropas Centrālai bankai uzraudzīt programmas īstenošanu. Jo nepieņemami ir arī tas, ka par krīzi galvenokārt jāmaksā visnabadzīgākajiem; piemērs tam bija Grieķijas lauksaimnieku protesti.
Georgios Papanikolaou
(EL) Priekšsēdētājas kundze, apmēram desmit gadus pēc eiro zonas izveidošanas ir skaidrs, ka Eiropas Savienība pastāv, bet diemžēl esam vēl ļoti tālu no ekonomikas savienības. Redzam, ka uzbrukumi eiro, izmantojot vājāk attīstīto valstu ekonomiku, iegūst epidēmijai līdzīgus apmērus, un Eiropa ir tikai kā skatītājs, ne tik daudz tādēļ, ka tā tikusi pārsteigta, bet drīzāk tādēļ, ka tai nav pietiekamu finanšu instrumentu, lai reaģētu.
Nav nevienas situācijas, izņemot Konkurences komiteju, kas spētu koordinēt intervenci un valstu ekonomikas rīcību recesijas periodos. Diemžēl starp dalībvalstīm nav vienprātības un vienotās gribas, lai gan mums ir vienota valūta.
Domāju, ka šodienas pārbaudījumā nav iesaistīta kāda viena atsevišķa valsts. Tas ir pašas eiro valūtas pārbaudījums. Gribētos domāt, ka brīdī, kad lēmām par vienotu valūtu, jau bijām izlēmuši, ka no tā brīža mums būs viena balss un vienota fronte.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētājas kundze, pateicos par iecietību, kādu izrādāt tik daudzām minūti garām runām par šo jautājumu. Pieņemu, ka jaunajai Komisijai ir patīkami būt apstiprinātai, bet tai būs steigšus jāsāk strādāt to daudzo problēmu dēļ, ko šeit apspriežam.
Ir tādi, kas līksmojas par eiro zonas problēmām, bet es domāju, ka lielākā daļa no mums vēlas saskatīt risinājumu. Desmit gadus vēlāk vairs nedomāju, ka, cīnoties ar nejēdzībām, vajadzētu zaudēt būtisko. Ņemot to vērā, klausoties šīs debates, kļūst skaidrs, ka dažās dalībvalstīs valda nopietnas problēmas un ka to smaguma pakāpe ir atšķirīga valstīs, kurās ir šīs problēmas - un Īrija ir viena no tām. Manuprāt, noteikumi tomēr nav izrādījušies efektīvi. Mums drīzāk jāvar novērst problēmas, nevis reaģēt uz tām - kad krīze ir iestājusies, tas ir jau par vēlu. Mums jāapsteidz tirgi; tirgiem nav iespējams pretoties, kā daži mēģinājuši ierosināt, ka tas ir iespējams, tādēļ mums jāveic stingra un savlaicīga pārraudzība un kontrole, un tad nekavējoties jārīkojas. Vēlu jums veiksmi.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētājas kundze, neskatoties uz kritiku, ko man līdzīgas personas ir paudušas par situācijām ar īpaši nožēlojamu stāvokli Eiropas Savienībā, mēs vienmēr esam atbalstījuši eiro ieviešanu. Agrāk, kad biju žurnāla "Der Spiegel” korespondents, redzēju pret konkrētām valūtām vērstas spekulācijas, un eiro mūs no tām ir pasargājis.
