Uønskede bifangster og udsmid i europæisk fiskeri (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Carl Schlyter for Fiskeriudvalget om en politik, der skal reducere uønskede bifangster og eliminere udsmid i europæisk fiskeri (2007/2112(ΙΝΙ)) (Α6-0495/2007).
Carl Schlyter
ordfører. - (SV) Fru formand! Jeg vil gerne takke skyggeordføreren for at have hjulpet os med at få udarbejdet en god rapport. Jeg vil ligeledes takke kommissær Borg for endelig - langt om længe - at have foreslået nogle effektive metoder til håndteringen af udsmid af fisk og uønsket bifangst.
Vi har i dag en fiskeripolitik, som tømmer verdens have, beskadiger havbunden, ødelægger økosystemerne og får fiskebestanden til at kollapse. Selv havfuglene bliver dræbt af vores nuværende fiskeripolitik. Hvis denne ødelæggelse havde fundet sted på land - hvis vi havde behandlet vores skove, som vi i dag behandler havene - så ville vi have haft uroligheder i gaderne, men ødelæggelsen af havene foregår ude af syne og i stilhed. Rachel Carsons bog "Det tavse forår" fik kraftig indflydelse i 1962 og var et advarselssignal for mange, der engagerede sig i at værne om miljøet og frede naturen. I dag er det det tavse havs tid. Faktisk udgav journalisten Isabella Lövin sidste år en bog med netop den titel ("Tyst hav"). Lad os nu få pustet lidt liv i kampen om at redde fremtidens generationer af fisk og fiskere.
Kommissionens forslag vil rent faktisk betyde enden på kvoteordningerne og på udførlige forordninger, der i praksis har tilskyndet fiskerne til at tømme havene og smide urentable døde fisk tilbage i havet, og hvor fiskeudstyr primært blev udviklet med det formål at tage mere og mere fra havene. Nu hvor fiskerne i EU står over for truslen om at skulle fylde deres fartøjer med urentable fisk, har de fået et incitament til at fiske mere selektivt.
Men en politik skal byde på både belønning og straf for at blive vellykket. Vi kan f.eks. tildele flere fiskedage til fartøjer med selektivt udstyr eller give dem adgang til områder, som er lukket for fartøjer uden selektivt fiskeudstyr.
Det er vigtigt at fastsætte årlige reduktionsmål for bifangst og udsmid for hver enkelt type fiskeri samt at have en dialog med de interesserede parter for at opnå de bedste resultater. Positive eksempler er Biscayabugten, Kattegat og Skagerrak. I disse områder har franske og svenske fiskere med stor succes anvendt sorteringsrister til fiskeri af jomfruhummere (Nephrops norvegicus). Dette har i praksis elimineret al bifangst.
Med lidt mere frihed og ansvar til fiskeriflåden vil samarbejdet måske kunne vokse mellem forskningsfællesskabet og fiskerne, hvilket kan føre en positiv udvikling med sig. Samtidig skal der tilvejebringes bedre data over, hvilke fisk der fanges. Vi er nødt til at overveje systemer, der omfatter elektroniske logbøger og eventuelt videoovervågning, for at se, om vi kan udvikle en god løsning til opretholdelse af den personlige integritet.
Et andet vigtigt aspekt er, hvad vi skal gøre med fisk, der fanges som bifangst, når der er forbud mod udsmid. Det er vigtigt at gøre det muligt at bruge bifangsten på en eller anden måde, samtidig med at kompensationen sættes på så lavt et niveau, at den ikke bliver et incitament til aktivt at gå efter bifangst.
Jeg håber og tror, at Kommissionen hurtigt vil udforme et forslag, som kan gennemføres. Det vil derefter blive et vigtigt element i kampen mod overfiskning og opnåelsen af et bæredygtigt fiskeri. Men det er naturligvis ikke nok. Vi har også brug for en generel nedbringning af fiskeriindsatsen, når der er tale om udryddelsestruede arter, men det kan vi måske drøfte en anden dag.
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren og alle medlemmer af Fiskeriudvalget for det udmærkede arbejde.
Vi deler alle den opfattelse, at udsmid mildt sagt er et unødvendigt spild af gode natur- og økonomiske ressourcer, som bør standses. Men hver form for fiskeri er noget for sig og kræver skræddersyede løsninger. Vi har derfor valgt en resultatbaseret tilgang, der indebærer, at vi sætter mål for at formindske mængderne af udsmid i løbet af en vis tid, og så lader det være op til de berørte fiskere at vælge, hvordan de vil nå målene. Sådanne foranstaltninger kan inkludere en forøgelse af maskestørrelsen, anvendelse af selektive redskaber, realtidslukninger, ændring af geografisk aktivitetsområde eller andre mulige foranstaltninger eller en kombination heraf.
