Eiropas Savienības un Turcijas attiecības (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Eiropas Savienības un Turcijas attiecībām.
Manuel Lobo Antunes
Padomes priekšsēdētājs. - (PT) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Sākumā prezidentūra vēlētos pateikties Eiropas Parlamentam un it īpaši R. Oomen-Ruijten par priekšlikumu rezolūcijai par Eiropas Savienības un Turcijas attiecībām.
Prezidentūra atzīst un augstu vērtē Parlamenta aktīvo iesaistīšanos paplašināšanās procesā un uzskata to par konstruktīvu ieguldījumu gan vispārējās debatēs par paplašināšanās jautājumiem, gan konkrēti attiecībā uz Turcijas pievienošanās procesu. Nav šaubu, ka ikvienas debates ir vērtīga iespēja paplašināt zināšanas par Turcijas pievienošanās procesu un iesaistīt šajā procesā dalībvalstu un Turcijas pilsoņus, kā arī atbalstīt Turcijas valdību tās ceļā uz pievienošanos.
Varu jums apliecināt, ka Eiropas Parlamenta viedoklim mēs pievēršam īpašu uzmanību. Tuvākajās dienās Komisija iepazīstinās ar savu regulāro progresa ziņojumu par Turcijas pievienošanās procesu. Šo ziņojumu Padome ļoti rūpīgi pārbaudīs un izvērtēs.
Tikmēr es gribētu īsi pieminēt dažus aspektus attiecībā uz Turcijas pievienošanās sarunu pašreizējo stāvokli. Mēs uzskatām, ka nesenās vēlēšanas Turcijā apliecināja Turcijas tautas vēlmi pēc demokrātijas, stabilitātes - gan politiskās, gan ekonomiskās stabilitātes - un progresa.
Mēs atzinīgi vērtējam arī veidu, kā vēlēšanas tika veiktas, lielo vēlētāju aktivitāti un uzlaboto pārstāvību jaunajā Turcijas parlamentā. Prezidentūra ir vienisprātis ar Eiropas Parlamenta nostāju un bažām saistībā ar Turcijas reformu procesu. Mūsuprāt, jaunā valdība bauda lielāku leģitimitāti un tai ir skaidras pilnvaras, ar kuru palīdzību izlēmīgi rīkoties, lai turpinātu attīstīt un paplašināt Turcijas reformu procesu.
Jaunajai valdībai katrā ziņā ir jādod jauns stimuls reformām un to īstenošanai, galveno uzmanību pievēršot svarīgākajām jomām. Šajā saistībā ļoti svarīga ir Pievienošanās partnerības īstenošana, it īpaši attiecībā uz tās īstermiņa prioritātēm. Atgādināšu jums, ka nākamajos mēnešos Pievienošanās partnerība ir jāpārskata. Šajā kontekstā es vēlētos arī uzsvērt vajadzību pēc plašām apspriešanām un valsts mēroga vienprātības attiecībā uz Turcijas jauno Konstitūciju.
Mēs esam vienisprātis ar jums, ka ir svarīgi veikt reformas būtiskajā pamatbrīvību un cilvēktiesību jomā. Ir vajadzīgs reāls progress, it īpaši attiecībā uz vārda brīvību, reliģijas brīvību, kultūras tiesībām un sieviešu tiesībām, un ir jāturpina pastiprināt cīņu pret spīdzināšanu un nežēlīgu rīcību. Vairums no šiem jautājumiem ir iekļauti Pievienošanās partnerībā kā īstermiņa prioritātes, kuru sasniegšana Turcijai ir jāpanāk.
Kas attiecas konkrēti uz vārda brīvību, mēs ar nožēlu konstatējam progresa trūkumu, lai gan šajā jautājumā ir bijušas plašas sabiedriskas diskusijas, un esam nobažījušies par pieaugošo nacionālismu, kas ved uz pašcenzūru. Mēs joprojām esam pārliecināti, ka vārda brīvības garantēšanas labad ir jāatceļ vai būtiski jāgroza Turcijas Kriminālkodeksa 301. pants un citi neskaidri formulēti panti. Pievienošanās sarunu vispārējā virzība nav iedomājama bez progresa šajā jomā.
Steidzami ir vajadzīgs reāls progress reliģijas brīvības jomā, it īpaši pēc šī gada traģiskajiem notikumiem. Lai garantētu tādu reliģijas plurālismu, kas atbilst Eiropas standartiem, jau sen tiek gaidīta tādu tiesību aktu pieņemšana, kuros tiktu vispusīgi ņemtas vērā visas to kopienu problēmas, kas nepieder islāma reliģijai, proti, juridiskais statuss, īpašuma reģistrācija un garīdzniecības apmācīšana.
Likums par fondiem varētu būt pirmais pozitīvais solis šajā virzienā, un pēc tā pieņemšanas un īstenošanas tas tiks rūpīgi izvērtēts. Bažas raisa arī nesenais Augstākās tiesas nolēmums ekumeniskā patriarhāta jautājumā.
Par pilsoniskās un militārās sabiedrības savstarpējām attiecībām mēs esam vienisprātis ar jums. Jaunākie notikumi - it īpaši pirms vēlēšanu kampaņas un tās laikā - pierāda, ka šajā jomā ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai bruņotie spēki nevarētu īstenot politisku ietekmi.
Joprojām nav nodrošināta pilsoniski demokrātiskā kontrole pār militāro jomu saskaņā ar ES dalībvalstu praksi.
Kas attiecas uz dienvidaustrumiem, mēs esam stingri nosodījuši neseno teroristu uzbrukumu Sirnakas provincē. Arī citus Turcijā notikušos terora aktus esam nosodījuši, un turpināsim to darīt. Terorismam nav nekāda attaisnojuma. Šajā ziņā mēs atkārtoti paužam solidaritāti ar Turcijas tautu. No otras puses, terorisma dēļ mēs nedrīkstam aizmirst steidzamo nepieciešamību pēc iespējas ātrāk izstrādāt un īstenot vispusīgu stratēģiju, kas garantētu dienvidaustrumu ekonomisko, sociālo un kultūras attīstību. Šī sarežģītā joma ir viena no tām pašreizējā reformu procesa daļām, kuras mēs rūpīgi uzraugām.
Papildus atbilstībai Kopenhāgenas politiskajiem kritērijiem tiks vērtēts arī Turcijas progress ceļā uz pievienošanos, izvērtējot valsts atbilstību prasībām, kas skaidri noteiktas sarunu programmā. Saskaņā ar Padomes lēmumu pagājušā gada decembrī šajā kontekstā tiks uzraudzīts un pārlūkots progress, kas panākts Padomes 2005. gada 21. decembra Deklarācijā minētajos jautājumos, it īpaši attiecībā uz Ankaras Līguma papildu protokola pilnīgu un nediskriminējošu īstenošanu. Diemžēl šajā jomā vēl nav panākts progress.
Es gribētu arī uzsvērt, ka pievienošanās procesa nepieciešama sastāvdaļa ir visu dalībvalstu atzīšana, un tādēļ Eiropas Savienībai iespējami drīzā laikā ir jānormalizē attiecības starp Turciju un visām dalībvalstīm.
Darbs, kas veicams, lai nodrošinātu atbilstību Eiropas Savienības standartiem un dalībvalsts saistību izpildei, ir sarežģīts un prasa ilgstošus pūliņus un apņēmību. Turcijas pievienošanās procesam mēs piešķiram īpašu nozīmi, un varu jums apliecināt, ka arī Portugāles prezidentūra darīs visu iespējamo, lai veicinātu šo sarunu virzību.
Apņemšanās ir arī jāīsteno darbos. Reformu procesa turpināšana un esošo saistību izpilde stimulēs Turcijas pievienošanās procesa tālāku virzību, un pirmkārt un galvenokārt tas nāks par labu visiem Turcijas pilsoņiem. Tomēr pievienošanās procesa progress pašos pamatos un galvenokārt ir atkarīgs no Turcijas snieguma.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Ļaujiet man sākumā izteikt atzinību R. Oomen-Ruijten par viņas sagatavoto nopietno ziņojumu un par ierosināto projektu, kas ir gan stingrs, gan taisnīgs.
Šogad Turcija pārdzīvoja sevišķi grūtu periodu ar nopietnu konstitucionālo krīzi un lielu politisko spriedzi. Par spīti šiem pārbaudījumiem parlamenta un prezidenta vēlēšanas noritēja pilnīgā atbilstībā demokrātijas principiem, un tajās piedalījās ļoti liels pilsoņu skaits.
Rezultātā pēdējo vārdu paturēja demokrātija. Jaunajā Turcijas parlamentā ir plaši pārstāvēts Turcijas dažādais politiskais spektrs un, kā teica M. Lobo Antunes, jaunās valdības darbu tagad stiprina stabils vairākums un plašs tautas mandāts. Šajā ziņā tās ceļš ir nolīdzināts. Tagad ir pienācis laiks piešķirt jaunu stimulu reformu procesa virzībai.
Tāpēc Komisija atbalsta rezolūcijas projektā atspoguļoto pamatprincipu - identificēt problēmas un stimulēt šo politikas uzdevumu risināšanu Turcijā. Tas nozīmē atbalstīt Turcijas jaunās valdības apņemšanos pastiprināt darbu pie reformām un veicināt to, lai šī apņemšanās pēc iespējas drīzāk izpaustos rīcībā. Tas attiecas gan uz reformu procesu, gan uz Ankaras Protokolu.
Komisija atzinīgi vērtē faktu, ka valdība par savas darba kārtības galveno punktu ir izvirzījusi konstitucionālās reformas, lai stiprinātu demokrātiju un paplašinātu pamatbrīvības. Tomēr to rezultātā nedrīkstētu jebkādā veidā atlikt to reformu īstenošanu, kas ir steidzami nepieciešamas, piemēram, Turcijas Kriminālkodeksa bēdīgi slavenā 301. panta un citu ar vārda brīvību saistītu pantu pārskatīšanu vai likuma par fondiem pieņemšanu, lai nodrošinātu reliģijas brīvību.
