Ocena sankcij EU kot delu dejavnosti in politik EU na področju človekovih pravic (razprava)
Predsednik
Naslednja točka je poročilo Hélčne Flautre v imenu odbora za zunanje zadeve o oceni sankcij EU kot delu dejavnosti in politik EU na področju človekovih pravic .
Hélène Flautre
poročevalka. - (FR) Gospod predsednik, ruski minister za zunanje zadeve, gospod Lavrov, je obtožil gospoda Kouchnerja, da ima "bolno domišljijo", ko je govoril o sankcijah proti Rusiji. Prosili so me, da pripravim to poročilo na podlagi te "domišljije". Zahvaljujem se Komisiji in Svetu, ki sta bila vedno razpoložljiva in pripravljena pomagati.
Kaj dejansko zadeva današnja razprava o sankcijah? V bistvu zadeva dve stvari. Prva je kritika uporabe sankcij za kaznovanje pokvarjenih podležev na mednarodnem prizorišču, oziroma vseh, ki poskušajo ustaviti moje strateške interese: spolitizirane sankcije z dvojnimi merili. Druga kritika obravnava dejstvo, da sankcije niso učinkovite, zlasti ker imajo nasproten učinek, saj se jim ljudje vedno izognejo, zato se sankcij ne bi smelo uporabljati. Namen tega poročila ni poziv k uporabi več sankcij ali strožjih sankcij ali opustitvi sankcij. Bistveno je, da ugotovimo, pod katerimi pogoji so sankcije učinkovite, pri čemer je cilj tega poročila, da sankcije dejansko preučimo iz vseh vidikov.
Učinkovite glede na kaj? Glede na to, kar poskušamo doseči. V zvezi s kršenjem človekovih pravic ali mednarodnega ali humanitarnega prava si moramo prizadevati za spremembo vedenja tistih, na katere so sankcije usmerjene. To je ključna točka. Sankcije niso kazen ali uporaba neke vrste evropskega kazenskega zakonika za mednarodno uporabo. Sankcije so politično pretkano orodje in zelo zahtevne za izvajanje, pri čemer se z njimi poskuša doseči sprememba v praksah in vedenju.
Čeprav je EU zelo nenaklonjena skrajnim sankcijam, zdaj ohranja 31 režimov sankcij proti tretjim državam ali entitetam, predvsem embarge na orožje in ciljno usmerjene sankcije, ki so namenjene čim večjemu učinkovanju na entitete, na vedenje katerih se želi vplivati, in hkrati čim bolj, kot je mogoče, omejiti škodljive humanitarne učinke. Na videz je to nekaj pozitivnega, vendar vam na tej točki ne morem povedati več. EU še naprej ukrepa brez izvedbe kakršne koli celotne ocene učinka. Zato smo zelo nemočni glede ocenjevanja zmožnosti sankcij pri reševanju kriz in spodbujanju človekovih pravic.
Zato je cilj tega poročila prizadevanje za preglednejšo, doslednejšo in zato verodostojnejšo evropsko politiko sankcij.
Prva bistvena naloga je izvedba ocene. Druga je sprejetje stroge metode na podlagi predhodnih študij določenih razmer, v katerih se s sankcijami določi najboljši odziv za doseganje spremembe.
V zadnjih nekaj dnevih ste pregledali ukrepe, ki so na voljo EU, da vpliva na ruske organe, na primer. Pozitivna ugotovitev, ki izhaja iz tega, je, da je zadani cilj jasen in ga je možno praktično oceniti. To je v skladu s šestimi točkami dogovora. Tako mora biti v vseh primerih. Pomembno je vključiti jasna merila uspešnosti, ki morajo do konca, kar včasih pomeni več časa, ostati obvezna, ter ustrezne pogoje, ki jih je treba za preklic sankcij izpolnjevati. Zato morajo biti ta merila uspešnosti realna in objektivno izmerljiva.
Čeprav je embargo na orožje, ki velja za Kitajsko po pokolu na Trgu nebeškega miru, upravičen, ne moremo biti presenečeni, če nima nobenih pozitivnih učinkov, saj Evropska unija ni postavila nobenih določenih zahtev za preklic embarga.
Prepogosto je politika sankcij neopredeljiva in prilagodljiva, pod vplivom političnih možnosti najbolj vplivnih držav članic ali trgovinske ali geopolitične pomembnosti ciljne entitete. Za verodostojnost politike EU predlagam oblikovanje mreže neodvisnih izvedencev, pristojnih za pomoč Komisiji pri težavnih nalogah, ki jih opravlja v neverjetnih razmerah, ker skoraj nima sredstev za reševanje tega.