Når jeg nu specifikt kigger på betænkningen, vil jeg sige, at vedrørende fællesskabshandlingsplaner om søfugle og hajer kan jeg oplyse Dem om, at det sidste er på vej, og med hensyn til det første samler mine embedsmænd oplysninger og videnskabelig rådgivning med henblik på at afslutte planen ved udgangen af 2009.
Jeg er i særlig grad enig i, at udsmidspolitikken ikke skal ses som et isoleret initiativ, men som en del af en generel tilgang til at gå i retning af MSY-mål. Vi er også enige om en tilgang sag for sag og om vigtigheden af deltagelse og høringer inden for alle niveauer af sektoren. Her noterer jeg med interesse Deres forslag om at prøve nye anvendelser af overvågning af udsmidspraksis, som det er blevet gjort i nogle lande uden for EU.
I tilgift hertil må vi sikre, at tilskyndelserne belønner en virkelig reduktion af udsmid. Derfor må de nøje vurderes, så de ikke fører til negative resultater. Faktisk har medlemsstaterne allerede muligheder for at favorisere renere fiskeri via bevilling af kvoter. Når det er sagt, er jeg af den opfattelse, at tilskyndelserne skal ledsage de forskellige faser af gennemførelsen for at sætte gang i ændringen af adfærd, indtil det endelige mål er nået.
Med hensyn til gennemførelse af politikken er jeg generelt enig i Deres forslag, men med et andet fokus. Vi bør sætte os det mål at indføre forbud mod udsmid inden for fiskeriet overalt, hvor det er muligt, fra begyndelsen og ikke som en foranstaltning, man træffer af nød, som De synes at antyde. Men her må jeg gøre det klart, at i visse tilfælde kan det mål, der er sat, være at reducere udsmid til det absolutte minimum, der er muligt.
Så hvor er vi i processen? På baggrund af den videnskabelige rådgivning, som snart ventes, vil vi vælge nogle former for fiskeri til særlig lovgivning i løbet af i år og samtidig udarbejde en plan med en tidsramme for senere forslag, der i tidens løb skal dække alle former for fiskeri i Europa.
Parallelt hermed vil medlemsstaterne, som det blev afgjort på Rådet i december, forsøge en reduktion af fiskeriet af hvidfisk i Nordsøen for at reducere udsmid af hvilling med 30 %. For torsk er aftalen med Norge at reducere udsmidet til under 10 %. Andre aktiviteter inkluderer et forslag om tekniske foranstaltninger i Atlanterhavet, forslag om en revideret plan for genopretning af torskebestanden, revision af kontrolforanstaltningerne og adskillige studier og virkningsvurderinger vedrørende lovforslagene.
Endelig er jeg enig i ændringsforslag 1, 3, 5, 6, 8 og 10 til 12. Ændringsforslag 2 og 7 hænger sammen, og dem kan jeg godkende med en lille ændring. Vedrørende ændringsforslag 9 er der behov for at tænke forsigtigt, eftersom disse teknikker endnu ikke er tilstrækkeligt udforskede. Der er problemer med høje omkostninger og pålidelighed.
Endelig kan jeg ikke støtte ændringsforslag 4, som det står. Hvad angår ændringsforslag 13, 14 og 15, må jeg overveje sagen yderligere, eftersom hele spørgsmålet om passende tilskyndelser for fiskerne til at gå ind for en effektiv politik for udsmid skal studeres og vurderes yderligere, før man lægger sig fast på en holdning.
Lad mig slutte med endnu en gang at give udtryk for, at det er nødvendigt omgående at gøre noget i denne sag, og jeg ser frem til Deres fortsatte samarbejde om udviklingen af denne politik.
Avril Doyle
Fru formand! Udsmid eller bortkastning af fisk i europæiske farvande ødelægger mere end 1 million t fisk om året, særlig ved fiskeri efter flere arter. Globalt bliver der ifølge FAO bortkastet millioner af tons uønsket fiskebifangst i havet hvert år. Det har en meget negativ effekt på økonomien for kommende former for fiskeri og på sundhedstilstanden i de marine økosystemer. Denne praksis er amoralsk, uetisk og helt blottet for bæredygtighed og er et direkte resultat af den fælles fiskeripolitik, som kriminaliserer fiskere, der lander bifangster, og derved tvinger dem til at smide fisk ud - fiskere, som desperat forsøger at få økonomien til at løbe rundt, samtidig med at de står over for fiskebestande, der hele tiden udtyndes.