Tomēr pašlaik vērojam masveida uzticības zudumu eiro no uzkrājumu īpašnieku puses un jo īpaši no to valstu pilsoņu puses, kurās budžeta kritēriji zināmā mērā ir izpildīti. Mans jautājums jums, komisāra kungs, ir šāds: vai tad dažu pēdējo gadu laikā nav kļuvis pietiekami skaidrs, ka Grieķija mūs maldina? Par to ir dzirdētas daudz un dažādas baumas. Tomēr mēs zinājām, ka Grieķija jau faktiski no paša sākuma pilnībā neatbilda kritērijiem. Kādēļ šis jautājums netika biežāk skatīts? Kā turpmāk plānojat risināt tik sarežģītu jautājumu? Uzdodu šo jautājumu, domājot par savu paša valsti - Austriju, kur pašlaik klīst līdzīgas baumas, tieši tāpat kā Grieķijā dažus gadus atpakaļ.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Priekšsēdētājas kundze, spekulāciju veicēju uzbrukumi Grieķijai, Spānijai un Portugālei nav problēmas cēlonis, bet gan tās sekas. Mēs pārāk labi zinām, ka neviena ģimene vairs nevar atļauties tērēt vairāk naudas nekā tā nopelna. Tā rezultāts būtu bankrots. Tas pats attiecas uz valdībām. Neviena valdība nevar vairs atļauties tērēt vairāk naudas kā tā iekasē nodokļu ieņēmumos. Tā rezultāts būtu vai nu valdības bankrots, vai, kā pašlaik redzam - spekulatīvo darījumu veicēju uzbrukumi valūtai. Šīm valstīm jāveic tieši tas pats, ko Latvija, kuru krīze skāra jau gadu jeb gandrīz pusotru gadu iepriekš, jau faktiski ir paveikusi. Tas ir - krasi jāsamazina to valdības tēriņi, veicot tā saukto iekšējo devalvāciju. Es ierosinātu Grieķijas valdību vērsties pie Latvijas valdības, lai saprastu, kā pieņemt šāda veida lēmumus. Tie ir jāpieņem, un Eiropā tie jau agrāk ir tikuši pieņemti. Paldies!
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze, uzskatu, ka esam aizvadījuši ļoti plašas debates, parādot lielu informētību un rūpes par ekonomisko situāciju. Debates bija arī ļoti konstruktīvas, apspriežot virkni jautājumu, par kuriem varam vienoties, lai novērtētu šo situāciju.
Pirmkārt, uzskatu, ka debašu laikā tika pausta vispārēja uzticība eiro zonai. Eiro zona neapšaubāmi kļūs stiprāka šo negaidīto tirgus manevru rezultātā, ko nevar izskaidrot ar reālās ekonomikas stāvokli. Kā norādīja Karas kungs, Sánchez Presedo kungs Goebbels kungs, kas runāja par to, ko nozīmē kāda runātāja minētais eiro zonas aizsardzības vairogs, mēs esam pārliecināti par to, ka, ja eiro zona nebūtu radīta, šī krīze Eiropas valstis būtu skārusi daudz smagāk.
Turklāt mēs neuzskatām, ka Stabilitātes un izaugsmes pakts ir krīzes stāvoklī. Pierādījums tam ir detalizētā procedūra, uz kuru atsaucās komisārs Almunia kungs, Grieķijas valdības ieviestās programmas uzraudzībai.
Eiro zonas problēmas tiks atrisinātas eiro zonas iekšienē, jo tajā pastāvošie mehānismi ir tam pienācīgi izstrādāti situācijā, kurā, kā es jau minēju savā iepriekšējā runā, ir skaidrs, ka Eiropa iziet no recesijas perioda un izkļūst no vissmagākās krīzes, kādu neesam piedzīvojuši jau gandrīz gadsimtu. Tas tiek paveikts salīdzinoši īsā laika periodā, kas parāda Eiropas Savienības ekonomisko varenību, kā arī to, ka valdības rīkojās nekavējoši brīdī, kad atgadījās kaut kas tāds, kas spēj potenciāli izraisīt starptautiskās finanšu sistēmas sabrukumu. Protams, šīs tūlītējās iejaukšanās rezultātā valstu budžetos bija jārodas deficītam. Pašlaik šādā situācijā ir bijusi 21 Eiropas Savienības valsts, kas ir būtiskās intervences loģisks iznākums, jo, citu starpā, kā jau iepriekš teicu, Eiropā pastāv sociālās aizsardzības sistēmas, kas paredz to, ka vismazāk aizsargātajām personām ir jāsaņem palīdzība no valstu līdzekļiem.