Ne razumite napačno. Ne govorim o ukinitvi posebnih pravic Sveta do politične spodbude ali pravico Komisije do pobude; Preprosto govorim o zagotavljanju premišljene odločitve.
Vendar to ni vse. Sankcije so instrument. So eden od številnih instrumentov, pri čemer se sklicujem na prvi dve poročili pododbora za človekove pravice, da je treba razviti izčrpno in celostno politiko; učinkovite sankcije brez strategije o človekovih pravicah za zadevno državo ne morejo obstajati. O sankcijah se mora razpravljati na vseh ravneh, pri čemer se morajo mehanizmi spremljanja, na primer klavzula o človekovih pravicah, upoštevati v celoti.
Vse sankcije proti državi morajo vključevati jasno in s tem politično, vendar tudi dejansko podporo za zagovornike človekovih pravic v državi. To je tudi ena od ključnih točk poročila.
Za konec, to poročilo prav tako upošteva, da vsaka namerna ali trajna škoda okolja povzroči kršitev človekovih pravic, zato jo je treba vključiti med razloge za izvajanje sankcij. Poročilo opozarja, da sankcije EU niso namenjene le tretjim državam, ampak tudi fizičnim in pravnim subjektom, kot so plačanci ali seveda multinacionalke, ki nekaznovano kršijo mednarodno pravo. To pomeni, da to poročilo poskuša odgovoriti na sedanje značilnosti svetovne krize.
Jean-Pierre Jouyet
predsedujoči Svetu. - (FR) Gospod predsednik, gospa komisarka, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem za delo, ki so ga opravili parlamentarni odbori, zlasti gospa Flautre kot predsednica pododbora za človekove pravice.
To je pomembno delo, predvsem ker je povezava med uporabo omejevalnih ukrepov in človekovimi pravicami pomembno vprašanje, ki je, kot ste navedli, gospa Flautre, pred kratkim ponovno pritegnilo pozornost različnih akterjev na mednarodnem prizorišču. Menim, da je vredno omeniti, da se v okviru skupne zunanje in varnostne politike kot eden od ciljev omejevalnih ukrepov ohranjajo temelji demokracije in pravna država ter spoštovanje človekovih pravic in temeljne svoboščine. Kljub temu je prav, da podvomimo, kot to delamo zdaj in ste vi storili v svojem poročilu, v možni učinek takšnih ukrepov na temeljne pravice tistih posameznikov, za katere veljajo. Gospe in gospodje, zato je Svet pripravil osnutek o omejevalnih ukrepih z naslovom "Osnovna načela o uporabi omejevalnih ukrepov", ki navaja, da je pozornost usmerjena na, pri čemer citiram, "popolno spoštovanje človekovih pravic in pravne države [...] v celoti v skladu z našimi obveznostmi na podlagi mednarodnega prava". Zagotovo to zavezanost ohranjamo v središču prednostnih nalog.
Ne smemo pozabiti, da uporaba omejevalnih ukrepov ni omejena na politiko človekovih pravic. Je eno od mnogih orodij na voljo zunanji in varnostni politiki, pri čemer obstajajo poleg obrambe in človekovih pravic drugi cilji, ki zadevajo mirovne misije, krepitev mednarodne varnosti, varovanje temeljnih interesov in krepitev varnosti EU ali preprosto spodbujanje mednarodnega sodelovanja.
Zato morajo biti sankcije, kot ste navedli, del celostnega, izčrpnega pristopa k državi, ki mora vzporedno vključevati politični dialog, spodbude, pogojevanje in druge instrumente zunanje politike, pri čemer sem iz tega vidika zadovoljen, da je poročilo blizu zamisli Sveta, da se morajo vsi instrumenti, vključno z omejevalnimi ukrepi, uporabljati prilagodljivo.
Razumeli boste, da ni preprosto narediti primerjalno analizo pregleda različnih režimov sankcij in upoštevati razmere na področju človekovih pravic v vsaki državi kot edino merilo uspešnosti. Pomembno je, da se v zvezi z režimom omejevalnih ukrepov upoštevajo okoliščine, ali da se pri izvajanju teh ukrepov ne pričakuje, da se bo vse uredilo samodejno.
Pri izvajanju omejevalnih ukrepov kot del boja proti terorizmu so ukrepi namenjeni predvsem preprečevanju terorističnih dejanj in zlasti vsemu, kar bi lahko prispevalo k financiranju teh dejanj. Seznami so znani in objavljeni, kot tudi ukrepi, do katerih pripeljejo.
Eden od pogojev za nadaljevanje tega sistema temelji na dveh stebrih: prvi je, da morajo biti ti ukrepi verodostojni, kar pomeni, da je treba te sezname posodabljati previdno, da izražajo realne razmere. Drugi je spoštovanje pravne države ter posledično številnih temeljnih načel: preglednost postopkov, možnost sprožitve pravnega postopka in pravica do obrambe.