Jāturpina darbs arī pie tā, lai pilsoniskās un militārās sabiedrības savstarpējās attiecībās nodrošinātu demokrātijas pārākumu, aizsargātu sieviešu, bērnu un arodbiedrību tiesības, uzlabotu tiesu sistēmu un pastiprinātu cīņu pret korupciju.
Atļaujiet man teikt pāris vārdu par nesenajiem notikumiem un pašreizējo situāciju, ko mēs vērojam ciešā sadarbībā ar prezidentūru un J. Solana kungu, un esam ņēmuši vērā arī Parlamenta viedokli. Turcija regulāri saskaras ar pārrobežu teroristu uzbrukumiem, ko veic PKK, kuru ES ir iekļāvusi teroristisko organizāciju sarakstā. Eiropas Savienība nosoda visus teroristu uzbrukumus un saprot Turcijas nepieciešamību aizsargāt savus pilsoņus.
Irākas neatkarība, suverenitāte, vienotība un teritoriālā integritāte ir gan ES, gan Turcijas interesēs. Mēs turpinām mudināt Turciju un Irāku risināt šo problēmu, sadarbojoties attiecīgajām iestādēm un ievērojot starptautiskās tiesības. Šī darba pamatā ir nesenais Turcijas un Irākas divpusējais nolīgums par cīņu pret terorismu.
Ir saprotami, ka šajos centienos Turcijas iestādes mēģina iesaistīt arī ASV, Irākas un Irākas-kurdu iestādes, un šajā ziņā pēdējā laikā ir vērojamas atsevišķas progresa pazīmes. Pagājušajā nedēļā Parlamentā pieņemtā rezolūcija ir vērtējama kā daļa no šīs vispārējās politiskās stratēģijas.
Ir skaidrs, ka Eiropas perspektīva Turcijai ir galvenais valsts reformu stimuls. Saskaņā ar mūsu paplašināšanās politikas pamatprincipu - nosacījumu izpildes principu - pievienošanās sarunu progress ir atkarīgs no reformu īstenošanas valstī.
Tomēr, ja mēs vēlamies, lai šo līdzekli varētu efektīvi izmantot reformu veicināšanai, arī pašai Eiropas Savienībai ir jāpilda savas saistības. Mums ir jātur dotais vārds, - pacta sunt servanda.
Visas dalībvalstis turpina atbalstīt pievienošanās sarunas ar Turciju, un ES uzticamības labad procesam ir jāturpinās saskaņā ar 2005. gada 3. oktobrī pieņemto sarunu programmu un Padomes 2006. gada 11. decembra lēmumu. Šos lēmumus vienprātīgi pieņēma visas 27 dalībvalstis.
Tādēļ mums ir jāatver nākamās sadaļas, tiklīdz tas būs tehniski iespējams. Vismaz divas sadaļas - patērētāju un veselības aizsardzību un Eiropas tīklus - varētu atvērt tuvākajās nedēļās. Mēs arī mudinām Turciju strādāt pie tā, lai panāktu atbilstību šobrīd noteiktajiem 13 sadaļu atvēršanas kritērijiem.
Visbeidzot, jūs varat būt droši, ka jūsu ieguldījums tiks pienācīgi ņemts vērā mūsu nākamajā Turcijas progresa ziņojumā, ko Komisija pieņems 6. novembrī.
Ria Oomen-Ruijten
PPE-DE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs! Es pateicos gan Padomei, gan Komisijai par izteikto atzinību. Šodienas debates un rezolūcija, ko mēs grasāmies pieņemt, pirmkārt ir domātas Komisijai, jo mēs gribam dot zināmu ieguldījumu progresa ziņojumā.
Tomēr tās ir domātas arī Padomei, kas decembrī atkal tiksies, lai apspriestu progresa ziņojumu. Kāda ir mūsu rezolūcijas būtība? Kāda ir šī teksta būtība? Mēs esam aprakstījuši sasniegto progresu un mūsu panāktās vienošanās. Mēs aprakstām arī panākto attiecībā uz saistībām, ko uzņēmusies Turcija.
Tādējādi rezolūcijā ir apkopoti pašreizējie sasniegumi, taču tajā ir ietvertas arī dažādas lietas, kas vēl nav panāktas. Priekšsēdētāja kungs, tajā ir ietverts arī tas, ko mēs sagaidām no Turcijas valdības, jo patlaban ir iespēja no jauna stimulēt reformu procesu.
Trešais aspekts, ko minēšu, - mēs esam centušies padziļināt un paplašināt debates ar Turciju. Tas nozīmē, ka es aicinu pievērst uzmanību sociālajai kohēzijai, loģistikai, transportam un enerģētikai.
Vārda brīvībai un reliģijas brīvībai mūsu tekstā pamatoti ir piešķirta galvenā nozīme. Konstitūcija - jaunā konstitūcija - nevar būt par attaisnojumu, lai nekavējoties visiem spēkiem necenstos panākt visu nepieciešamo reformu īstenošanu, it īpaši saistībā ar 301. pantu.
Es gribētu norādīt arī uz vēl kādu aspektu - attiecībām ar kaimiņvalstīm. Labas attiecības ar kaimiņiem ir absolūta nepieciešamība. Turcijas un Armēnijas gadījumā tas nozīmē, ka ir jāatver robežas. Ir jādara gals jebkādām ekonomiskām blokādēm. Turklāt - un šī ir mana pēdējā piebilde -, ja tauta neatzīst savu pagātni, tai nav nākotnes. Tāpēc es aicinu Komisiju atbalstīt Turciju un Armēniju šajā jautājumā.
Priekšsēdētāja kungs, par PKK es neko vairāk nevaru pateikt, jo Parlamenta reglamenta dēļ man tam nepietiek laika.
Hannes Swoboda
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu izteikt atzinību R. Oomen-Ruijten par ļoti labo ziņojumu un pateikties viņai par teicamo sadarbību.
Šajā ziņojumā ir paustas vairākas nostādnes, un Turcijas apmeklējuma laikā kopā ar Martin Schulz es varēju šīs nostādnes darīt zināmas Turcijas iestādēm. Pirmkārt, reformas ne tikai ir jāturpina, bet arī jāpasteidzina. Komisārs jau pieminēja Turcijas Kriminālkodeksa 301. pantu un citas reformas, kas Turcijā garantētu pilnīgu un patiesu vārda brīvību un viedokļu daudzveidību. Tas pats neapšaubāmi attiecas uz reliģijas brīvību un daudziem citiem jautājumiem, par kuriem vēlāk runās mani kolēģi. Reformu process ir jāpārslēdz uz lielāku ātrumu.
Otrkārt, kurdu jautājums, kurā es gribētu skaidri paust savu nostāju. Jau gadiem ilgi - patiesībā desmitiem gadu - esmu centies darīt visu iespējamo, lai palīdzētu atrisināt kurdu jautājumu, taču tagad ir pienācis laiks, kad šo jautājumu ir iespējams risināt politiskā un parlamentārā ceļā, izbeidzot vardarbību. Tāpēc man nav saprotama PKK terorisma turpināšana. Es to varētu skaidrot ar PKK nevēlēšanos rast miermīlīgu risinājumu, un ir iespējams, ka miermīlīgu risinājumu nevēlas arī atsevišķas militārās aprindas.
Tomēr mums ir jāsūta nepārprotams signāls, ka mēs vēlamies miermīlīgu risinājumu, un to vēlas arī Irāka. Ankarā mēs tikāmies ar prezidenta J. Talabani pārstāvi, un arī viņš skaidri lika saprast, ka viņi vēlas nevis nepārtrauktu PKK terorismu, bet gan politisku risinājumu. Man gribētos cerēt, ka kurdu reģionālās valdības pārstāvji sapratīs, ka PKK terorisma turpināšanās nodara postu ne tikai Turcijai, bet arī Irākai.
Tāpēc es un Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupa varam atbalstīt tikai šādu aicinājumu: Turcijai un Irākai ir jātiekas un miermīlīgas sadarbības ceļā jāstrādā, lai darītu galu terorismam.
Tajā pašā laikā Turcijai ir jāizrāda pretimnākšana arī Turcijas kurdu iedzīvotājiem, lai viņi valstī justos droši un uzskatītu Turciju arī par savām mājām.
Alexander Lambsdorff
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Arī es vēlētos vispirms pateikties referentei Ria Oomen-Ruijten, kā arī Jos Lagendijk un Hannes Swoboda, par lielisko sadarbību šī rezolūcijas projekta tapšanā. Uzskatu, ka mēs esam radījuši labu dokumentu un pārsteidzoši daudzās lietās esam bijuši vienisprātis, un, manuprāt, tas ir ļoti labi.
Mūsu grupas vārdā es vēlētos vēlreiz izcelt un uzsvērt svarīgākos aspektus. Galvenais ir tas, ka šī rezolūcija ir pozitīvs un konstruktīvs signāls Turcijai. Mēs atzinīgi vērtējam gan faktu, ka šīs vasaras konstitucionālā krīze ir pārvarēta, gan arī to, ka jaunajai valdībai ir stingras un nepārprotamas pilnvaras reformu turpināšanai. Tomēr mēs mudinām valdību noteikti izmantot šīs pilnvaras, lai turpinātu reformu reālu īstenošanu.
Kā norādīts rezolūcijā, šajā kontekstā ir svarīgi, ka šīs reformas ir ārkārtīgi nozīmīgas pašai Turcijai, Turcijas tautai, Turcijas sabiedrībai un Turcijas ekonomikai. Turcijai pašai ir jāturpina pakāpeniski un nemitīgi uzlabojumi, un esmu gandarīts, ka šajā jautājumā, saskaņā ar aprīļa programmā norādīto, Turcijā valda arvien lielāka vienprātība. Ir labi, ka šai ziņā nekas nav mainījies.
Mums ir svarīgi tas, ka Kopenhāgenas kritēriji arī turpmāk būs galvenais sarunu rādītājs, tieši tāpat kā pašas Eiropas Savienības uzņemšanas spēja joprojām būs svarīgs un nepieciešams kritērijs.