Canfin kungs man jautāja, kādi ir Spānijas prezidentūras priekšlikumi šajā ziņā. Ir bijuši gadījumi, kad valdības ir veikušas īstermiņa intervenci, ko es jau minēju. Pašlaik tiek radīta jauna stratēģija izejai no šīs situācijas, tomēr ir skaidrs, ka, lai izvestu mūs no krīzes vidējā laikposmā, Padomes Spānijas prezidentūra mums skaidri piedāvā veidot ekonomikas savienību. Tā piedāvā, ka jābūt ne tikai monetārai savienībai, bet arī, ka ekonomikas savienībai jāpiešķir svarīga loma Eiropas Savienībā, ko turklāt arī nosaka Lisabonas līgums.
Līguma par Eiropas Savienības darbību 5. pantā ir skaidri noteikts: "Dalībvalstis saskaņo savu ekonomikas politiku Savienībā.” "Savienība pieņem pasākumus, lai nodrošinātu dalībvalstu nodarbinātības politikas koordināciju.” "Savienība var uzņemties iniciatīvu, lai nodrošinātu dalībvalstu [...] sociālās politikas koordināciju”.
Tas ir noteikts Lisabonas līgumā, un tādēļ es lielā mērā piekrītu virzībai uz saskaņošanu. Uz to savā runā atsaucās, piemēram, Wortmann-Kool kundze, Feio kungs un Papanikolaou kungs. Bullmann kungs minēja sociāli politiskās koordinācijas nepieciešamību, kā to darīja arī Podimata kungs. Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupu pārstāvošajam Canfin kungam, kā arī Pallone kungam un Gauzès kungam bija līdzīga pozīcija, kuri runāja par vajadzību regulēt finanšu tirgus. Verhofstadt kungs runāja par iekšējās kohēzijas nepieciešamību Eiropas Savienībā. Visu to mēs varētu nosaukt par ekonomikas savienību, iekšēju ekonomisku kohēziju Eiropas Savienībā.
Tieši uz to mums jātiecas, un, pateicoties skaidrai Eiropas Savienības politiskai vadībai, šī virzība jau notiek. Mums jāapsver fakts, ka parīt - starp citu, tikko kā Eiropas Savienības Spānijas prezidentūra būs sākusi strādāt, notiks neoficiāla Eiropadomes sanāksme, kas paredzēta, lai, politiski izsakoties, pārņemtu situācijas vadību. Esmu pārliecināts, ka tā arī raidīs spēcīgu Eiropas signālu sabiedrībai un ekonomikas un sociālajiem dalībniekiem, pro-eiropeisku signālu, Eiropas vienotības signālu, paužot uzticību Eiropas valstu valdībām, tostarp Grieķijas valdībai, kā arī paužot ticību mūsu iespējām.
Tā ir svarīga Eiropadomes sanāksme, kas šobrīd tiek sasaukta, lai vērstu mūsu centienus uz izaugsmes un darba vietu radīšanas stratēģiju, ko dēvējam par Eiropas stratēģiju 2020. gadam. Esmu pārliecināts, ka sākotnējie šīs stratēģijas pamati tiks ielikti šajā tūlītējā, ļoti agri sasauktajā Padomes sanāksmē, kas nozīmē to, ka šajos grūtajos laikos vēlamies rīkoties nekavējoši un Eiropas Savienības politiskā vadībā.
Joaquín Almunia
Priekšsēdētājas kundze, liels paldies visiem šīs Parlamenta deputātiem, kas ir uzstājušies debatēs, par atsaucēm, ko tie ir snieguši uz Eiropas Komisijas politiku, attieksmi un priekšlikumiem, ko es un mans kolēģis Olli Rehn esam ņēmuši vērā.
Ļaujiet man pateikt dažas lietas, ko es izklāstīšu četros punktos. Ir teikts daudzas runu un es nevaru atbildēt uz katru no tām atsevišķi, bet uzskatu, ka varu atbildēt pēc būtības uz visām kopā, izmantojot četrus punktus.