Opravičujem se ker nadaljujem, vendar je to aktualno zlasti v tej razpravi, ko moramo dejansko upoštevati sodbo Evropskega sodišča, izrečeno danes, ki od 3. decembra ukinja učinke uredbe Skupnosti o zamrznitvi sredstev pri izvajanju resolucije Varnostnega sveta proti tožnikoma, ker nista mogla izvedeti, zakaj sta bila vključena na teroristični seznam. Izvedeli smo, da Sodišče ni prepovedalo, da Svet ponovno ukrepa z zamrznitvijo sredstev, če vpleteni lahko pridobi informacije, zakaj so bili ti ukrepi izvedeni, takrat, ko se ukrep izvede, ali takoj, ko je mogoče, po sprejetju odločitve.
Prav tako ugotavljamo, da sodba Sodišča določa, da primarnost resolucije Varnostnega Sveta Združenih narodov ni vprašljiva ter da bodo na podlagi tega uredbe spremenjene pred 3. decembrom, o čemer se najprej obvesti Parlament.
Poročilo gospe Flautre natančneje obravnava mehanizme za oceno sankcij, pri čemer poziva Svet k oceni ali oceni učinka politike EU na področju sankcij. Poudarjam, da je Svet to pripravljen storiti, zlasti za zagotovitev, da se izmenjajo izkušnje ter razvijejo najboljše nacionalne prakse za izvajanje omejevalnih ukrepov. Izkušnje, pridobljene pri oblikovanju in izvajanju ukrepov v različnih okoliščinah, se v vsaki razpravi, ki jo imamo v Svetu upoštevajo, pri čemer v Svetu prav tako potekajo temeljite razprave o primernosti, lastnostih in pričakovani učinkovitosti sankcij, ki temeljijo na poročilih predsednikov misij Evropske unije in ugotovitvah, ki jih predložijo države članice.
Zato smo zadovoljni, da so v zvezi z značilnostmi sankcij naša stališča blizu navedenim v poročilu ter da imajo ciljno usmerjene sankcije prednost pred splošnimi sankcijami. Ugotovili smo, da poročilo poziva Svet in Komisijo k uporabi raznovrstnega pristopa, ki bi ga lahko opisali kot pristop nagrajevanja in kaznovanja, za katerega dejansko verjamemo, da je pristop, ki ga je treba izbrati.
Prav tako se strinjamo z analizo v poročilu o pomembnosti mednarodnega sodelovanja, kar krepi verodostojnost. Posebno prednost namenjamo ukrepom v okviru Združenih narodov. Na podlagi resolucij Združenih narodov in ukrepov, sprejetih v Varnostnem Svetu, v Svetu zagotavljamo, da se prilagajamo državam, ki so najbližje Evropski uniji. Prav tako zagotavljamo, da se vprašanje sankcij obravnava v političnih dialogih in posvetovanjih o človekovih pravicah, ki jih izvajamo za številne ciljne države.
Končno, v tem osnutku poročila Evropski parlament izrazi željo za sodelovanje na vseh stopnjah procesa, ki vodijo do oblikovanja, izvajanja in ocene omejevalnih ukrepov. Svet je s tem v celoti seznanjen in je zadovoljen zaradi velikega zanimanja, ki ga Evropski parlament izraža za politiko EU na področju sankcij. Zato se Svet zlasti zavzema za redno obveščanje Parlamenta o dogajanju, ki zadeva to področje.
Za konec, podpiram zavezanost Evropskega parlamenta na tem področju in ga spodbujam, da čim bolj izkoristi parlamentarne stike, ki jih ima s tretjimi državami, za boljše razumevanja režima sankcij Evropske unije in pregled možnosti za usklajeno delovanje pri spodbujanju človekovih pravic. Zato sem tako zadovoljen s poročilom, ki nam ga je gospa Flautre zdaj predstavila.
Benita Ferrero-Waldner
komisarka. - (FR) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, gospa Flautre, gospe in gospodje, Komisija je z zanimanjem prebrala poročilo o izvajanju sankcij in oceni sankcij na področju človekovih pravic. Sankcije so eden od najučinkovitejših instrumentov Evropske unije za spodbujanje spoštovanja človekovih pravic v tretjih državah, pri čemer so se v ta namen izvajale zlasti v Belorusiji, Kitajski, Mjanmaru, Uzbekistanu, nekdanji Jugoslaviji in Zimbabveju, če omenim le nekaj od pomembnejših primerov.