Vores endemål har været at reducere disse uønskede bifangster og næsten helt at eliminere udsmid via et forbud herimod med tilskyndelser, der skal sikre, at alle ikkeønskede bifangster landes. Men hvordan og hvornår vi når til dette punkt med et forbud, må være noget, som de berørte parter skal drøfte, herunder Kommissionen, de regionale rådgivende råd, fiskerne, de videnskabelige eksperter, de nationale regeringer og ngo'er, og hver fiskeriform for sig om nødvendigt. Den negative spiral for detailregulering må undgås, og det er nødvendigt fundamentalt at ændre den fælles fiskeripolitik, da spørgsmål om udsmid alvorligt bringer den i vanry. At løse problemet med udsmid vil være til gavn for alle berørte, i særdeleshed fiskerne. Det er muligt at gennemføre forbud, som eksemplerne fra Norge og Island viser os.
Jeg er glad for, at betænkningen understreger, at fiskerne og andre berørte skal påtage sig ansvaret for og ejerskabet til enhver politik til eliminering af udsmid. Nye måder at overvåge fiskerbådene på bør anvendes, såsom elektroniske logbøger og anvendelse af kameraovervågning på fiskefartøjer, som Canada og New Zealand med nogen succes har gjort pilotforsøg med. Den eneste succesrige måde at nå gennemførelse af et muligt forbud mod udsmid på vil være gennem involvering af fiskerne i overvågning og kontrol og frem for alt gruppepres for at sikre lige konkurrencevilkår. Jeg takker ordføreren for alt hans samarbejde og for denne afbalancerede betænkning, som jeg anbefaler til Parlamentet.
Catherine Stihler
for PSE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Udsmid er et forfærdeligt spild. Store mængder fisk bliver hvert år kastet bort af europæiske fiskere rundt omkring i verden; op til 7 eller 8 milioner t. Ikke at gøre noget for at reducere udsmidet er ikke en reel mulighed, og vi har nu Schlyter-betænkningen som en initiativreaktion på Kommissionens meddelelse af 2007.
Kommissionens meddelelse er velkommen til trods for den forsinkede reaktion, og Kommissionen agter nu at handle hurtigt, sådan at visse aspekter bliver medtaget i den nye forordning om tekniske foranstaltninger i 2008.
I en ideel verden ville vi gå lige over til at gennemføre et øjeblikkeligt forbud mod udsmid. Men virkeligheden er mere kompliceret. Hr. Schlyters betænkning anerkender det komplekse i at håndtere problemet med udsmid af fisk, og jeg er meget glad for denne rummelige holdning.
Den understreger de praktiske aspekter, herunder omkostningerne ved at tage sig af udsmidet, og hvad man skal gøre med de landede frasorterede fisk, omkostningerne ved at indføre mere selektivt udstyr, implikationerne for de totalt tilladte fangstmængder og kvoteordninger hvis udsmid bliver forbudt, og nødvendigheden af at tilskynde fiskerne til at fiske på en mere bæredygtig måde. Det erkendes, at eftersom både årsagerne til udsmid og de foranstaltninger, der er nødvendige for at reducere det, er meget forskellige fra den ene fiskeriform til den anden, er der ikke nogen enkelt løsning, der kan fungere overalt i Fællesskabet.
En amnesti for udsmid er ikke nogen løsning, da det kan skabe et marked for udsmidte fisk i stedet for at opmuntre fiskerne til at fiske på en bæredygtig måde. I betragtning af niveauet af overfiskeri og bekymringen over fiskebestandene, herunder torsk og atlantisk tun, har vi stadig behov for god forvaltning af de eksisterende bestande.
Betænkningen placerer også spørgsmålet om kasserede fisk i en bredere kontekst inden for problemet med bifangst af søfugle og hajer og opfordrer til en væsentlig række geografisk spredte pilotprojekter vedrørende udsmidte fisk.
Jeg opfordrer kollegerne til at støtte denne betænkning, der yder et vigtigt bidrag til håndtering af det skandaløse udsmid.
Elspeth Attwooll
for ALDE-Gruppen. - (EN) Fru formand! ALDE-Gruppen hilser indholdet af hr. Schlyters betænkning varmt velkommen; den bør roses for sin følsomme, men yderst praktiske tilgang.
Medlemmer af offentligheden finder det næsten umuligt at forstå, hvordan det kan være, at vi tillader, at der fanges fisk, som så bliver kastet døde tilbage i havet igen. Fiskerne har også to hovedbekymringer med hensyn til, at de i nogen grad får denne handling påtvunget, for den nuværende kombination af regler og tekniske muligheder betyder, at der simpelthen er nogle fisk, der ikke er brug for om bord. Undertiden skyldes det, at de ikke kan indbringe nok. Vi må snarest gøre en samlet bestræbelse for at forhindre den form for udsmid, der er resultatet af forsøg på at øge indtægten. Jeg er bange for, at der allerede er mindre fristelse til denne praksis inden for de fiskeriformer, hvor antallet af havdage er begrænset.