Pirmkārt, kā jau vairākas reizes gandrīz sešu gadu periodā kā ekonomikas un monetāro lietu komisārs esmu izteicies Parlamentā, pilnībā piekrītu nepieciešamībai palielināt koordināciju ekonomikas un monetārajā savienībā un Eiropas Savienībā. Eiropas Savienības visas dalībvalstis, kas vēl nav eiro zonas dalībnieces, citiem vārdiem sakot, ekonomikas un monetārās savienības nobeiguma posma dalībnieces, par tādām kļūs, izņemot divas dalībvalstis, kas ir atteikušās. Tomēr uzskatu, ka nākamajos dažos gados mēs redzēsim, ka tās atsauks šos atteikumus un arī vēlēsies pievienoties ekonomikas un monetārai savienībai.
Lai ieviestu koordināciju, mums jāpadziļina un jāpaplašina pārraudzība un analītiskie, debašu un, ieteikumu, kas sniegtas, pamatojoties uz analīzi un debatēm, pasākumi attiecībā uz fiskālo politiku un citu makroekonomikas un strukturālo politiku.
Ja atceraties, tas bija viens no pirmajiem ziņojuma secinājumiem, ko es šeit iesniedzu Komisijas vārdā 2008. gada pirmajā pusē, pirms "Lehman Brothers” bankrota, par ekonomikas un monetārās savienības pirmajiem 10 darbības gadiem. Kopš tā laika Komisijā, Eurogroup un Padomē, kā arī šeit Parlamentā, esam debatējuši par to, kā uzlabot šo pārraudzību, kā to paplašināt, izmantojot pašreizējo pārraudzības pamatdokumentu un budžeta disciplīnas ietvaru - Stabilitātes un izaugsmes paktu, vienlaikus paplašinot arī to.
Piekrītu tiem, kuri teica, ka nav tikai svarīgi ieviest tādu fiskālo un budžeta politiku, kas saskan ar mūsu noteikumiem, bet ir nepieciešams iet tālāk, jo ir citas neatbilstības, kas apdraud izaugsmi, nodarbinātību un valstu finanšu stāvokli.
Piekrītu visiem, kas teica, ka mums tādēļ nav jāaicina palīgā Starptautiskais Valūtas fonds. Protams, ka visas mūsu valstis ir Starptautiskā Valūtas fonda dalībnieces, bet mēs to varam paveikt paši un mums tas ir dara.
Ja mūsu darbība ir pietiekami koordinēta, ja mums ir politiskā griba, ja izmantojam līgumā paredzētos instrumentus, ja līdz galam īstenojam savus nodomu protokolus un galvenos uzdevumus, mums ir vairāk kā pietiekami kapacitātes un instrumentu, lai paveiktu to, kas vajadzīgs tik sarežģītu situāciju atrisināšanā kā tā, ar kuru sastopamies pašlaik.
Attiecībā uz Grieķiju, minēšu divus jautājumus, par ko šeit tika debatēts un kurus es jau esmu detalizēti izklāstījis. Pirmkārt, Verhofstsadt kungs, kura diemžēl šeit vairs nav, teica, ka Komisija ir iejaukusies pārāk vēlu. Nezinu, cik daudz agrāk Verhofstadt kunga valsts lūdza Komisiju attiecīgi rīkoties jautājumos par budžetu, bet es vēlētos viņam atgādināt, ka oktobra sākumā Grieķijā bija vēlēšanas. Divas nedēļas pēc nākšanas pie varas Grieķijas jaunā valdība laboja savu paziņojumu, ko bijām saņēmuši dažas dienas pirms vēlēšanām, trīs nedēļu laikā mainot budžeta deficīta apmēru no 6 % uz 12,7 %!
Tas nebija vienkāršs statistisks labojums. Šajā milzīgajā Grieķijas budžeta deficīta pieauguma gadījumā lielā mērā ir vainojams absolūts budžeta politikas kontroles trūkums. Tas nav statistikas jautājums. Viņi nelūdz Eurostat atrisināt šo jautājumu. Tas ir pārvaldības jautājums, ko pieļāvusi valdība, kas ļāva samazināties ieņēmumiem vai arī neko nedarīja, kad ieņēmumi samazinājās, kā arī ļāva izdevumiem pieaugt vai pat palielināja izdevumus, jo tuvojās vēlēšanas. Vienkārši izsakoties, tieši tā arī notika.