Komisija je zadovoljna, da poteka razprava o izvajanju in oceni tega instrumenta, pomembnega za skupno zunanjo in varnostno politiko. Kot je povedal predsednik, vsaka odločitev za uporabo sankcij v okviru skupne zunanje in varnostne politike se mora, čeprav smo v celoti seznanjeni s tem, da ima politika veliko ciljev, sprejeti po oceni in presoji več ciljnih interesov. Zato se mora izvesti ocena o doslednosti politike sankcij, ne le zaradi stanja na področju človekovih pravic v tretjih državah, ampak tudi zaradi upoštevanja drugih ciljev in meril skupne zunanje in varnostne politike.
Sistematična, enostranska in, lahko bi rekli, samodejna uporaba sankcij proti kateri koli državi, v kateri politiki ne spoštujejo človekovih pravic v celoti, ni zaželena. Evropska unija mora upoštevati učinek na odnose z državami, ki jih sankcije zadevajo, ker so sankcije tudi gospodarske, ne le politične. Kljub temu, da upoštevamo učinek na naše diplomatske odnose, moramo oceniti tudi učinek na mednarodne dejavnosti naših gospodarskih subjektov. Na splošno morajo biti sankcije ciljno usmerjene in zadevati le voditelje zadevnih držav ter izključevati prebivalstvo, ki trpi že zaradi kršenja človekovih pravic. Poleg tega moramo po določitvi sankcij določiti merila za njihov preklic, tj. "strategija umika" ter hkrati ohraniti manjšo stopnjo prilagodljivosti za primere, v katerih zadevne tretje države izpolnijo večino meril, vendar ne vseh.
Prav tako odločno poudarjam, da namen sankcij ni nadomeščanje sodnih postopkov proti tistim, ki so odgovorni za kršitve človekovih pravic. Ti zločini so v pristojnosti sodišč, vključno Mednarodnega kazenskega sodišča. Vseeno je namen sankcij doseči spremembo politike v tretji državi, na primer za spodbujanje spoštovanja človekovih pravic v pravnem sistemu zadevne države. Zato se z njimi dosega ciljna sprememba, pri čemer se sankcije prekličejo, ko se politike zadevne države spremenijo. Na primer, Evropska unije je uporabila sankcije za nekdanjo Jugoslavijo v podporo Mednarodnemu kazenskemu sodišču.
Menimo, da je pomembno spodbujati spoštovanje človekovih pravic v tretjih državah, pri čemer vedno spremljamo, kaj se v tretjih državah izvaja. V vsakem primeru bi bilo potrebno med vsemi možnimi instrumenti določiti tiste, ki bodo dejansko učinkovitejši. Temeljita analiza uporabe sankcij za spodbujanje politik, ki spoštujejo človekove pravice, se nam posledično zdi koristna politika, pri čemer se vam zahvaljujem, gospa Flautre, ker ste prevzeli pobudo.
Renate Weber
pripravljavka mnenja odbora za razvoj. - Gospod predsednik, kot pripravljavka mnenja odbora za razvoj pri tem poročilu trdim, da mora Evropska unija uporabljati to pomembno orodje zunanje politike modro in preudarno. Ne glede na okoliščine ali vrsto uporabljenih sankcij so vedno mogoči negativni stranski učinki, ki lahko povzročijo obžalovanja vredne razmere.
Trdno verjamem, da je sankcije treba uporabiti le, ko diplomatsko prepričevanje ni uspešno, ter da mora EU za njihovo učinkovitost vedno imeti izčrpno oceno razmer, skladno strategijo in natančno oceno rezultatov. Za ohranjanje verodostojnosti in preprečevanje obtožb glede dvojnih meril mora imeti EU pojasnilo za sprejetje ali zavrnitev sankcij, ki temelji predvsem na podlagi človekovih pravic in argumentih učinkovitosti. Menim, da je bistveno, da Evropska unija z izvajanjem sankcij razkrije svoje prednosti in ne slabosti.
Jas Gawronski
v imenu skupine PPE-DE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, v imenu svoje skupine potrjujem, da je naše mnenje v zvezi s poročilom gospe Flautre že izrazil odbor: na splošno se z besedilom strinjamo, zlasti po nekaj spremembah, ter, če lahko rečem, izboljšavah, ki izhajajo iz naših predlogov sprememb, ki jih je gospa Flautre sprejela. Zahvaljujemo se ji za njeno odprtost.
To poročilo dodaja zanimive nove elemente in vsebuje nov pristop k področju (na primer okolje kot zadosten razlog za sprejetje omejevalnih ukrepov). Moja skupina poudarja pomembnost vzpostavitve jasnih pogojev, dosegljivih ciljev in zadostnih referenčnih parametrov pri uporabi sankcij. Za njihovo večjo učinkovitost, sem prav tako poskušal poudariti, da morajo biti čim bolj ciljno usmerjene, kar je malo prej zatrdila tudi komisarka Ferrero-Waldner. Te sankcije ne vključujejo civilistov, ne uvajajo na primer nerazlikovalnih ukrepov, ki bi povzročili izolacijo prebivalstva. Eden od členov poročila navaja, da so sankcije Združenih narodov primernejše od sankcij Evropske unije.