Sommetider er udsmid dog resultatet af betingelser, som vi selv har indført, f.eks. minimumsstørrelser for landede fisk og restriktioner på kvoter. Hvis vi er seriøse med vores fredningsbestræbelser, må vi naturligvis have samlede tilladte fangstmængder. Men efter min opfattelse må vi se alvorligt på de metoder, vi benytter for at holde fiskeriet inden for de grænser, der er fastsat af disse TAC'er (samlede tilladte fangstmængder), for bl.a. at fastslå, i hvilken udstrækning der er forbindelse mellem fastsættelse af kvoter og problemet med udsmidte fisk, særlig ved blandet fiskeri.
Dette såvel som vedtagelse af de foranstaltninger, der lægges op til i denne betænkning, må naturligvis håndteres med fuld involvering af de berørte. Uden det kan vi ikke håbe på succes. Erhvervet har allerede vist vejen. Jeg er særlig stolt af skotterne for deres frivillige system med realtidslukninger. Vi trænger til passende tilskyndelser til positive aktioner af denne art, for der er meget tilbage at gøre. Jeg stoler på, at Parlamentet vil give sin fulde støtte til betænkningen, og at Kommissionen og Rådet vil bringe sagen frem på den måde, den anbefaler.
Seán Ó Neachtain
Hr. formand! Jeg vil gerne sige, at jeg bifalder denne betænkning. Efter min mening har ordføreren fundet en praktisk og overordnet indfaldsvinkel for problemet med udsmid af fisk i havet. Men det er ikke så nemt, og alle overvejer, hvilke nye metoder der skal anvendes.
Det er på tide at holde op med al den snak og gøre noget ved det. Der er masser af praktiske forslag i betænkningen, og de kan omsættes til handling. Det eneste, som vi ikke må gøre, er ingenting at gøre. Vi er nødt til at gøre noget, så længe udsmid af fisk er et problem.
Jeg vil også bede Kommissionen om at sikre, at de små fiskere ikke kommer til at afholde nogen ekstraudgifter på grund af foranstaltninger, der skal løse problemet med dette udsmid.
Ian Hudghton
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Den fælles fiskeripolitik har været en elendig fiasko. Den har ikke kunnet bevare bestandene, den har ikke kunnet opretholde vores fiskeriafhængige samfund, og den har ikke vundet offentlig støtte eller troværdighed.
En af de vigtigste grunde til dette er skandalen med udsmid. Kvotesystemet under denne politik er selv en direkte årsag til udsmid. Det måler ikke antallet af fangede fisk; det måler kun antallet af de fisk, der landes.
Når det er sagt, er jeg stort set glad for hr. Schlyters betænkning. I særdeleshed er jeg meget enig i principperne om positive tilskyndelser, der giver nogen belønning til de fiskere, der tager skridt til at reducere eller eliminere udsmid.
Jeg er også enig i, at foranstaltningerne må tilpasses forskellige former for fiskeri. Det har længe været en væsentlig mangel ved den fælles fiskeripolitik, at den har været alt for centraliseret og ubøjelig. Jeg henleder opmærksomheden på punkt 15, hvor man glæder sig over den frivillige ordning for realtidslukninger indført af Skotland, et glimrende eksempel på et initiativ, der bør støttes og forstærkes af den fælles fiskeripolitik, i det mindste så længe vi hænger på det som forvaltningsforanstaltning.
Thomas Wise
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Fru formand! Udsmid er kun ét aspekt af det mareridt, som den fælles fiskeripolitik udgør. EU ødelægger via denne dårligt gennemtænkte politik erhvervsmuligheder i udviklingslandene i hele verden. Eksporten af fisk er af langt større betydning for udviklingslandene handelsmæssigt set end andre varer, såsom ris, kaffe og te.
Mauretanien er f.eks. afhængig af sin fiskeindustri for halvdelen af eksporten, der udgør 15 % af landets bruttonationalprodukt. Men efter at have ødelagt Mauretaniens farvande ønsker Kommissionen nu at slippe ud af sin aftale. Den synes ikke at disse nu sterile vande er 86 millioner euro værd om året. Denne undsigelse af en fiskeriaftale skal holdes hemmelig; nå, det blev den indtil nu. Jeg synes, Afrikas befolkning skal kende til EU's lurvede og uhæderlige planer. Det er kolonialisme i sin mest ondsindede form, og jeg anklager disse institutioner for racisme og udnyttelse af sårbare samfund. Hr. Barrosos ikkeimperiale imperium er ikke så velgørende, som han vil have os til at tro, så hvis De ønsker fremskridt, så smid Giscard ud og lad os dumpe Lissabontraktaten såvel som den fælles fiskeripolitik.