Turklāt attiecībā uz statistikas problēmām, kā arī atbildot Martin kungam, kā, man šķiet, teica Karas kungs, 2004. gada beigās Komisijas vārdā ierosināju Padomei stiprināt Eurostat spēju veikt auditus gadījumos, kad ir statistikas problēmas, kas ar standarta paziņojumu palīdzību nav atrisināmas. Eurostat neapkopo šādus datus. Eurostat saņem paziņojumus no dalībvalstīm. Lai iegūtu plašāku informāciju nekā tās iestādes rīcībā, kas sniedz paziņojumus, Eurostat nepieciešamas pilnvaras, kādu tam nav. Komisija lūdza šīs pilnvaras, bet Padome tās nepiešķīra. Esmu jau teicis Padomei, ka lūgsim piešķirt šīs pilnvaras vēlreiz. Kolēģis Olli Rehn, kurš no rītdienas bez papildu pārcelšanas amatā būs atbildīgs par ekonomikas un monetārām lietām, ir sagatavojis priekšlikumu apstiprināšanai jaunajā Komisijā pirmajā tās oficiālajā sanāksmē, ja šodien tam sniegsiet savu piekrišanu.
Pēc šī paziņojuma Grieķijas valdība piedāvāja budžetu 2010. gadam, kas netika piedāvāts līdz vēlēšanām, un ne tikai Komisija, bet arī Eurogroup un ECOFIN, ņemot vērā jauno situāciju, apstiprināja pārmērīgi lielo budžeta deficītu. Tas tika izdarīts, pateicoties ieteikumiem, ko nebija iespējams sniegt, kamēr mums nebija iesniegta programma, ko Grieķijas valdība izstrādāja un mums atsūtīja 15. janvārī. Kā jau teicu, pamatojoties uz šo programmu, 3. februārī sniedzām savus ieteikumus.
Ja mūsu rīcībā būtu burvju nūjiņa, protams, mēs būtu rīkojušies jau pašā vēlēšanu vakarā. Tomēr ticu, ka Grieķijas valdība, Komisija, Eurogroup un ECOFIN rīkojās veikli. Divas pēdējās minētās iestādes sāka debatēt par šo situāciju jau pirms sniedzām tām savus ieteikumus. Nekādā gadījumā nebija iespējams rīkoties ātrāk, ja mērķis tik tiešām ir atrisināt šīs problēmas. Ja vēlamies tikai nākt klajā ar paziņojumiem, tad tādā veidā mēs, protams, varējām rīkoties.
Treškārt, pilnībā piekrītu, ka jāpalielina uzticība eiro un ekonomikas un monetārajai savienībai. Tas ir katra pienākums - tas ir dalībvalstu, Komisijas, Padomes un Parlamenta pienākums.
Starp citu, piezīme no malas - tā kā daži no jums atsaucās uz maniem apgalvojumiem, ko izteicu, kad sniedzu Grieķijas programmas ieteikumus, uzticības veicināšanas interesēs lūdzu jūs atsaukties tikai uz faktiski manis teikto, nevis uz to, ko citi saka, ka es to, iespējams, esmu teicis. Tas ir viss, ko lūdzu.
Visbeidzot, Padomes sanāksme, kas notiks parīt 11. februārī, un ko, citu starpā, pieminēja arī López Garrido, ir ļoti svarīga sanāksme. Tā ir īpaša Padomes sanāksme, jo tās darba kārtībā nav pārāk daudz jautājumu. Tā ir sanāksme, kurā savu ieguldījumu sniegs divas amatpersonas - Komisijas priekšsēdētājs un Eiropadomes priekšsēdētājs, un kuras ietvaros notiks arī atklātas politiskas debates, kas šobrīd ir ārkārtīgi svarīgi, ņemot vērā, ka finanšu tirgos valda tāda spriedze, kāda eiro zonā nav pieredzēta kopš vienotās valūtas izveides, kā arī ņemot vērā krīzi, kas ir vissmagākā pēdējo 80 gadu laikā. Mums jāreaģē uz šo situāciju, ne tikai izmantojot krīzes pārvarēšanas stratēģiju, bet arī vidējā termiņa stratēģiju, lai šī dekāde būtu izaugsmes un nodarbinātības dekāde.