V tej točki je verjetno potrebno pojasnilo, da takšno dajanje prednosti ne preprečuje, da bi Evropska unija sprejela svoje sankcije v določenih primerih, v katerih bi bili ti ukrepi bolj neposredni in enostavnejši za uporabo v smislu časa, specifičnosti in geografske bližine v skladu z načelom subsidiarnosti.
S predlogom spremembe o kompromisu med strankami je zdaj določeno, da morajo tajne službe, skrbniki razvpitih črnih seznamov, o katerih smo tukaj v Parlamentu razpravljali malo prej, v boju proti terorizmu za ustrezno delovanje sistema ukrepati s primerno diskrecijo. Poleg tega se imenujejo tajne službe prav zato, ker morajo delovati tajno, čeprav ne brez možnosti kaznovanja in s kršenjem mednarodnega prava.
Evropska unija mora zagotovo izvesti politično ovrednotenje sankcij. Ukrepi, ki jih izvajamo, morajo imeti pomemben učinek, saj je v nasprotnem primeru treba pregledati same postopke za sankcije. Vendar poročilo predlaga, da se morajo za oceno teh sankcij vzpostaviti mreže neodvisnih izvedencev, kot je v svojem govoru opisala gospa Flautre.
Naša skupina želi, da bi ustrezne rešitve sprejemal Svet, ker je bolj pristojen in ima v zvezi s sistemom, ki ga ne nadzorujejo vlade, več ugleda kot zunanji izvedenci. Ob upoštevanju tega pozivamo, da glasujete proti novemu predlogu spremembe, ki ga bodo jutri na zasedanju predložile skupina Zelenih/Evropske svobodne zveze, skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu in Skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo. Ker se na splošno strinjamo z opravljenim delom, gospa predsednica, bo naša skupina glasovala za poročilo gospe Flautre. Poročevalki čestitamo.
Maria-Eleni Koppa
v imenu skupine PSE. - (EL) Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem gospe Flautre in ji čestitam za odlično opravljeno delo. Vendar moram hkrati izraziti razočaranje v svojem imenu in imenu svoje skupine, ker je bilo poročilo znatno spremenjeno med glasovanjem o predlogih sprememb v zadevnem odboru.
Sankcije so nadaljnji ukrepi, ki so na voljo, za ščitenje človekovih pravic po svetu. Vendar je bistveno, da dejanske sankcije ne pomenijo kršenja človekovih pravic: ko poskušamo popravljati krivice, ne smemo povzročati še večje krivice.
Prav tako moramo pozornost nameniti bolj ciljno usmerjenim gospodarskim ukrepom, ki spoštujejo mednarodno pravo. Zato pripisujem veliko pomembnost določbi, predlagani v poročilu, o mehanizmu, ki dovoljuje sodni nadzor med izvrševanjem sankcij, ter zamisli poročevalke o oblikovanju mreže izvedencev, ki bodo Svetu sporočali predloge v zvezi z najustreznejšimi omejevalnimi ukrepi.
Nekdanje prakse, kot so embargi na zdravila in druge osnovne potrebščine, v enaki meri prizadenejo prebivalstvo, zlasti otroke. Obsodimo jih lahko le kot nesprejemljive.
Podobno je treba izvajati odločitve pristojnih sodnih institucij. Svet in Komisija morata končno pregledati postopek za uvrščanje na črno listo EU zaradi terorizma, da se spoštujejo temeljne pravice posameznikov ali institucij, uvrščenih na seznam, ter se zaščiti verodostojnost EU kot zagovornice človekovih pravic na svetu.
Zlasti je pomembno, da zagotovimo učinkovitost sankcij in dosežemo skupno razumevanje tega vprašanja z Unijo, pri čemer prav tako zagotovimo sodelovanje z drugimi mednarodnimi organizacijami, kot sta Afriška unija in združenje ASEAN, ki sta pogosto bližje težavnim območjem.
Vendar morajo poleg sprejetja in izvajanja sankcij obstajati posebne določbe za preklic sankcij. Potrebno je stalno spremljanje in določitev pogojev, zato da je cilj sankcij, ki se lahko prekličejo, ko je cilj dosežen, razumljivejši. Takšen pristop poveča učinkovitost sankcij in daje naši politiki verodostojnost.