Steidzamas reformas ir vajadzīgas galvenokārt šādās jomās, no kurām dažas jau minētas. Par Kriminālkodeksa 301. pantu jau tika runāts, un šis jautājums ir pilnīgi skaidrs. Pēc manām domām, mums ir jāsāk debates arī par 252. pantu. Tas attiecas uz Mustafa Kemal Atatürk piemiņas zaimošanu un ir problemātisks, jo arī tas ir vārda brīvības ierobežojums.
Otrs svarīgs aspekts ir sieviešu situācijas uzlabošana. Goda aizstāvēšanas slepkavību skaits joprojām raisa dziļas bažas. Ir jāturpina konstitucionālā reforma. Ir jāaizsargā cilvēka pamattiesības un personas brīvība. Piebildīšu, ka, no mūsu perspektīvas, problemātisks ir arī vēlēšanu likums. Nekur citur EDSO nav iedomājama 10 % barjera.
Noslēgumā es vēlētos teikt, ka mums ir jāizrāda zināma izpratne attiecībā uz sarežģīto situāciju Turcijā, it īpaši saistībā ar dramatiskajiem notikumiem dienvidrietumos, pie Turcijas robežas ar Irāku. Mēs nešaubīgi nosodām pagājušajās nedēļās notikušo PKK teroristisko darbību, un mūsu grupas vārdā es vēlos izteikt līdzjūtību bojā gājušo kareivju ģimenēm.
Mēs aicinām Turcijas valdību uz šo situāciju reaģēt ar piesardzību. Patlaban nav liecību, ka notiktu pretējais. Tomēr pasākumiem, kas pieņemti, lai mazinātu draudus Turcijas teritorijai, ir jāatbilst vairākiem kritērijiem. Tiem jābūt atbilstīgiem, proporcionāliem un ierobežotiem laikā. Eiropas Savienība saprot Turcijas sarežģīto situāciju. Turcijai ir svarīgi, lai šī izpratne tiktu saglabāta. Neapšaubāmi mūsu augstākais mērķis ir miermīlīgs risinājums.
Šodienas rezolūcija ir patiesi konstruktīvs signāls pozitīvam dialogam ar Turciju. Turcija Eiropas Savienībai arī turpmāk būs ļoti svarīgs partneris, un tagad tai apņēmīgi jāturpina īstenot reformas pašai savās interesēs.
Sebastiano  Musumeci
UEN grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ir skumji, ka gadu pēc iepriekšējās Parlamenta rezolūcijas par Eiropas Savienības un Turcijas attiecībām atsevišķi pamatjautājumi joprojām traģiskā kārtā ir darba kārtībā. Turcija neatzīst Kipru, kas jebkurā aspektā ir pilnvērtīga Eiropas Savienības dalībvalsts; preses brīvība joprojām ir ierobežota, jo Kriminālkodeksa 301. pants joprojām nav atcelts, un Turcija joprojām neatzīst 1915. gadā veikto genocīdu pret armēņu tautu.
Nesenais briesmīgais PKK teroristu uzbrukums, tam sekojošā niknā Turcijas armijas reakcija un draudi iebrukt Irākas ziemeļu daļā, ja PKK reizi par visām reizēm nebeigs savu teroristisko darbību - šie faktori sarežģī bīstamo un trauslo ģeopolitisko stāvokli, kādā atrodas Turcija.
Protams, ir panākts zināms progress. Ar to es domāju lielāku sieviešu pārstāvību jaunievēlētajā Turcijas parlamentā, ekonomiskajās aprindās un akadēmiskajā pasaulē, taču šobrīd vairāk nekā jebkad agrāk mums sev jāuzdod jautājums - vai rītdienas Eiropa vēlas būt liels politisks veidojums, vai arī saglabāt spēcīgu kultūras identitāti, jo šī nenoteiktība nāk par labu Turcijai, kura nevēlas mainīt savu būtību.
Joost Lagendijk
Verts/ALE grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šīs debates diemžēl aptumšo teroristu uzbrukumi Turcijā. Es daudz labprātāk būtu runājis par vajadzību atkal ķerties pie reformām; diemžēl man nākas secināt, ka, par spīti daudziem skaistiem vārdiem, realitātē līdz šim sasniegtais ir pārlieku niecīgs. Tomēr es uzskatu, ka galvenais jautājums tagad ir šāds: kas, mūsuprāt, Turcijai būtu jādara?
Šajās debatēs atmetīsim liekulību, dāmas un kungi! Ikviens no mums zina, vai vismaz viņam vajadzētu zināt, ka šai velnišķīgajai dilemmai nav vienkāršu atbilžu. No vienas puses, mēs saprotam un zinām, ka jebkurai valstij, kurā pagājušā mēneša laikā ir nogalināti piecdesmit cilvēki, uz to ir jāreaģē, bet tajā pašā laikā daudzi no mums saprot - tostarp, manuprāt, daudzi Turcijas valdības pārstāvji -, ka plašas militārās operācijas nav risinājums. Tās neiznīdēs PKK, tās nodarīs milzīgu diplomātisko un politisko kaitējumu un - vissvarīgākais - tās ārkārtīgi sarežģīs Turcijas kurdu problēmas risināšanu.
Tāpēc cerēsim, ka visi pašreizējie mēģinājumi rast diplomātisku un politisku risinājumu būs veiksmīgi. Problēmas būtība neatrodas Irākas kalnos, tā atrodas Turcijā, bet problēmu - kurdu problēmu - nevar risināt, turkiem nostājoties pret kurdiem. Manuprāt, jautājums Turcijā ir par to, lai tie turki un kurdi, kas saprot, ka problēma ir risināma tikai politiskā ceļā - AKP un DTP partijas -, nostātos pret tiem radikāļiem gan turku, gan kurdu pusē, kas nebūt nav ieinteresēti politiskā risinājumā un kas uzskata, ka var palīdzēt militāra vardarbība, - turku pusē šie spēki ir armija un daļa opozīcijas, bet kurdu pusē - PKK.
Būsim pilnīgi atklāti - pašreizējie PKK uzbrukumi, protams, ir vērsti pret Turcijas valsti, taču tas ir arī uzbrukums Turcijas parlamenta kurdu DTP partijai, kas problēmu cenšas risināt politiskā ceļā. Tieši tāpēc ir tik svarīgi, lai mūsu Parlaments patiešām stingri nosodītu PKK un tās teroristiskos uzbrukumus, tajā pašā laikā atbalstot ikvienu - gan kurdu, gan turku pusē -, kas cenšas šo problēmu risināt miermīlīgā politiskā ceļā.
Kyriakos Triantaphyllides
GUE/NGL grupas vārdā. - (EL) Priekšsēdētāja kungs! Stingri paturot prātā Turcijas iespējamo pievienošanos ES, Komisijai, un tātad visai Eiropas Savienībai, tuvākajās dienās būs jāpabeidz Turcijas progresa vai tā trūkuma izvērtējums vairākās nozarēs, kurās nepieciešama harmonizācija ar Eiropas acquis.
Mēs esam paziņojuši, ka, izpildot visus Kopenhāgenas kritērijus un saistības, kurām Turcija ir piekritusi saskaņā ar sarunu programmu un papildu protokolu, tā varēs iestāties Eiropas Savienībā. Mēs nedomājam, ka jebkādi kompromisa risinājumi dotu tādus rezultātus, kādus cer sasniegt gan Turcija, gan Eiropas Savienība. Mēs vēlētos norādīt, ka Turcija ir panākusi zināmu progresu, taču atkārtoti uzsveram, ka pievienošanās procesa raitas norises labad tai ir jādara tas pats, ko ir darījušas iepriekšējās kandidātvalstis - jāpanāk atbilstība Konvencijas saistībām attiecībā uz ES kopumā. Tādēļ Turcijai ir jāpilda savas saistības attiecībā uz Kipru; tai ir jāatver savas ostas un lidostas Kipras Republikas kuģiem un gaisa kuģiem un jāatceļ veto Kipras dalībai starptautiskās organizācijās un daudzpusējos nolīgumos.
Kā kreisā spārna grupa un it īpaši kā AKEL (Kipras Progresīvā strādnieku partija) mēs esam pārliecināti, ka Turcijas izredzes pievienoties ES būs tas faktors, kas nodrošinās šo saistību izpildi, sevišķi attiecībā uz Turcijas karaspēka īstenotās Kipras okupācijas izbeigšanu.
Mēs arī uzskatām, ka varam izdarīt spiedienu uz Turciju, stimulējot tās virzību uz Eiropu un pieņemot, ka paralēli tā izpildīs savas saistības pret ES. Turcijai ir jāizpilda šādas saistības: jāaizsargā un jāievēro visu tās iedzīvotāju, tostarp kurdu un citu minoritāšu, cilvēktiesības, jāatzīst genocīds pret armēņu tautu un jāatver robeža ar Armēniju, lai kādas sociālekonomiskas sekas tas neizraisītu.
Ja Turcija cer turpināt un pabeigt pievienošanās procesu, tad ir nepārprotami skaidrs, ka ar tās pieņemtajiem pasākumiem un politikas virzieniem tai būs jāpanāk pilnīga atbilstība Eiropas Savienības acquis un absolūta starptautisko tiesību ievērošana, kas ir pamatā arī visiem ES darbības principiem.
Georgios Georgiou
IND/DEM grupas vārdā. - (EL) Priekšsēdētāja kungs! Tas, ko esam dzirdējuši, ir apbrīnojami, un to saka neviens cits kā kompetents komisārs, kurš ir gatavs nosaukt par teroristiem tos, kas apgalvo, ka cīnās par brīvību. Es baidos, ka mēs pārlieku cenšamies atspoguļot Turciju kā valsti, kurai uzbrūk no visām pusēm. Tā ir valsts, kuras karaspēks uzturas ES dalībvalstī, un tā nav ne pirmā, ne vienīgā valsts, kam jāpielāgojas ES prasībām.
Nobeigumā es pievērsīšos daudz praktiskākam jautājumam. Neilgi pirms avantūras pie valsts austrumu robežām naftas cena Turcijā bija USD 76 par barelu Eiropā; šobrīd, pateicoties ieročiem, ar kuriem tā vienmēr risina savas problēmas, naftas cena jau pārsniedz USD 90 par barelu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Philip Claeys
ITS grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs! Komitejā apspriežot šo rezolūciju, šķita, ka viss Parlaments vienkārši snauž. Tīras formalitātes dēļ tiek izteikta neskaidra kritika, taču citādi rodas iespaids, ka Turcijas pievienošanās mums jāpieņem kā fait accompli.