Jim Allister
- (EN) Fru formand! Skandalen med udsmid er noget, som EU selv har skabt. Umulige kvoter og restriktioner bliver pålagt blandet fiskeri, forbudte bestande bliver uundgåeligt fanget, og som følge deraf bliver de kastet døde tilbage i havet. Alt dette mens der hersker hungersnød i mange dele af verden.
I årevis har EU vredet sine hænder over dette, men helt ærligt har det ikke gjort noget for at standse det. Sådanne fisk bør efter min mening landes; de skal sælges til en fastsat pris, der er lav nok til at holde folk fra bevidst at fange dem, og høj nok til at gøre det ulejligheden værd at bringe dem i land.
Det er også fornuftigt, at vi belønner brugen af mere selektivt fiskeudstyr. Men jeg afviser helt afgjort ethvert generelt forbud mod udsmid, da det vil blive til endnu en indretning, som tvinger flere af vores fiskere til at lukke butikken.
Vi har tygget drøv på denne sag i årevis. Nu er det omsider på tide at gøre noget ved den.
Carmen Fraga Estévez
- (ES) Fru formand! Jeg støtter generelt ordførerens betænkning som udtryk for den ingenlunde nye bekymring over den fælles fiskeripolitiks stivhed, når det drejer sig om at behandle de problemer, vores fiskeriforvaltningssystem lider under, og hvor udsmidene blot er endnu et eksempel.
Jeg er især enig i de afsnit, der foreslår en reduktion og gradvis fjernelse af udsmid og uønskede fangster, fiskeriområde for fiskeriområde, og fordi et eventuelt forbud kun bliver indført, når man konstaterer, at der ikke er andre alternativer, der fungerer, sådan som Rådet og alle de regionale rådgivende udvalg har givet udtryk for.
Vi kunne ikke have taget en anden indfaldsvinkel, og vi kunne ikke gå over til et totalt forbud mod udsmid i et forvaltningssystem, som fremmer dem, såvel på grund af det nuværende stive TAC-system som kvoterne og på grund af manglen på passende tekniske foranstaltninger, der er helt nødvendige for at undgå bifangster, og som vi har ventet i årevis på skulle blive revideret og vedtaget.
Det, jeg ikke kan acceptere, er ændringsforslag 10, som ville gøre det muligt at lave et parallelt marked baseret på udsmid, som pr. definition er ulovligt. Jeg synes, at vi skal stå fast på forsvaret af princippet om ikke at kommercialisere udsmidene, sådan som det står i punkt 32 i betænkningen, og sådan som lande med en større tradition på området, f.eks. Norge, har bedt om.
Incitamenterne til at undgå udsmid skal være af en anden type, nemlig incitamenter rettet mod at reducere udsmidene mest muligt, f.eks. ved hjælp af mere selektive fangstredskaber. Den bedste fiskeyngel er den, som forbliver i live i havet og vokser, så den kan bruges til ernæring for mennesker og andre fisk, og ikke de fisk, der smides ud igen eller bliver genstand for forhandlinger om produktion af fiskemel.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru formand! Jeg vil indlede med at udtrykke min tilfredshed over forslaget til betænkning om udsmid af fangster og understrege, at det er et af de vigtigste problemer i både europæisk og internationalt fiskeri.
Jeg vil gerne tilføje et par bemærkninger om betænkningen. Ud over de ting, der er foreslået, mener jeg, at der bør gennemføres en fælles politik for definitiv afskaffelse af udsmid. Denne politik bør være resultat af en undersøgelse af spørgsmålet i alle EU's fiskerilande og bør integrere alle nationale og globale undersøgelser.
Hvis problemet skal behandles til bunds, er EU nødt til straks at overdrage til specialiserede forskningsinstitutioner at undersøge alle fiskeriredskaber, alle fiskeriformer og alle former for fangst og finansiere undersøgelsen. På denne måde kan EU pålægge medlemsstaterne de bedste og mest effektive løsninger fra centralt hold, ved hjælp af forordninger. I modsat fald er jeg bange for, at spørgsmålet vil blive overvejet og derefter skudt ud i fremtiden, mens alle fiskeribestande udryddes.