Končno, izpostavljam, da sem prvotno menila, da se ne sme navajati določenih držav. Vendar zaradi odločitve, da se v besedilu omenijo nekatere države, menim, da je bistveno, da ne pozabimo Palestine. V zvezi z njo je nedoslednost evropske politike zgovorna. V okviru politike se podpira širjenje demokracije v svetu, vendar so se proti palestinski vladi, ki je bila izvoljena na dokazano svobodnih in demokratičnih volitvah, uvedle sankcije EU.
Sankcije niso sredstvo za spreminjanje sveta, vendar so lahko pomembno orodje za prisilo držav, ki kršijo mednarodno pravo in človekove pravice, da spremenijo svojo politiko. Dovolj je, da so sankcije ciljno usmerjene, upravičene in predmet stalnega pregleda in ocene.
Marco Cappato
v imenu skupine ALDE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se poročevalki za opravljeno delo. Menim, da je predlog za določitev skladnejših meril za politiko sankcij predložen ob primernem času. Zlasti izpostavljam določen element, ki ga vsebuje odstavek 6 poročila v zvezi z okoljskim zločinom in škodo, v katerem je predlagano, da je ta vrsta prostovoljnega dejanja predmet sankcij. Menim, da je treba ta predlog resno obravnavati.
Glede ostalega je očitna omejitev politike sankcij pogosto njena nedoslednost, vendar je zlasti povezana z omejitvami skupne zunanje in varnostne politike EU: bolj, kot je ta politika vplivna in skladna, in prepričljivejše lahko rečemo, da je uveljavljena, bolj vplivna in skladna bo vrsta sankcij. Naša težava v Evropski uniji je, da smo pogosto premalo odločni. Včasih je zelo težko sprejeti potrebni večstrankarski konsenz med državami članicami za preklic sankcij, da smo nezmožni in nemočni za ukrepanje. Dovolite, da izkoristim priložnost pred francoskim predsedstvom, da vas spomnim, kako jasno je, da za režim, kot je v Mjanmaru, izključitev energije s seznama sankcij naredi navedene sankcije veliko manj učinkovite.
Ostaja tudi vprašanje človekovih pravic in demokracije, ki mora postati prednostna naloga mednarodne politike in zato tudi prednostna naloga politike sankcij. To ne drži, ker se v odstavku 18 in 19 poročila gospe Flautre zastavlja vprašanje, tj. sporazum o sodelovanju, ki vključuje klavzule in pravila, ki zahtevajo spoštovanje človekovih pravic. Za Evropsko unijo so te klavzule zavezujoče, čeprav se te klavzule sistematično kršijo.
Zato moramo pred obravnavanjem sankcij najprej določiti mehanizme za izvajanje teh klavzul. Ponovno se dogovarjamo z Vietnamom in azijskimi državami. Opredeliti moramo mehanizme, celo postopne mehanizme, da se izognemo sankcijam, pri čemer sem skoraj končala, gospod predsednik, vendar to lahko storimo le, če spoštujemo pravno veljavnost klavzul in pisnih sporazumov, ki jih je EU podpisala.
Konrad Szymański
Gospod predsednik, ni naključje, da izraz "sankcije" v mednarodnem pravu ni opredeljen. To je instrument pritiska, ki ga je težko natančno zajeti. Posledično so poročevalkini visoko zastavljeni predlogi za uskladitev načel o uporabi sankcij še težje dosegljivi. Imajo lahko tudi nasproten učinek.
Sankcije so nujen instrument zunanje politike EU. V smislu širokih pristojnosti EU na področju trgovine in mejne kontrole so zelo pomembne za izvrševanje ciljev na področjih varnosti in zaščite človekovih pravic. Zato so sankcije del možnih instrumentov naše zunanje politike, kar je razlog, da jih uporabljamo na precej prost in včasih neustrezen način. Namesto, da za sankcije veljajo neke vrste stroga pravila, moramo uporabo sankcij, da bo njihov učinek na svetovno politiko učinkovit, prepustiti smotrnemu političnemu ovrednotenju. S tem splošnim zadržkom naša politična skupina poročilo podpira.
Raül Romeva i Rueda
v imenu skupine Verts/ALE. - (ES) Gospod predsednik, dvojna merila in pomanjkanje posebnih orodij za oceno in spremljanje, ki označujejo zunanjo politiko Evropske unije na področju sankcij, zdaj predstavljajo eno najresnejših groženj za evropsko verodostojnost.
Ob več priložnostih te sankcije ali omejevalni ukrepi, kot se prav tako imenujejo, temeljijo na naklonjenosti in nenaklonjenosti namesto na jasni, skladni in prepričljivi strategiji, katere cilj bi moral biti zagotovitev varnosti Evropske unije, kot je določeno s cilji skupne zunanje in varnostne politike, ter izboljšanje položaja človekovih pravic, temeljnih svoboščin, pravne države in dobrega upravljanja v svetu v skladu s členom 11 Pogodbe o Evropski uniji.