Tomēr kopš sarunu sākuma Turcijas panāktais progress ir niecīgs. Es runāju, piemēram, par neseno Amnesty International ziņojumu par cilvēktiesību situāciju un attieksmi pret minoritātēm. Turcijas nostāja pret Kipru vairs tikpat kā netiek pieminēta. Turklāt pastāv nopietni draudi, ka Turcija gatavo plašu militāru uzbrukumu Irākai. Tādā gadījumā mēs saskartos ar situāciju, kad kandidātvalsts ne tikai ir okupējusi daļu no kādas dalībvalsts teritorijas, bet turklāt arī grasās uzsākt vietēja mēroga karu pret otru kaimiņvalsti, šai gadījumā Irāku.
Priekšsēdētāja kungs! Vairums Eiropas iedzīvotāju neatbalsta Turcijas iespējamo pievienošanos. Tas ir tāpēc, ka Turcija nav Eiropas valsts un tādējādi neiederas Eiropas Savienībā. Tā vietā, lai vēl vairāk apdraudētu Eiropas uzticamību, mums drīzāk būtu jācenšas panākt labvēlīgas, atklātas un drošas partnerattiecības ar Turciju, nevis tās pilnīgu integrāciju Eiropas Savienībā.
Jim Allister
Priekšsēdētāja kungs! Es saskatu kādu tendenci, it īpaši no Komisijas puses, - Turciju, valsti, kas nav Eiropas valsts, atspoguļot iespējami labākā gaismā. Varbūt tas nav pārsteidzoši, ņemot vērā miljonus, ko mēs tērējam pirmspievienošanās atbalstam, taču ir jārēķinās ar nepatīkamu realitāti. Lielākās bažas man dara goda aizstāvēšanas noziegumi, aizsardzības trūkums reliģiskajām kopienām, kas nav musulmaņi, reliģijas brīvības trūkums, kā arī uzbrukumi un propaganda, kas vērsta pret kristiešiem.
Šogad turpinās fatālie uzbrukumi kristiešiem, piemēram, trīs cilvēku noslepkavošana aprīlī Malatjā. Pēc patiesas reliģijas brīvības bieži var spriest par valsts nelokāmu apņemšanos īstenot cilvēktiesības. Turcijai vēl ir daudz darāmā, arī attiecībā uz reliģisko grupu tiesisko statusu un īpašuma tiesībām, taču galvenokārt ir jāievēro tiesības uz lūgšanu brīvību un tiesības pāriet citā ticībā.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu pateikties R. Oomen-Ruijten par darbu, sagatavojot šo ziņojumu, kas tiks iesniegts Komisijai un kas varētu būt vērā ņemams Parlamenta ieguldījums topošajā progresa ziņojumā.
Turcija ir pārvarējusi iekšējās problēmas, valdībai ir nepārprotams mandāts, svētdienas referendums par konstitucionāliem grozījumiem attiecībā uz prezidenta vēlēšanām ir bijis veiksmīgs un vairs nav nekāda iemesla atlikt reformu īstenošanu. Tāpēc es vēlētos sākt ar aicinājumu Turcijas valdībai. Ja tā nopietni domā par iestāšanos ES, tai ir jāpastiprina reformu intensitāte. Kā mums visiem zināms, šajā ziņā pagājušajā gadā ir paveikts visai maz.
Otrkārt, reformu pirmais un galvenais mērķis ir dot labumu Turcijas tautai. Tās nav ne pašmērķis, ne arī viltīgs gājiens no Eiropas puses; to uzdevums ir likvidēt tos trūkumus, kam demokrātijā nav vietas, it īpaši attiecībā uz vārda brīvību, reliģijas brīvību, sieviešu tiesībām, minoritāšu tiesībām, vēlēšanu likumu utt. Turcijai pašai ir jārisina šie jautājumi un jānovērš šie trūkumi.
Es gribētu minēt vēl kādu aspektu, proti, Armēnijas jautājumu. Būdams vācietis, es uzskatu, ka Turcijai ir nepārprotami jāatzīst sava vēsturiskā atbildība. Tās attiekšanās atklāti runāt par šo jautājumu un atcelt Armēnijas blokādi ir temats, par ko ir jāturpina diskusijas. Patlaban, kā tikko teica H. Swoboda, pastāv bažas, ka kurdu reģiona militārais konflikts izvērsīsies arī Irākā. Mēs nepārprotami dodam priekšroku sarunu ceļā panāktam diplomātiskam risinājumam, nevis militāram. Šajā jautājumā es pilnībā atbalstu Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupas nostāju.
Galu galā Turcijai pašai ir jāizlemj, vai tā vēlas turpināt virzību uz Eiropu un kādā veidā tā vēlas to darīt. Raugoties no mūsu viedokļa, pilnīga pievienošanās Eiropas Savienībai nav vienīgā iespēja; sarunām apzināti nav noteikts konkrēts termiņš, un būtībā pašas Turcijas ziņā ir izlemt, vai tā vēlas aktīvi turpināt šo virzību. Šeit nav runa tikai par to, vai pašai Eiropai ir iespējams nodrošināt Turcijas uzņemšanu.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Arī es vēlētos izteikt atzinību referentei R. Oomen-Ruijten. Atbildot uz W. Langen piezīmi, uzreiz gribu teikt, ka mūsu grupā mēs katrā ziņā runājam par tādām sarunām, kuru mērķis ir dalība Eiropas Savienībā!
Rezolūcija, ko mēs šodien apspriežam, ir domāta tam, lai jebkurā gadījumā iedrošinātu Turcijas valdību turpināt šo virzību. Šajā ziņā premjerministrs R. T. Erdoğan ir saņēmis stingras pilnvaras no Turcijas vēlētājiem. Tas viņam dod reālu iespēju pasteidzināt reformas. Tagad mēs gaidām straujus rezultātus un tādēļ ceram, ka Komisija šajā nolūkā drīz nāks klajā ar progresa ziņojumu.
Protams, nedrīkst neievērot steidzamus jautājumus. Manuprāt, ja Turcijas valdība kaut ko darītu sakarā ar 301. pantu - to atceltu vai mainītu tā formulējumu -, tas būtu ārkārtīgi svarīgs simbolisks solis ar milzīgu lavīnveida ietekmi. Tas radītu Turcijā atvērtības gaisotni, kas nepieciešama debatēm, tostarp debatēm par pagātnes lietām, un šeit mēs nonākam pie Armēnijas jautājuma. Mūsuprāt, ir ļoti svarīgi, lai Turcijā par šo jautājumu notiktu iekšējas debates, taču to rīkošana galvenokārt ir pašas Turcijas ziņā, un mazāk ir atkarīga no Parlamenta vai ASV Pārstāvju palātas centieniem izdarīt spiedienu šajā jautājumā. Šī ir galvenokārt iekšēja lieta; mēs varam palīdzēt, taču patiesībā mums nebūtu lietderīgi turpināt īstenot ārēju spiedienu.
Ir izsludināta jaunā konstitūcija. Mēs uzskatām, ka arī šis apstāklis rada iespējas beidzot rast politisku risinājumu kurdu jautājumam. Esmu vienisprātis ar tiem, kas uzskata, ka mums ir jādara viss iespējamais, lai nepieļautu militāru eskalāciju Ziemeļirākā, taču tas ir iespējams tikai tad, ja mēs vispirms distancēsimies no PKK teroristu uzbrukumiem un pieprasīsim PKK tos pārtraukt.
Otrkārt, mums ir arī jāatbalsta Turcija tās dialogā gan ar Irāku un tās iestādēm, gan ar Irākas kurdu reģionālajām iestādēm, lai panāktu praktisku sadarbību šo uzbrukumu pārtraukšanā. Mēs atzinīgi vērtējam jaunas diplomātiskas iniciatīvas, taču uzskatām, ka samazināt un pārtraukt vardarbību var tikai ar praktisku sadarbību šajā reģionā.
Marco Cappato
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Padomes prezidentūras pārstāvis teica, ka "tas atkarīgs no Turcijas”, un šo domu atkārtoja daudzi kolēģi, tostarp W. Langen, teikdams, ka "jāizlemj ir viņiem pašiem”. Tam es tomēr nevaru piekrist. Manuprāt, Eiropai ir jāuzņemas daļa atbildības.
Problēma nav tikai Turcija un tās atbilstība formāliem pievienošanās kritērijiem. Patiesībā pēdējo mēnešu laikā Eiropas Savienība, Eiropas valdības - sākot ar Francijas prezidentūru, bet ne tikai - ir raidījušas signālus, ka Turcija Eiropas Savienībai nepievienosies. R. Oomen-Ruijten sagatavotais ziņojums izriet no šāda pieņēmuma, un droši vien tas ir labākais teksts, kādu šajā Parlamentā iespējams sagatavot, taču mums ir jāsaņem drosme un jāmaina vispārējais konteksts; par pašreizējo politisko un militāro krīzi pie Turcijas un Irākas robežas daļēja atbildība jāuzņemas Eiropas Savienībai, jo mēs esam politiskā nozīmē aizcirtuši durvis Turcijas priekšā, par spīti tam, ka attiecīgās sarunas joprojām turpinās.
Ir vajadzīgas krasas pārmaiņas; Eiropas Savienībai un dalībvalstu valdībām ir skaidri jāaicina izstrādāt politisku ziņojumu par ikviena Turcijas iedzīvotāja personiskajām tiesībām uz demokrātiju un tiesiskumu, paturot prātā mērķi - pievienošanos Eiropai. Tas varētu palīdzēt Turcijai virzīties uz Eiropas, nevis Tuvo Austrumu pusi.
Feleknas Uca
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Šodienas balsojumu par Parlamenta rezolūciju diemžēl aizēno ārkārtīgi satraucoši notikumi.