Ja dosiet man vēl minūti pateikt pēdējos vārdus kā ekonomikas un monetāro lietu komisāram, pateikšu jums, ko vēlētos dzirdēt šīs Eiropadomes sanāksmes noslēgumā. Es vēlētos dzirdēt nepārprotamu prasību katrai un ikvienai dalībvalstij, šajā gadījumā sākot ar Grieķiju, izpildīt saistības un ieviest pasākumus, ko tās kā ekonomikas un monetārās savienības dalībnieces ir uzņēmušās, kā arī ieteikumus, ko ekonomikas un monetārās savienības iestādes tām ir sniegušas. Jāpieprasa, lai visas dalībvalstis izpildītu un piemērotu tos noteikumus, ko visi kopā esam radījuši.
Otrkārt, es vēlētos, lai visaugstākajā līmenī tiek pieņemta politiska apņemšanās panākt plašāku koordināciju, uzlabot koordināciju un ekonomikas un monetārās savienības kā ekonomikas zonas nostiprināšanu, bet ne tikai kā ekonomikas un monetārās zonas centralizētas bankas, ne tikai kā iestādes, kas sniedz ieteikumus, nostiprināšanu.
Gan iekšpus, gan ārpus mūsu robežām, ekonomikas un monetārajai savienībai, eiro zonai jārunā skaidri, stingri un ticami, jo tas palielina mūsu pilsoņu un citu Eiropas Savienības un pasaules pilsoņu uzticību mūsu valūtai un mūsu projektam, kas nav tikai ekonomisks projekts, bet daudz vairāk.
Visbeidzot, es vēlētos, lai Eiropas valstu vadītāji pateiktu Grieķijas varas iestādēm: "Papildus saviem centieniem saņemsiet arī mūsu atbalstu.” Atbalstu nav iespējams saņemt par velti. Tas radītu augsni turpmākai nesabalansētībai un turpmākām krīzēm. Atbalstam jābūt skaidram, un mūsu rīcībā ir instrumenti, lai to sniegtu, ja katrs parāda skaidru apņemšanos uzņemties savas likumīgās saistības.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
José Manuel Fernandes  
Ceru, ka Eiropas komisāri kļūs par stabilitāti veicinošu faktoru un ka tie sniegs enerģiskus un pamatotus ziņojumus pretstatā tam, kā notika ar nesenajiem komisāra Joaquin Almunia ziņojumiem, kurš parādīja piesardzības trūkumu un veicināja zaudējumu rašanos akciju tirgos, un radīja uzticības trūkumu Portugālei un Spānijai starptautisko investoru vidū.
Lai stātos pretī krīzei, ES dalībvalstis izvērsa atveseļošanās plānus un sāka stimulēt un veicināt ekonomiku, un tā rezultātā palielināja savu budžeta deficītu. Tomēr zinām, ka ir arī tādas dalībvalstis, kuras, nekompetences dēļ vai tīšuprāt sniedza nepatiesas ziņas par saviem budžeta deficīta apmēriem. Jaunākie notikumi ir uzlikuši par pienākumu Eiropas Savienībai piešķirt jaunu stimulu priekšlikumiem par pārraudzību un īstenot stiprāku ekonomikas koordinēšanas stratēģiju.
Tika arī ierosināts oficiāli ieviest shēmu katras dalībvalsts budžeta deficīta lieluma uzraudzībai, lai ātri varētu noteikt koriģējošos pasākumus, tādā veidā izvairoties no nokļūšanas neatgriezeniskas situācijā. Šai shēmai būtu jādarbojas gandrīz reāllaika režīmā. Ir arī svarīgi noskaidrot budžeta deficīta aprēķināšanas formulu, lai izvairītos no valstu grāmatvedības uzskaites uzlabošanas un regulāras debudžetizācijas paņēmienu piemērošanas, lai slēptu deficīta lielumu. <>
João Ferreira  
Grieķijas situācijas rezultātā izraisītā kampaņa, kuru daži tagad cenšas izvērst attiecībā uz citām valstīm, ir nožēlojama un atklāj tās galveno aizstāvju, kuru vidū varētu ierindot arī pašu Eiropas Komisiju un dažus no galvenajiem ekonomiskajiem spēkiem ES, patiesos mērķus.