Philippe Morillon
- (FR) Fru formand! Jeg vil også gerne udtrykke min tilfredshed med den af ordføreren foreslåede løsning på, hvordan vi kan afværge det ressourcespild, som med rette fordømmes, og som skyldes den aktuelle praksis med udsmid.
Carl Schlyter har nemlig under udarbejdelsen af sin betænkning indset, hvilke konsekvenser en omgående indførelse af et totalt udsmidsforbud kunne få dels for den skrøbelige økonomiske balance hos sektorens erhvervsdrivende dels for medlemsstaternes og Kommissionens egen kontrol med overholdelsen, når de forpligtes til at skærpe overvågningsmidlerne, hvilket er uforeneligt med den budgettilbageholdenhed, de er pålagt.
Derfor foretrak han at foreslå en gradvis indførelse af en række foranstaltninger, som tilskynder fiskerne til selv at ændre deres fangstmetoder og fiskeredskaber, hvilket vandt bred tilslutning i Kommissionen.
Struan Stevenson
(EN) (Uhørligt) ... fra begyndelsen mener jeg, at det er yderst ambitiøst. Må jeg også komplimentere hr. Schlyter og fru Doyle for det store arbejde, de begge har lagt i denne betænkning?
Det glæder mig meget at støtte fru Doyles politik om at lande alt, hvorved fiskerne vil blive tvunget til at lande alt, hvad de fanger. Det har mange fordele. Videnskabsfolkene vil få et langt klarere billede af, hvilke fisk der fanges og hvor, hvilket vil muliggøre mere præcise bevarings- og genopretningsplaner. Når der landes små undermålere af fisk kan inspektørerne desuden øjeblikkeligt forlange midlertidig lukning af visse fiskebanker for at undgå yderligere pres på for unge bestande.
Under denne politik vil fisk, der er for små, og andre arter, som tidligere ville være blevet kastet ud, kunne sælges til forarbejdningssektoren, der desperat mangler råstoffer til fiskemels- og fiskeolieindustrien. Der vil - gennem en regional kompensationsfond - blive betalt et symbolsk beløb, f.eks. omkring 50 euro pr. t, hvilket ikke vil være nok til, at man går efter disse fisk og får oprettet det sorte marked, som fr. Fraga Estévez frygter, men for meget til at kaste dem døde tilbage i vandet.
Hele operationen kan overvåges ved at udstyre hvert skib med vandtætte overvågningskameraer. I et erhverv, der allerede er underkastet begrænsning af det antal dage, der kan bruges på havet, vil tid, der bruges til at fange og sortere fisk uden kommerciel værdi, af fiskerne blive betragtet som værdifuld tid, der bliver spildt. Så jeg tror, at fiskerne vil støtte dette forslag.
Rosa Miguélez Ramos
- (ES) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke hr. Schlyter for hans indsats, og jeg glæder mig især over, at de mange ændringsforslag, jeg stillede, er blevet medtaget i teksten til den betænkning, vi drøfter i dag.
Jeg tænker især på dem, der tydeliggør, at udsmid ikke kun skyldes anvendelse af et bestemt fangstredskab, men også arten af det pågældende fiskeri, f.eks. de europæiske fiskerityper, der alle drejer sig om fiskeri efter mange arter, og hvor risikoen for udsmid er størst. Derfor bør enhver foranstaltning, der træffes, tilpasses det enkelte konkrete tilfælde.
Takket være mine ændringsforslag kan vi også i betænkningen se, at udsmid skyldes en lang række faktorer, blandt hvilke vi kan nævne den overdrevne fiskeriindsats, men også den nuværende tilgang med samlede tilladte fangstmængder, der tvinger fiskerne til at smide fisk ud, de ikke har kvoter til, hvorfor der skal vedtages foranstaltninger, som forhindrer obligatoriske udsmid af arter, der ikke kan undgå at komme med i nettet, og som opfylder lovens krav til størrelse, men som der ikke er nogen kvoter for.
Når det er sagt, vil jeg gerne sige til hr. Schlyter, at han skal være forsigtig, for efter den svada, han netop er kommet med i sit indlæg mod fiskerne og det uselviske og traditionsbundne gamle fiskerierhverv, så ved jeg ikke rigtig længere, hvad vi laver her, eller om hr. Schlyter vil sende kommissæren, medlemmerne af Fiskeriudvalget og fiskerne ud i arbejdsløshed (det er en spøg, fru formand).
Neil Parish
- (EN) Fru formand! Jeg takker hr. Schlyter meget for hans betænkning. Jeg synes, den er glimrende. Må jeg også takke kommissæren for det, han sagde i begyndelsen, hvor han bevægede sig i retning af et forbud mod udsmid, for han ved udmærket, at jeg, ligesom mange andre medlemmer af Parlamentet, har opsøgt ham mange gange for at få ham til at indføre et forbud mod udsmid, og jeg tror, det er på tide, vi gør det.