Pagājušajā trešdienā Turcijas Lielā Nacionālā asambleja ar pārliecinošu vairākumu nobalsoja par Turcijas militāru iebrukumu Ziemeļirākā. Kopš tā laika mēs esam saņēmuši satraucošas ziņas par upuriem un bojā gājušajiem pie Turcijas un Irākas robežas, par asiņainām kaujām un cīņām, un esam dzirdējuši, ka Turcijas armija dedzina Ziemeļirākas ciematus. Mēs dzirdam par uzbrukumiem kurdu iestādēm un DTP birojiem un par to, kā saniknoti nacionālisti mēģina linčot savus līdzpilsoņus kurdus. Taču augusta beigās, kad beidzās konstitucionālā krīze, no Turcijas pienāca tik daudzsološi signāli. Tika runāts par jaunu, pilsonisku konstitūciju, par tālākām un vēl intensīvākām reformām, pievēršoties vēl neatrisinātajiem jautājumiem. R. Oomen-Ruijten un daudzi citi mani kolēģi vēlējās ņemt vērā šos pozitīvos signālus un notikumu attīstību Turcijā, pēc tam kad pagājušajā gadā darbs pie reformām Turcijā bija apstājies.
Rezolūcijas priekšlikums un tajā iekļautais izvērtējums ir līdzsvarots un taisnīgs. Tomēr, ņemot vērā Turcijas neseno lēmumu un acīmredzamos draudus īstenot militāru iebrukumu un pārkāpt Irākas teritoriālo integritāti, es gribētu zināt, kādi ir Turcijas patiesie mērķi. Vai tiešām ir runa par PKK? Ir zināms, ka pēdējos gados Turcijas armija ir veikusi 24 pārrobežu operācijas un nevienai no tām nav bijušas nekādas ilgstošas sekas. Kāpēc lai šoreiz būtu citādi? Varbūt tomēr šeit ir runa par Kirkūkas tuvumā esošajiem naftas krājumiem un Turcijas nodomu atņemt Ziemeļirākas kurdiem autonomo statusu?
Jebkurā gadījumā ir skaidrs, ka kurdu jautājums nav atrisināms, iebrūkot Ziemeļirākā. Tomēr man šķiet skaidrs arī tas, ka Turcija nedrīkst Eiropas Savienības un starptautiskās sabiedrības acu priekšā ignorēt starptautisko tiesību normas un pārkāpt Irākas suverenitāti. Eiropai ir jāuzņemas atbildība un aktīvi jāpiedalās kurdu jautājuma risināšanas stratēģijas izstrādē, jo tikai tādā veidā Turcijā būs iespējams panākt patiesu mieru un demokrātiju.
Bastiaan Belder
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Nesen intervijā Nīderlandes presei komisārs Olli Rehn nepārprotami norādīja, kuras reformas Turcijā no Eiropas Savienības viedokļa ir vissteidzamākās; citēju: "tās attiecas uz vārda brīvības un reliģijas jomu - demokrātijas pamatprincipiem.”
Esmu komisāram pateicīgs par šo skaidro nostājas paušanu. Tas man liek pievērst viņa uzmanību arī kādam Turcijas Protestantu baznīcu alianses dokumentam. Dokumenta datums ir 2007. gada 1. septembris, un tajā ir pausts Turcijas protestantu nopietnais satraukums un bažas par reliģijas brīvības trūkumu. Komisār, es paļaujos uz to, ka jūs stingri vērsīsieties pie saviem Turcijas sarunu partneriem un norādīsiet uz Turcijas protestantu un visu Turcijas kristiešu neaizsargāto stāvokli Turcijas sabiedrībā.
Priekšsēdētāja kungs, ar simptomu ārstēšanu ir par maz. Plašsaziņas līdzekļi un politiķi Turcijā veido neiecietības pilnu un bīstamu klimatu, apdraudot minoritātes, kas nepieder islāma reliģijai. Arī šajā jomā Briselei Ankaras virzienā ir jāvērš steidzama darbība. Šo otru dokumentu es iesniegšu komisāram un ar nepacietību gaidīšu no viņa drīzu rakstisku atbildi.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Pirms dažām dienām es biju Turcijas okupētajā Kipras daļā un pats savām acīm varēju pārliecināties par aptuveni 500 grieķu pareizticīgo baznīcu sistemātisku nopostīšanu un Eiropas kultūras mantojuma iznīcināšanu, ko nekad vairs nevarēs atjaunot. Manuprāt, tas tikpat nepārprotami ir pretrunā Eiropas garam kā joprojām pastāvošā neiecietība pret kristiešiem un citām minoritātēm vai apvainojums "turku identitātes aizskaršanā”, ko izmanto par vārda vai preses brīvības apspiešanas ieganstu, nemaz nerunājot par regulārajiem cilvēktiesību pārkāpumiem, armēņu genocīda jautājuma nerisināšanu un nepārtraukto islamizāciju.
Ir pilnīgi nepieņemami, ka valsts, kas kandidē uz pievienošanos, joprojām ir okupējusi daļu ES dalībvalsts, proti, Ziemeļkipru, nemaz nerunājot par plāniem iebrukt citā valstī, šai gadījumā Irākā.
Brisele nekad nepagurst uzsvērt, ka pamattiesību ievērošanai, it īpaši attiecībā uz reliģijas brīvību un vārda brīvību, ir augstākā prioritāte, lai valsts iestātos Eiropas Savienībā. Attiecībā uz Turcijas pievienošanās centieniem ir pilnīgi skaidrs, ka tie ir tikai tukši vārdi.
Ioannis Kasoulides
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Sākumā ļaujiet man izteikt atzinību R. Oomen-Ruijten par viņas ziņojumu.
Un tagad - aktuāls jautājums. Kas notiks, priekšsēdētāja kungs, ja kandidātvalsts Turcija ignorēs ES pamācības un iebruks Ziemeļirākā? Kāds ir Turcijas nolūks? Varbūt viņi grasās radīt vēl vienu Kiprai līdzīgu situāciju vai okupēt kurdu apdzīvoto Irākas daļu, vēl vairāk sarežģījot daudzu valstu, tostarp Eiropas valstu, centienus panākt Irākā stabilitāti? Kā dalībvalstīm vai kandidātvalstīm var ļaut veikt destabilizējošas darbības teritorijā, kur Eiropas kareivji iet bojā, cenšoties panākt stabilitāti?
Atļaušos jums atgādināt, ka Turcijas karaspēks ir okupējis 40 % Kipras. Tas nav bijis šķērslis šai valstij sākt pievienošanās sarunas. Atļaušos jums atgādināt, ka Turcija joprojām nav izpildījusi ES prasību pagarināt Ankaras Protokolu. Man gribētos zināt, kas šajā jautājumā būs sakāms Eiropas Komisijai, kuras ziņojumu mēs gaidām 6. novembrī. Ja ir runa par tolerances paušanu, tad kāpēc gan nebūt tolerantiem pret tik daudziem citiem principu un vērtību jautājumiem, kas ir ES būtības pamatā?
Noslēguma analīzes galvenais jautājums - vai mēs runājam par ES vērtību popularizēšanu vai arī par to ietekmes sfēras sašaurināšanu?
Béatrice Patrie
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pirmkārt es gribētu pateikties R. Oomen-Ruijten par konstruktīvo vēsti, ko mēs gatavojamies sūtīt ne tikai Padomei un Komisijai, bet arī Turcijas valdībai un parlamentam.
Tomēr attiecībā uz jautājumu, kas nenoliedzami ir jutīgs, taču ne mazāk svarīgs, man ir žēl, ka mūsu Parlaments nav paudis savu nostāju vēl skaidrāk; es runāju par armēņu genocīdu. Eiropas Parlaments kopš 1987. gada ir lietojis vārdu "genocīds”, runājot par 1915.-1917. gadā notikušajām masu slepkavībām, kurās tika iznīcināti 1,2 miljoni armēņu jeb divas trešdaļas armēņu iedzīvotāju, kas tolaik dzīvoja Osmaņu impērijā. To pašu nesen ir pateicis ASV Senāts un Pārstāvju palāta, un ir nožēlojami, ka Eiropas Parlaments šajā jautājumā atpaliek no amerikāņiem.
Kā nesen ir uzsvērts Starptautiskās Cilvēktiesību federācijas paziņojumā presei, daudzi Turcijas pilsoņi ir apsūdzēti par turku identitātes aizskaršanu, pamatojoties uz Kriminālkodeksa 301. pantu. Lai publiski pievērstu uzmanību šim vēstures periodam, manuprāt, šis pants pēc iespējas ātrāk ir jāatceļ. Mēs nekādā veidā neizdarām pakalpojumu saviem turku draugiem, liekot viņiem aizmirst savu vēsturi. Šis atcerēšanās pienākums ir arī pienākums pret genocīdā izdzīvojušo ļaužu pēctečiem un pret starptautisko sabiedrību. Tāpēc es aicinu Parlamentu atbalstīt grozījumus, kuros mēs aicinām atzīt armēņu genocīdu un uzsveram vajadzību pilnībā ievērot reliģijas brīvību un minoritāšu tiesības.
Marios Matsakis
Priekšsēdētāja kungs! Politisku, ekonomisku, militāru un kultūras iemeslu dēļ Turcija ir svarīga valsts, un tātad tā ir svarīga arī Eiropas Savienībai. To saprotot, ES ir izlēmusi sākt pievienošanās sarunas. Ceļš uz pievienošanos nav bijis visai gluds, taču tas ir palīdzējis rosināt Turcijai tik vajadzīgo demokrātisko reformu programmu.
Šīs reformas atzinīgi vērtē gan Eiropas Savienība, gan Turcijas pilsoņi. Tām ir jāturpinās, un kaut vai šī iemesla dēļ mums ir stingri jāatbalsta Turcijas pievienošanās. Neviens neignorē faktu, ka pastāv problēmas. Vienas šādas problēmas centrā ir mana valsts, Kipra, taču es, tāpat kā vairums šī Parlamenta deputātu, saprotu, ka problēmas nerisina ar konfliktiem, bet gan mierīgu sarunu ceļā.