To zahteva, da se ocene in študije učinka sistema sankcij uvedejo takoj, da si zagotovimo politiko, ki je zakonita in učinkovita v smislu sistema sankcij.
To je dejansko cilj poročila gospe Flautre. Podlaga za poročilo, kot se je izoblikovala pri delu pododbora za človekove pravice, je primerno dobra in vsebuje nekaj elementov, za katere menim, da so bistveni. Na primer, vztraja pri dejstvu, da se je Svet s sprejetjem prej navedenih Osnovnih načel o uporabi omejevalnih ukrepov zavezal k njihovem izvajanju kot del celovitega pristopa, ki mora vključevati orodja kot so človekove pravice in demokratične klavzule, sistem splošnih preferenc in razvojne pomoči.
Prav tako poudari poziv, da morata Svet in Evropska unija takoj sprejeti skupno stališče o nadzoru izvažanja orožja, ki bo spremenil Kodeks ravnanja na tem področju v pravno zavezujoč, kot smo v tem Parlamentu v preteklosti že več krat potrdili.
Vendar nekaterih vidikov, za katere menim, da so ključni, v poročilu ni, pri čemer upam, da jih bomo lahko jutri na zasedanju vključili v razpravo in glasovanje.
Najprej, treba jih je pregledati v zvezi s črnim seznamom za boj proti terorizmu, zato da se spoštujejo človekove pravice in temeljna pravna jamstva tistih, ki so na seznamu.
Drugič, kot je bilo že povedano, podpiram, da Komisija ustanovi mrežo neodvisnih izvedencev, odgovornih, da Svetu ob upoštevanju razmer predložijo najustreznejše omejevalne ukrepe, pripravijo redna poročila o razvoju razmer na podlagi določenih meril in ciljev in, če je ustrezno, predlagajo izboljšave pri uporabi sankcij.
Vittorio Agnoletto
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospe Flautre čestitam za odlično opravljeno delo. Vendar je bilo med glasovanjem vsaj delno neustrezno predstavljeno s strani odbora za zunanje zadeve, kar je povzročilo, da sta se skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu in skupina Zelenih/Evropske svobodne zveze glasovanja vzdržali, medtem ko so le skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov ter skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo podprle znatno spremenjeno besedilo, natančno zato ker je sprejetje več predlogov sprememb, ki so jih vložili, spremenilo politično ravnovesje. Prav tako se spomnim, da je moja skupina, konfederalna skupina evropske združene levice - zelene nordijske levice, proti temu glasovala v odboru.
Kot skupina priznavamo, da trinajst vloženih predlogov sprememb, tudi če so sprejeti, ne more spremeniti političnega tona tega poročila. Zato bo naše končno glasovanje, čeprav bomo glasovali za večino predlogov sprememb, kritično.
Menimo, da morajo mednarodni odnosi temeljiti na dialogu in vzajemnem spoštovanju, čeprav so mnenja različna. Sankcije, kot so te, morajo biti zadnja razpoložljiva možnost držav članic in mednarodnih organizacij, vendar jih poročilo obravnava kot temeljni instrument zunanje politike EU.
Prav tako menimo, da je treba dajati prednost tako imenovanim spodbujevalnim ukrepom. Državo je treba nagraditi, če začne spodbujati in spoštovati človekove pravice, s podpisom posebnih gospodarskih, trgovinskih in finančnih sporazumov. Vendar namesto tega poročilo poudarja negativne ukrepe, ki so presenetljivo vedno uporabljeni proti običajnim osumljencem, kot je Kuba. Ti primeri dokazujejo, kako neustrezna je politika sankcij.
To pomeni, da potrebujemo več sodelovanja in manj enostranskega kaznovanja. Niti Evropska unija nima monopola nad pravicami, kot se kaže z neznosnim načinom, s katerim obravnavamo priseljence in Rome. Morda bi morali sankcionirati sami sebe.
Bastiaan Belder
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, poročevalka meni, da je pomembno, da se v prvem primeru evropska politika sankcij oceni in v drugem primeru ponovno oceni (glejte odstavek 11). Evropsko ukrepanje v obliki sankcij ima dejansko lahko pozitivno vrednost, če resnično izboljša položaj človekovih pravic v zadevni partnerski državi. Zato je za pregled učinkovitosti politike sankcij dejansko pomembna temeljita ocena.