Jeg mener også, at det på lang sigt er det bedste for fiskerne, hvis vi i sidste instans kan beskytte fiskebestandene, for vi må have et bæredygtigt fiskeri. Naturligvis kan der ofte være fejl i de videnskabelige råd, vi får. Derfor vil det faktisk give os en meget bedre idé om, hvad der er i havet, hvis vi lander alt, hvad der bliver fanget, såvel som bifangsterne, så det kan blive grundigt undersøgt. Jeg mener også at nogle af disse metoder, såsom partrawling og andre, der frembringer en utrolig masse bifangster, vil understrege, hvad der sker. Naturligvis vil der komme fokus på en masse problemer med at fange delfiner, hajer, og marsvin og mange andre ting som en del af den bifangst, der landes. Så hvis vi kan få den rigtige mængde gulerødder til at tilskynde til landing, og ikke for mange, så vi tilskynder til bifangster, så tror jeg, at det er vejen frem. Så jeg glæder mig over kommissærens støtte til denne betænkning, over selve betænkningen, og jeg mener, vi alle bør støtte den.
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke medlemmerne for deres interessante kommentarer, der endnu en gang viser, at vi deler det fælles mål at fjerne denne skrækkelige praksis.
Som jeg sagde før, vil vores forslag virke gradvist, men effektivt. Realistisk kan vi simpelthen ikke få indført et forbud mod udsmid fra den ene dag til den anden. Men, som det blev sagt i et indlæg, er det ikke muligt at undlade at gøre noget. Og utvivlsomt vil vi i årets løb forhåbentlig kunne fremlægge tre lovforslag om reduktion af udsmid vedrørende særlige typer af fiskeri, ud over at skabe incitamenter for medlemsstaterne til at udarbejde pilotprojekter, som kan hjælpe os med at få indført en reduktion af udsmid, eller endog måske et forbud herimod.
Eksemplet med Skotland, der blev vedtaget af Rådet i december, var yderst rosværdigt.
Med hensyn til det, der blev sagt om positive tilskyndelser, er jeg enig i, at de er vigtige, men vi må finde den rette blanding og de rigtige niveauer, for ellers kunne det virke mod hensigten, og vi kunne ende i en situation, hvor vi tilskynder til større fangster, når vi af hensyn til bæredygtigheden faktisk ønsker at reducere dem for at nå MSY-niveauet.
Jeg vil gerne påpege, at jeg ikke kunne være mere enig, og at vores forslag må skræddersys til de forskellige fiskeriformer og indeholde indbyggede tilskyndelser, som jeg sagde, og støtte til den adfærdsændring, som fiskerne må foretage.
Faktisk har vi allerede i vores TAC og kvoteforordning vedtaget tilskyndelser til, at fiskerne kan gå over til mere selektive metoder og således undgå udsmid.
I det allerførste indlæg og i flere følgende er det blevet sagt, at udsmid skyldes den fælles fiskeripolitik. Jeg vil gerne sige, at det ikke er helt korrekt, for årsagen til udsmid kan være den omfattende frasortering af småfisk fra fiskernes side for at få fisk af bedre kvalitet, hvilket gøres uafhængigt af kvoter, og fangsten af unge fisk, som også er uafhængig af kvoterne. Det er kun, hvor der er ekstra fangstkvoter, og her er der også forbehold, for hvis det er rent fiskeri og hvis kvoterne overskrides, så er kvoten fastsat af hensyn til bæredygtighed.
Det er faktisk, hvor man har blandede fangster og én type fangst, der har en lav kvote af hensyn til bæredygtighed, mens de andre fangster er målrettede, at man ser udsmid af fisk som et resultat af TAC og kvoteforordningerne.
Der er andre aspekter, som vi gerne vil tage fat på for at indføre mere selektivt udstyr, så fangsterne kan blive endnu renere - hvilket er en af de metoder, hvorved man effektivt kan reducere udsmid.
Jeg vil også gerne påpege, at udsmidte fisk i Fællesskabets farvande ifølge FAO's vurdering ligger på omkring 1 million t. På verdensplan er det omkring 8 millioner t. Det er meget forsigtige vurderinger. Når man tager hensyn til, at det system, vi driver, frembringer mindre end en tiendedel af alt udsmid, når man tager hensyn til TAC'erne og kvoterne, så synes jeg, at der er forskellige andre faktorer, der bidrager til udsmid ud over det system, som er et resultat af den fælles fiskeripolitik.