Ar eiropeiskāku Turciju šīs problēmas būs daudz vieglāk apspriest un risināt, un tāpēc es pilnībā atbalstu Turcijas pievienošanos Eiropas Savienībai. Tādēļ es atbalstu kompromisu, kas panākts prasmīgā R. Oomen-Ruijten vadībā, godprātīgi un rezultatīvi sadarbojoties visiem ieinteresētajiem kolēģiem, kuriem atsevišķos konkrētos jautājumos varbūt bija atšķirīgi viedokļi, bet kuri bija vienisprātis attiecībā uz principu, ka ES daudz vairāk var sasniegt, konstruktīvi sadarbojoties ar Turcijas ļaudīm, nevis destruktīvi viņus provocējot.
Turcija šobrīd pārdzīvo sarežģītu periodu, un patlaban Eiropas Savienībai vispiemērotākā rīcība būtu vairāk izmantot burkānu, nevis pātagu. Lai mūsu pārliecinošais atbalsts šim ziņojumam kļūst par pierādījumu Turcijas tautai, ka mēs vēlamies uzņemt viņus Eiropas Savienībā, un lai tas palīdz Turcijai veikt plašākas un straujākas reformas, kā arī atvieglo pārlieku ieilgušās Kipras problēmas risināšanu.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Daudzi no mums atsaucās uz ģeopolitiskiem iemesliem, iebilstot pret Turcijas pievienošanos Eiropas Savienībai. Tagad fakti ir pierādījuši, ka mums ir taisnība, jo Ankara kā zilonis ir iebrāzusies trauslajā Irākas līdzsvarā, - valstī, kur mūsu karavīri ik dienas riskē ar dzīvību, cīnoties par tautas brīvību.
Manuprāt, mums vajadzētu par to padomāt, kolēģi, jo jūsu dārgā demokrātiskā Turcija, šī cilvēktiesību paradīze zemes virsū, klauvē pie Eiropas durvīm tieši tajā pašā laikā, kad Irākas frontē draud īstenoties šausminošs, neparedzams un traģisks scenārijs.
Kad atgriezīsieties Briselē, dariet to pašu, ko esmu ieplānojis darīt es - apmeklējiet armēņu restorānu. Vai starp jūsu draugiem ārpus ES nav armēņu? Un tomēr viņu telpas ir izdemolējuši huligāni - turku noziedznieki, kas Eiropas galvaspilsētā nodedzināja restorānu tikai tāpēc, ka tas pieder armēņiem. Tādi ir demokrātiskie turku nacionālisti! Kāpēc gan mums viņi būtu jāuzņem, ja viņi joprojām neatzīst armēņu genocīdu? Es jūs aicinu balsot par manu grozījumu.
Gerard Batten
Priekšsēdētāja kungs! Rezolūcijā ir uzsvērts, ka Turcijai pilnībā jāatbilst Kopenhāgenas kritērijiem, kas ir pamats uzņemšanai Eiropas Savienībā. Ziņojumā Turcijas valdība tiek arī mudināta savu pieeju reliģijas brīvībai saskaņot ar principiem, kurus definējusi Eiropas Kopienu Tiesa.
Kopš Kemal Atatürk laikiem Turcija ir spējusi saglabāt laicīgu valsti iepretī augošajai fundamentālistu un burtiskā islāma piekritēju varai. Es šaubos, vai turki saprot, ka iestāšanās Eiropas Savienībā pašos pamatos apdraudēs viņu spēju pretoties karojošajam islāmam. Ja Turcija pievienosies ES, tad islāmisti izmantos cilvēktiesību tiesisko regulējumu kā vairogu, kura aizsegā īstenot savu džihādu gan Turcijā, gan Eiropā.
Briti sāk aptvert, ka Turcijas pievienošanās ES dos tiesības ierasties Lielbritānijā vēl 70 miljoniem cilvēku. Turcijas pievienošanās būs katastrofa turkiem un katastrofa Lielbritānijai.
Koenraad Dillen
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vakar, debatējot par Florenz rezolūcijas priekšlikumu, tika pamatoti norādīts, ka lielākā iedzīvotāju daļa atbalsta stingrus pasākumus smēķēšanas aizliegšanai darba vietās, bāros un restorānos.
Es cerēju, ka arī šajā rezolūcijā tiks ņemts vērā iedzīvotāju vairākuma viedoklis, proti, ka Turcijai nav jāpievienojas Eiropas Savienībai. Tomēr acīmredzot es biju lolojis pārlieku lielas ilūzijas. Kad runa ir par patiešām svarīgām lietām, piemēram, Konstitūciju vai Turcijas iestāšanos Eiropas Savienībā, tautas viedoklim pēkšņi vairs nav nekādas nozīmes.
Turcija, draudzīga valsts, nav Eiropas valsts. Punkts un āmen. Jautājumam ar to arī vajadzētu būt izsmeltam. Tomēr Parlaments ne tikai neuzņemas atbildību, bet kārtējo reizi izliekas neredzam konkrētu notikumu attīstību, kas skaidri parāda, ka Turcija Eiropas Savienībā neiederas un ka lēmums sākt pievienošanās sarunas ir bijusi kļūda.
Kāpēc rezolūcijā nav pieminēta AKP pretošanās konstitucionālajai normai, kas pāriešanu citā ticībā vairs neuzskatītu par sodāmu saskaņā ar likumu? Kāpēc cilvēki ir tik izvairīgi attiecībā uz armēņu jautājumu un Kipru? Tas ir kārtējais Eiropas "reālpolitikas” piemērs, un tajā mēs nepiedalīsimies.
Charles Tannock
Priekšsēdētāja kungs! Saskaņā ar Londonas laikrakstā The Times teikto, nesen pieņemtā ASV Kongresa rezolūcija par armēņu genocīdu ir bijusi ārkārtīgi nelaikā. Tādā gadījumā - kad ir piemērots laiks, lai runātu par genocīdu?
Genocīda jautājumu gandrīz gadsimta garumā ieskauj acīmredzama klusēšanas sazvērestība, un tieši tādēļ šajā Parlamentā tik skaļš ir armēņu lobijs. Armēņu izcelsmes turku žurnālista Hrant Dink noslepkavošanai vajadzēja rosināt nāciju uz pārdomām, diemžēl tā nenotika.
Taču Turcijas un Armēnijas izlīgums un slēgtās robežas atvēršana ir svarīgs elements Turcijas centienos pievienoties ES. Manuprāt, neviena patiesa demokrātija nedrīkst noliegt savu pagātni - pat tumšākos un drūmākos tās noslēpumus.
Tikpat svarīgi ir, lai ilglaicīgi tiktu atrisināts Kipras konflikts, kas ES dalībvalstī esošā okupācijas karaspēka dēļ joprojām atrodas strupceļā, un ir jāīsteno arī Ankaras Protokols.
Iemesls bažām ir arī reliģisko minoritāšu, it īpaši kristiešu, tiesības. Piemēram, grieķu pareizticīgo garīgais seminārs "Halki” kopš 1971. gada joprojām ir slēgts; asīriešu kristiešiem, kas kara ar PKK laikā aizbēga uz Vāciju un Zviedriju, ir atņemta Turcijas pilsonība, tādējādi liedzot viņiem atgūt savas konflikta laikā zaudētās mājas. Turklāt Turcija nesaskata atšķirību starp alevis minoritāti un sunnītu musulmaņiem, tādējādi neatzīstot viņu atšķirīgās reliģiskās vajadzības.
Pamatojoties uz Kriminālkodeksa 301. pantu par turciskuma aizskaršanu, ir notiesāti daudzi cilvēki, bet martā - manuprāt, visai dīvainā kārtā - Stambulas tiesa izdeva pavēli, liedzot piekļuvi videoklipu interneta vietnei YouTube, kurā bija parādījušās norādes uz modernās Turcijas dibinātāja Kemal Atatürk seksualitāti.
Teikšu pilnīgi personiski un nerunājot savas partijas vai grupas vārdā - ir skaidrs, ka darāmā vēl ir daudz.
Maria Eleni Koppa
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Šīsdienas diskusija mums ir iespēja izteikt gandarījumu par Turcijas vēlēšanu rezultātiem un Turcijas tautas pausto vēlmi turpināt reformas.
Mērķis joprojām ir Turcijas iespējamā pievienošanās ES, un tas paver iespējas turpināt reformas. Diemžēl šie centieni ir sasnieguši sastinguma fāzi, un reformu process ir palēninājies. Jaunajai valdībai ir jaunas, stingras pilnvaras, kas nekavējoties jāizmanto, pilnībā īstenojot visus asociācijas nolīguma noteikumus un tā papildu protokolu.
Reformu procesa pamatā ir demokratizācija, cilvēka pamattiesības un reliģijas brīvība. Šajā saistībā ir ļoti svarīgi atcelt Kriminālkodeksa 301. pantu un stingri reaģēt uz ekumeniskā patriarhāta aicinājumiem. Diemžēl Turcijas valdības attieksme pret šo jautājumu atraisa rokas ekstrēmistiem. Ir jāpiemin arī Turcijas iestāžu neizskaidrojamā prasība joprojām paturēt slēgtu "Halki” teoloģisko skolu.
Vēl viens satraucošs jautājums ir saspringtā situācija Turcijas dienvidaustrumos. Uzskatu, ka strīdu vardarbīgas risināšanas kultūrai nedrīkst ļaut dominēt, jo tādējādi palielināsies nestabilitāte plašākā reģionā. Pašreizējās valdības pienākums ir rīkoties, lai panāktu kurdu jautājuma atrisināšanu mierīgā ceļā, un tādēļ ir vajadzīgs abpusējs dialogs. Šajā potenciālajā krīzē starptautiskajai sabiedrībai ir jāuzņemas miera uzturētāju funkcijas.
Noslēgumā, priekšsēdētāja kungs, es vēlētos izteikt cerību, ka Turcija izpildīs visas savas saistības, lai panāktu stingru progresu tās virzībā uz iespējamo integrāciju Eiropas Savienībā.
Giorgos Dimitrakopoulos
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Sākumā ļaujiet man izteikt atzinību R. Oomen-Ruijten par lielisko darbu.