Spiediens, kas tiek izdarīts uz tādām valstīm kā Grieķija, Portugāle un Spānija, lai apkarotu šo valstu budžeta deficītu, nav atdalāms no spekulatīvā finanšu kapitāla interesēm un tā mērķi uzsākt karu par eiro ietekmes zonām pret dolāru. Tieši šīs intereses tiek aizstāvētas, pat uz šo valstu iedzīvotāju interešu rēķina.
Rodas vairāki jautājumi.
Kādu objektīvu iemeslu dēļ mums jāsasniedz 2013. gads ar budžeta deficītu, kas nepārsniedz 3 % (neatkarīgi no tā, kas var notikt ar ekonomisko izaugsmi)?
Kāds ir labums no tādas ekonomikas un monetārās savienības, kas neīsteno nevienu solidaritātes un kohēzijas politiku?
Ja ECB regulāri var aizdot naudu valstu bankām ar likmēm, kas ir daudz zemākas par starptautiskos tirgos pieejamām likmēm, kādēļ tā nevar aizdot arī valdībām?
Kādēļ nav izveidots neviens instruments, kas ļautu valstīm, kuras nonākušas lielākās grūtībās, saņemt finansējumu ar likmēm, kas ir zemākas un tuvākas tām likmēm, kas tiek piešķirtas citām valstīm?
Ivari Padar  
Finansiālā situācija dažās eiro zonas valstīs, kas šodien tika izskatītas, skaidri parāda risku, ko rada attālināšanās no vienošanām, kas ietvertas Stabilitātes un izaugsmes paktā. Ņemot vērā problēmu kopumā, saprotam, cik svarīgi ir iegūt drošu statistiku. Mums noteikti ir jāizdara nopietni secinājumi no visas šīs problēmas, un izeja katrā valstī, gan eiro zonas valstīs, gan ārpus tās, ir saistīta ar godīgu savu problēmu atzīšanu un pašiem savu pasākumu veikšanu izkļūšanai no grūtībām, un turklāt arī ar solidaritāti no Eiropas Savienības puses. Tajā pašā laikā - aprakstītās problēmas nav iespējams atrisināt, aizkavējot eiro zonas paplašināšanos. Ir skaidrs, ka, ja ir valstis, kas ir izpildījušas nepieciešamos kritērijus, tās jāuzņem eiro zonā. Laiks ir parādījis, ka vienota valūta sniedz papildu drošības garantijas sarežģītos laikposmos.
Jarosław Leszek Wałęsa  
rakstiski. - (PL) Almunia kungs, Polija gatavojas uzņemšanai eiro zonā, tādēļ mēs uzmanīgi vērojam problēmas, kādas rodas eiro zonas dalībvalstīs. Diemžēl problēmas ir radušās vairākās valstīs, un Eiropas valūta šobrīd sastopas ar vislielāko izaicinājumu kopš tās radīšanas brīža. Dāmas un kungi, Grieķija viena pati netiks galā ar savām problēmām. Piekrītu tiem, kuri ir teikuši pirms manis, ka ir nepieciešama stiprāka dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācija. Globālā ekonomikas krīze ir destabilizējusi vairākas ekonomikas, un pasaules tirgi, saskaroties ar atveseļošanās pazīmēm, diemžēl diezgan trauslām, baidās no nekompetentas dalībvalstu valdību rīcības, lai novērstu eiro valūtas tirgu sabrukumu. Tādēļ vienīgā reālā izeja no šīs situācijas, vienīgais veids, kā novērst valūtas tirgus sabrukumu, ir palīdzība Grieķijai, lai novērstu plaisu tās budžetā, kā arī ilgtermiņa plānveida rīcība eiro pozīcijas stabilizēšanai.
(Sēde tika pārtraukta uz dažām minūtēm)