Når det er sagt, så søger vi aktivt efter metoder til forbedring af forvaltningen, så TAC'erne og kvoterne kan operere på en måde, hvorved udsmid reduceres til et absolut minimum eller bliver helt forbudt.
Endelig angående det, der blev sagt om Mauretanien, vil jeg gerne sige, at vi lige har underskrevet et nyt aftalememorandum med Mauretanien, som vil føre til en ny protokol, der for Mauretanien vil garantere samme beløb, som de har under den nuværende protokol, men vil afspejle de faktiske fiskemuligheder på en mere realistisk måde.
Så vi vil betale Mauretanien for at hjælpe det med at styrke sin fiskeriinfrastruktur og økonomi generelt under udviklingsfondene, så at Mauretanien på den måde bliver garanteret det fulde beløb. Men i det mindste bør det, vi betaler for fisk, afspejle den faktiske fiskemængde, som det er muligt at fange i mauretanske farvande.
Carl Schlyter
ordfører. - (SV) Tak, fru formand! Ja, hr. kommissær, der er uden tvivl mange årsager til, at der smides fisk over bord, men jeg tror stadig, at enkelte aspekter af vores fiskeripolitik har gjort det værre.
Der er en ting, jeg vil spørge Dem om: Jeg forstår ikke rigtig, hvorfor De er imod Ændring 4, når den peger i den retning, som De selv ønsker at gå i. Rapporten angiver i øjeblikket, at et forbud mod udsmid først skal vedtages, når andre metoder er blevet afprøvet. Ændringen betyder, at et forbud mod udsmid først vil blive indført, efter at andre negative incitamenter har været anvendt. Vi har altså det samme udgangspunkt, hvis Ændring 4 bliver godkendt, nemlig at vi har en politik om forbud mod udsmid, men at gennemførelsen af dette forbud afhænger af forholdene inden for hvert enkelt fiskeri. Jeg forstår ikke rigtig, hvorfor De sagde, at De var imod Ændring 4, men det kan vi måske drøfte igen senere.
Det, der gør mig optimistisk, er, at vi trods alt har en form for konsensus. Jeg har talt både med forskere og fiskere. Blandt dem er der bred enighed om, hvad der skal gøres. Kommissionen og Parlamentet er enige, og fiskerne og miljøorganisationerne er med om bord. Det giver mig en vis optimisme. Måske vil alle interesserede parter komme til at samarbejde, så vi virkelig opnår et resultat.
Der er blevet anmodet om afstemning om de enkelte dele af Ændring 10. Der vil derfor være mulighed for at tage højde for det, fru Fraga Estévez sagde, hvis vi kan stemme for den første del og imod den anden del.
Jeg vil gerne takke alle, der har deltaget i debatten og i dette stykke arbejde. Det har været en fornøjelse at udarbejde denne rapport.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag den 31. januar 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Bogdan Golik  
Størrelsen af udsmidet, som ifølge ordførerens vurdering endog kan udgøre en fjerdedel af fiskefangsten, er et alvorligt miljømæssigt og økonomisk problem. Vi kan ikke forblive passive over for dette problem. Fænomenets omfang tyder på et enormt ressourcespild og forstyrrelse af biodiversiteten, der skyldes menneskets upassende indgriben.
Indførelse af tekniske ændringer i bestemmelserne vil ikke medføre de ønskede konsekvenser. Situationen kræver, at vi iværksætter tiltag, der er meget mere omfangsrige - ja vi må omformulere den hidtidige tilgang og tankegang. Vi skal klart definere de mål, som vi gerne vil opnå, passende tilpasse de sammenhængende instrumenter i den fælles fiskeripolitik samt sørge for passende midler til dette. Man skal undgå den nuværende situation, hvor man ignorerer bivirkningerne af nogle af instrumenterne. Dette gælder f.eks. anvendelsen af samlede tilladte fangstmængder og mindstemål (især i blandede fangster), hvilket fører til udsmid.
Jeg tilslutter mig til fulde ordførerens anmodning om, at vores tilgang til begrænsning af udsmid i vid udstrækning skal baseres på positive incitamenter, der kan motivere fiskerne til at lede efter nye, innovative løsninger vedrørende fiskemetoder eller fiskeredskaber. Det er værd at drage nytte af såvel deres erfaring som miljøforskernes viden.
Jeg vil gerne understrege, at en passende informationskampagne vil have stor betydning for, om vores strategi bliver succesfuld. Hvis fiskermiljøet ikke forstår meningen med idéen om at eliminere overdrevet udsmid, og hvis fiskerne generelt ikke støtter strategien, er den være dømt til at mislykkes.