Priekšsēdētāja kungs, tautas mandāts, kas piešķirts R. T. Erdoğan valdībai un pašam R. T. Erdoğan, ļauj turpināt reformu ceļu, kas uzsākts jau tolaik, kad Turcijas vēlme ieņemt savu vietu Eiropā kļuva par konkrētām izredzēm. Tajā pašā laikā šis mandāts dod jaunas cerības uz taisnīgu un ilglaicīgu Kipras jautājuma atrisinājumu, un pirmā prasība ir Turcijas karaspēka izvešana no Kipras.
Ir jaunas cerības uz patiesām kaimiņattiecībām - gan vispār, gan konkrēti ar Grieķiju.
Pateicoties šim mandātam, cilvēktiesību ievērošana atspoguļojas jaunos likumos, piemēram, likumā par garīdzniecības fondiem un tajos likumos, kuru mērķis ir aizsargāt tiesības un brīvības. Tā ir vēsturiska samierināšanās ar pagātni, atzīstot genocīdu pret armēņiem, Melnās jūras piekrastes grieķiem un asīriešiem.
Pateicoties šim mandātam, kurdu jautājums parādās jaunā gaismā. Eiropas Savienībai ir pamats nopietnām bažām sakarā ar iespējamo iebrukumu Ziemeļirākā. Šādu rīcību nedrīkst pieļaut, jo nepieciešamība cīnīties pret terorismu, kurai mēs visi esam piekrituši, nedrīkst kļūt par fait accompli attaisnojumu, lai okupētu Ziemeļirākas teritoriju, līdzīgi kā jau ir noticis ar Kipru.
Richard Howitt
Priekšsēdētāja kungs! Man nav īsti skaidrs, ko jaunu šī rīta debates dod Turcijas pievienošanās jautājumam, kā vienīgi izdevību atsevišķiem kaislīgiem Turcijas pievienošanās pretiniekiem atkārtot savus argumentus. Protams, mums ir jāmudina Turcija izrādīt savaldību un samērīgi reaģēt uz terorisma draudiem no Ziemeļirākas, taču es redzu, ka kritizētāji šorīt ir tie paši cilvēki, kuri citās debatēs iebilda pret Eiropas Savienības ieguldījumu Irākas atjaunošanā.
Es esmu gandarīts par stratēģisko partnerību starp AK un Turciju, par ko vakar Londonā paziņoja premjerministri G. Brown un R. T. Erdogan, un kas ietver arī pozitīvu sadarbību organizētās noziedzības un terorisma apkarošanā.
Aicinu citas dalībvalstis darīt to pašu.
Esmu gandarīts par jaunāko līdz šim ievēlēto Turcijas parlamenta deputāti Ayla Akat, kas pagājušajā nedēļā viesojās Briselē un ir viena no vairākiem kurdu tautības deputātiem, kas pēc 14 gadus ilga pārtraukuma atgriezušies Turcijas parlamentā; tas dod cerību, ka kurdu kultūras tiesību un politisko tiesību jautājums ir atrisināms ar demokrātijas, nevis vardarbības palīdzību.
Josef Zieleniec
(CS) Ria Oomen-Ruijten ir paveikusi izcilu darbu un radījusi kompromisa tekstu, runājot par tematu, kurā Parlamenta domas dalās.
Tomēr esmu pārliecināts, ka nākotnē būtu jāatmet šāda rezolūciju un ziņojumu pieņemšana, kad par mērķi tiek izvirzīti kompromisu meklējumi, nevis Parlamenta dažādo viedokļu paušana strīdīgos, bet būtiskos jautājumos. Mūsu centieni panākt vienprātību raida Turcijai nepareizu signālu, nepietiekami atspoguļojot dažādos uzskatus, kādi Turcijas pievienošanās jautājumā pastāv gan šai Parlamentā, gan Eiropas sabiedrībā.
Neslēpšu, ka Turcijas pievienošanās sarunu atvēršana, manuprāt, pašos pamatos ir kļūdains lēmums. Tajā pašā laikā es apzinos un ņemu vērā faktu, ka ne visi kolēģi ir tādās pašās domās.
Pašā Eiropas sabiedrībā ir jūtama spēcīga šķelšanās šajā Eiropas integrācijas nākotnei ārkārtīgi svarīgajā jautājumā. Mūsu pienākums ir atspoguļot šo polaritāti. Tādēļ man gribētos cerēt, ka nākotnē mūsu rezolūcijas un ziņojumi skaidri apliecinās šīs Parlamenta viedokļu atšķirības attiecībā uz iespējamo Turcijas dalību Eiropas Savienībā. Kompromiss ir vēlams daudzās citās jomās, kuras apspriež Parlamentā, taču Turcijas pievienošanās un ES un Turcijas attiecības nav starp šīm jomām.
Tāpēc mainīsim pieeju. Neturpināsim ražot ziņojumus un rezolūcijas, cenšoties radīt saskaņas un vienprātības iespaidu. Tā vietā darīsim zināmu gan savu atbalstu, gan iebildumus un skaidri formulēsim savu nostāju - ka Turcijas pievienošanās jautājumā mūsu domas dalās.
Šis ir jautājums par mūsu atbildību gan pret ES, gan Turcijas pilsoņiem, kas nav pelnījuši puspatiesības. Esmu pārliecināts, ka Turcijas tauta daudz labāk sapratīs mūsu šķelšanos nekā patiesās situācijas slēpšanu, ar ko tik ilgi ir nodarbojies gan Parlaments, gan Eiropa kopumā.
Vural Öger
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ar R. Oomen-Ruijten rezolūciju par Turciju Eiropas Parlaments raida pozitīvu signālu, un tādējādi attiecībās ar Turciju iestājas jauna konstruktīva dialoga fāze. Turcijā patlaban risinās intensīvas debates par iekšējām reformām.
Turcijas jaunajai valdībai ir skaidrs tautas mandāts, un tā var ķerties pie darba. Šī ir iespēja dot pievienošanās procesam jaunu stimulu vairākās nozīmīgās jomās. Aicinājumi izvirzīt papildu prasības, kas neietilpst pievienošanās sarunās, ir neproduktīvi. Patlaban Turcijā svarīgākā prioritāte ir jaunas konstitūcijas izstrāde. Jau ir manāmas šīs konstitūcijas aprises.
Turcijas puse patlaban apsver izteikto aicinājumu pārskatīt Turcijas Kriminālkodeksa 301. pantu. Šobrīd Turcijai ir vajadzīgi nākamie pozitīvie signāli no ES. Mums ir jāmudina Turcija ar vislielāko centību turpināt šo reformu procesu.
Komisijas progresa ziņojums būs pieejams 7. novembrī, un es uzskatu, ka ir ļoti svarīgi šajā ziņojumā atspoguļot Turcijas līdzšinējos panākumus.
Yiannakis Matsis
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Turcija kandidē uz iestāšanos vienotajā Eiropā. Tajā pastāv tiesības un pienākumi. Referente ir izstrādājusi līdzsvarotu starpposma ziņojumu. Tas sniedz Turcijai vēl vienu iespēju turpināt reformas un izpildīt savas saistības, kas attiecas galvenokārt uz ekonomiskajām pārmaiņām, atbilstību Kopenhāgenas kritērijiem, kā arī cilvēktiesībām, reliģijas un minoritāšu tiesībām.
Mēs gribam, lai Turcijā notiktu pārmaiņas, jo uz tām aicina pati Turcija un tās pieprasa arī šis laikmets. Pārmaiņas Turcijai nozīmē savu saistību izpildi pret Kipru, atzīstot Kipras Republiku un pārtraucot Kipras okupāciju. Ziņojumā ir pamatoti norādīts, ka Turcijas armijas izvešana palīdzēs rast risinājumu un ka Turcijas armiju iespējams aizvietot ar nelieliem Drošības padomes vadītiem Eiropas spēkiem. Turcijai jāizpilda šādas saistības: jāpārtrauc Kipras kolonizācija un tās demogrāfiskās situācijas maiņa, jārepatriē ieceļotāji, kas veido okupēto teritoriju iedzīvotāju vairākumu un ir bumba ar laika degli, kas var apdraudēt jebkāda risinājuma izdošanos, jāizbeidz Kipras grieķu īpašumu apropriācija okupētajā Kipras daļā un jāpārtrauc mūsu kultūras mantojuma iznīcināšana. Vispirms Turcijai ir jāizpilda ANO lēmums un jāatdod Famagusta tās likumīgajiem iedzīvotājiem.
Kipras turkus Ankara uzskata par izolētiem, pateicoties 45 000 Turcijas kareivju klātbūtnei, kuras dēļ Kipras grieķi nevar piekļūt savām mājām un īpašumiem. Tieši no Turcijas būs atkarīga gan tās pievienošanās Eiropas Savienībai, gan Kipras jautājuma atrisināšana. Turcijas politika - sadalīt Kipru divās valstīs - nav risinājums. Mēs dzīvojam vienotības, nevis sašķeltības laikmetā. Mēs esam par eiropeisku Turciju un eiropeisku risinājumu, kam nav nekā kopīga ar dalījuma līnijām un zonām; referente pamatoti uzsver, ka šī risinājuma pamatā jābūt vienotās Eiropas principiem. Tas visai Eiropai radītu stabilu valsts modeli, ja Kipras grieķi un turki - kristieši un musulmaņi - varētu dzīvot mierīgu un ražīgu dzīvi, kuras pamatā būtu savstarpēja cieņa un vienotās Eiropas principi un vērtības.
Carlos Carnero González
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Kā zināms, Eiropas Savienības paplašināšanās un jaunas valsts uzņemšana vienmēr ir dialektisks process, kurā ir jānosaka ne tikai pienākumi, kas veicami kandidātvalstij, bet skaidri jādefinē arī Eiropas Savienības ieguldījums.
Pēc manām domām, tad, kad Eiropas Savienībai būs jauns Reformu līgums, kas ļaus to padarīt demokrātiskāku un efektīvāku, tā būs arī vairāk piemērota paplašināšanās turpināšanai.
Šāds pieņēmums saskan ar Lisabonas nolīgumu. Turcija ir panākusi ievērojamu progresu. Mēs visi atbalstām Ankaras valdību un Turcijas tautu cīņā pret terorismu. Tomēr minētā progresa turpināšanas labad mums ir jāaicina rīkoties savaldīgi, ievērot mērenību un darboties saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. Plaša militāra operācija Ziemeļirākā tikai pielietu eļļu ugunī un draudētu izraisīt nopietnas problēmas arī Turcijā.
Noslēgumā es gribu izteikt atzinību R. Oomen-Ruijten par šo rezolūciju, lai gan tajā trūkst kāda aspekta. Kāpēc mēs bieži aizmirstam, ka Turcija ir ne tikai kandidātvalsts, bet saskaņā ar Barselonas procesu arī svarīga Eiropas un Vidusjūras reģiona partnerības dalībniece? Ziņojumā šis apstāklis nav minēts. Šajā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu partnerībā Turcija ir svarīga valsts, tieši tāpat kā mēs esam svarīgi Turcijai.
Emine Bozkurt
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pateikties R. Oomen-Ruijten par līdzsvaroto rezolūciju. Pirms desmit dienām es biju Turcijā un šīs vizītes laikā runāju ar Turcijas jaunās valdības locekļiem un jaunā parlamenta deputātiem. Es uzsvēru vajadzību turpināt reformas, it īpaši attiecībā uz vārda brīvību.
Tieslietu ministrs un citi Kabineta locekļi man apgalvoja, ka 301. pants tiks grozīts. Jaunā valdība arī apsolīja veikt reformas saistībā ar pievienošanos ES. Arī šajā rezolūcijā kā galīgais mērķis ir minēta šī pievienošanās. Tādējādi rezolūcija sniegs tiešu atbalstu Turcijas reformām, tostarp reformām sieviešu tiesību, arodbiedrību tiesību un sociālā tiesiskā regulējuma jomā.
Taču reformu īstenošanas priekšnoteikums ir miers, bet šobrīd Turcijā valda bailes un dusmas. Bailes no PKK uzbrukumiem un dusmas, kas var novest pie eskalācijas. Tās novēršanai Turcijai un ES ir jāapvieno spēki un jāizmanto diplomātiskie un politiskie līdzekļi, lai nepieļautu terorismu un sodītu teroristus.
Manuel Lobo Antunes
Padomes priekšsēdētājs. - (PT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šīs spraigās debates prezidentūrai bija ļoti noderīgas. Tās skaidri parādīja - ja kāds par to šaubījās -, cik dažādi ir daudzo deputātu viedokļi un uzskati attiecībā uz sarunām par Turcijas pievienošanos Eiropas Savienībai. Tomēr, par spīti viedokļu atšķirībām šajā jautājumā, manuprāt, šīs debates skaidri parādīja, ka Eiropas Savienībai Turcija jau šobrīd ir ļoti svarīgs stratēģiskais partneris gan politiskajā, gan ekonomiskajā, gan arī drošības jomā.
Domāju, ka šīs debates apliecina arī to, ka Turcijas izredzes pievienoties Eiropas Savienībai ir bijušas galvenais stimuls būtiskām politiskām un sociālām reformām Turcijā. Protams, dažiem vilšanos sagādā tas, ka šīs reformas nav bijušas tik straujas vai tik plašas, kā būtu gribējies cerēt, taču ir skaidrs, ka Turcijas tauta un valdība pakāpeniski progresē, dodoties mūsu izstrādātajā virzienā - uz arvien demokrātiskāku un plurālistiskāku sabiedrību, kurā daudz lielākā mērā tiks ievērots tiesiskums.
Kopenhāgenas kritēriji visā sarunu procesā ir kā ceļvedis vai atskaites sistēma, un gan Turcijai, gan jebkurai citai kandidātvalstij ir pilnīgi skaidrs - tikai tās valstis, kas nepārprotami ievēro mūsu ekonomiskos principus un it sevišķi politiskos principus, kas varbūt ir vēl svarīgāki, var kļūt par Eiropas Savienības dalībvalstīm. Ja Turcija pilnībā atbildīs šiem kritērijiem, tad ir skaidrs, ka tā var kļūt par Eiropas Savienības dalībvalsti. Tas ir absolūti skaidrs, un šajā ziņā nevar būt nekādu šaubu, vai vismaz tādām nevajadzētu rasties.
Kas attiecas uz PKK teroristu uzbrukumiem pie Turcijas un Irākas robežas, vēlos vērst jūsu uzmanību uz prezidentūras 22. oktobra paziņojumu attiecībā uz šo jautājumu. Šajā paziņojumā prezidentūra pilnībā nosodīja PKK izdarītos terora aktus un apliecināja mūsu aktīvo solidaritāti ar upuru tuviniekiem. Mēs norādījām arī, ka ārkārtīgi būtisks ir starptautiskās sabiedrības atbalsts Turcijas centieniem apkarot terorismu, tajā pašā laikā ievērojot tiesiskumu, saglabājot starptautisko mieru un stabilitāti, kā arī reģionālo stabilitāti, un, protams, aicinājām Turciju atturēties no jebkādām neproporcionālām militārām darbībām. Turklāt mēs aicinām gan Turcijas, gan Irākas valdību, efektīvi sadarbojoties, risināt šo problēmu un nepieļaut, ka Irākas teritorija tiek izmantota teroristisku darbību veikšanai pret Turciju.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! Gribu jums pateikties par šīm ļoti nozīmīgajām un aktuālajām debatēm, kas notiek īsi pirms mūsu progresa ziņojuma par Turciju izdošanas 6. novembrī - tātad pēc divām nedēļām. Mūsu mērķis Komisijā ir izveidot tikpat objektīvu un godīgu ziņojumu kā R. Oomen-Ruijten izstrādātais.
Ar šodienas debatēm un tām sekojošo rezolūciju Parlaments raida Turcijai vairākus ļoti skaidrus signālus. Pirmkārt, mēs visi, manuprāt, esam vienisprātis, ka ir laiks paātrināt reformu gaitu Turcijas pilsoņu dēļ, jā, bet arī tāpēc, lai panāktu nopietnu progresu ES pievienošanās sarunās. Īpaši stingri ir jāuzsver, ka nedrīkst būt nevajadzīgas kavēšanās tādu reformu īstenošanā, kas saistītas ar vārda brīvību, apkaunojošo 301. pantu un citiem līdzīgiem pantiem, kā arī saistībā ar reliģijas brīvību. Tāpat mēs ceram redzēt progresu attiecībā uz sieviešu tiesībām, arodbiedrību tiesībām, kultūras un reliģijas tiesībām un Turcijas starptautiskajām saistībām.
Mēs arī nosodām teroristu uzbrukumus un izprotam Turcijas nepieciešamību aizsargāt savus pilsoņus, taču mēs aicinām Turciju sadarbībā ar Irākas reģionālajām iestādēm un starptautisko sabiedrību censties rast politisku risinājumu un uz PKK terorismu reaģēt samērīgi.
Saistībā ar armēņu jautājumu Komisija atbalsta jūsu rezolūcijas projektā pausto Parlamenta aicinājumu uz izlīguma procesu starp Turciju un Armēniju. Tas ir labākais un efektīvākais veids, kas ar laiku dotu patiesus rezultātus, panākot izlīgumu un taisnīgumu.
Mēs arī uzskatām, ka vārda brīvības labad Turcijas sabiedrībā būtu vajadzīgas atklātas un mierīgas diskusijas par visiem jautājumiem, tostarp par armēņu jautājumu. Tādēļ, lai veicinātu nopietnu un efektīvu armēņu jautājuma apspriešanu, kuras rezultātā tiktu panākts patiess izlīgums, ļoti svarīga ir arī 301. panta reforma.
Pašreizējiem vārda brīvības ierobežojumiem ir stindzinošs efekts, un tie pat var veicināt neiecietības un naida gaisotnes veidošanos, par ko diemžēl varējām pārliecināties, kad šogad tika nogalināts Hrant Dink.
Visbeidzot, mums ir jāpatur prātā viena lieta. Es, un arī jūs, esam izvirzījuši Turcijai ļoti stingras prasības attiecībā uz reformu procesu, un tas ir darīts pamatoti. Tajā pašā laikā mums ir jāatceras, ka vienādojums ir atrisināms tikai tad, ja abās pusēs tiek izpildītas vajadzīgās darbības. Tas nozīmē, ka mums ir jābūt ne tikai stingriem, bet arī taisnīgiem. Mums ir jātur dotais vārds, un mēs nedrīkstam atkāpties no Turcijas pievienošanās perspektīvas, kā norādīts sarunu mandātā.
(Aplausi)
Pretējā gadījumā mēs varēsim kliegt, cik skaļi vien gribēsim, taču tā būs saucēja balss tuksnesī. Atbildes vietā būs tikai ilgstošs klusums.
Priekšsēdētājs
Debašu noslēgumā ir iesniegti divi rezolūcijas priekšlikumi.
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks šodien.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Richard Corbett  
rakstiski. - Turcijai vēl ir ejams tāls ceļš, līdz tā atbildīs ES dalības nosacījumiem. Par spīti pēdējo gadu ievērojamajam progresam, joprojām ir neatrisināti jautājumi saistībā ar vārda brīvību (it īpaši Kriminālkodeksa 301. pantu), cilvēktiesībām un Armēniju.
Tomēr es nepiekrītu argumentiem, ka Turcijai nekad nedrīkst ļaut pievienoties, jo tā nav Eiropas valsts. Jau vairāk nekā pirms pusgadsimta mēs esam uzņēmuši Turciju Eiropas Padomē kā pilnvērtīgu tās dalībvalsti. Mēs esam sākuši pievienošanās sarunas, tādējādi principā atzīstot tās piemērotību dalībai Eiropas Savienībā. Tie, kas apgalvo, ka Turcija nav Eiropā, patiesībā runā par to, ka tā nav kristietības valsts. Bet kāpēc lai tas būtu kritērijs? Eiropas Savienības moto ir "vienoti daudzveidībā”; mēs netiecamies pēc standartveida kultūras, bet gan cenšamies sastrādāties, tajā pašā laikā saglabājot mūsu dažādās kultūras, reliģijas utt. Uzņemot laicīgu valsti, kuras iedzīvotāju vairums pieder islāma ticībai, mēs tikai stiprinātu šo principu.