Vendar morata Svet in Komisija začeti z resno razpravo o uporabi politike sankcij. Navsezadnje, kot je že gospa Flautre upravičeno ugotovila, je težavno izvajati učinkovite sankcije brez jasnega okvira. Sprašujem se, ali so enotne sankcije sploh mogoče ob upoštevanju različnih držav članic Unije, pri čemer se v zvezi s tem spomnim Kube in tudi Zimbabveja. Ob upoštevanju možnosti za ponovno oceno politike sankcij, ki jo zagovarja tudi gospa Flautre, je dvomljivo, ali je politika sankcij dejansko tako ustrezen instrument.
To pomeni, da je za izboljšanje varnosti in položaja človekovih pravic v partnerskih državah Unije pomembno, da razmislimo o ustreznem instrumentu. Na primer, ali bi lahko resne kršitve verske svobode na Kitajskem in v Indiji spodbudile Evropsko unijo, da resnično formalno ukrepa? Zdaj je v primeru te vrste ponovni razmislek o evropskem ukrepanju ustreznejši kot nepremišljena ocena politike sankcij.
Razen tega bom poročilo gospe Flautre podprl pod pogojem, da številni predlogi sprememb ne bodo sprejeti.
Frank Vanhecke
(NL) Gospod predsednik, dovolite, da začnem s kritičnimi pripombami. Menim, da je zelo cinično, da se v poročilu o človekovih pravicah večkrat navaja potreba po uporabi številnih določb iz lizbonske pogodbe. Kot nam je znano, je bila pogodba zavrnjena na demokratičnem referendumu na Irskem, pri čemer je bila zavrnjena le na Irskem zato, ker nobena druga država državljanom ni priznala človekovih pravic za izražanje demokratičnega mnenja o tej pogodbi. Poleg tega je lizbonska pogodba le slaba kopija evropske ustave, ki so jo že zavrnili na referendumih v Franciji in na Nizozemskem. Zato začnimo spoštovati človekove pravice svojih volivcev in končajmo s sistematičnim navajanjem pogodbe, ki je bila zavrnjena in je pravno neveljavna.
Druga kritika je, da je poročilo prenatrpano z dobrimi nameni, vendar je realnost zelo drugačna. Pred kratkim smo videli zaključek olimpijskih iger na Kitajskem, na katerem so vsi naši evropski demokrati pridružili komunističnemu režimu pri ponovitvi dogodka iz nacistične Nemčije leta 1936. V takšnih okoliščinah bi bilo priporočljivo, da nekaj mesecev sramotno molčimo, čeprav priznam, da se poročilo v sedanji obliki lahko opiše kot zelo uravnoteženo glede na standarde tega parlamenta, pri čemer upravičeno kritizira veliko zadev, kot so razmere na Kubi in v Zimbabveju. Vendar ne posvari glede islamizacije sveta, ki ogroža vse svobode, ki oblikujejo temelj naše družbe.
Končno, nadaljnji ugovor glede zadeve, ki mi je pomembna. V naših evropskih državah, zlasti v moji domovini Belgiji, je vedno več omejujočih zakonov, ki omejujejo svobodo izražanja in celo uvajajo zaporne kazni zaradi mnenj, ki so žaljiva, zlasti v zvezi s priseljevanje in islamizacijo. Menim, da je to zelo zaskrbljujoč razvoj dogodkov, pri čemer se moramo proti temu neizprosno boriti, vključno ta parlament, ter pri razpravi o človekovih pravicah braniti svobodo izražanja tudi v svojih državah članicah EU.
To so bile tri kritične pripombe glede poročila, ki zaradi preostale vsebine zagotovo ni najslabši, kar smo jih tukaj obravnavali, pri čemer ga bomo podprli, če se jutri ne bodo sprejeli nobeni nesprejemljivi predlogi sprememb.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Jasno je, da so si mnenja glede političnega učinka sankcij zelo različna. Znani so primeri sankcij proti vladajočemu režimu, ki so povzročili trpljenje nedolžnih ljudi ter s tem posredno spodbujali sivo ekonomijo in črni trg. V nekaterih primerih so kršitve človekovih pravic posledica uvrščanja ljudi na črne sezname. Verodostojnost sankcij je dodatno ogrožena zaradi dejstva, da se pri uvedbi teh sankcij uporabljajo dvojna merila, odvisno od strateškega pomena partnerja EU. Najnovejši primer tega je pomanjkanje sankcij EU proti Rusiji, čeprav je Rusija z zavzetjem suverene države Gruzije pod pretvezo zaščite svojih državljanov prekršila pravila mednarodnega prava. Kljub temu so sankcije še vedno eno od orožij EU. Menim, da so sankcije sestavni del skupne zunanje in varnostne politike ter način podpiranja človekovih pravic in demokracije, pri čemer to morajo biti še naprej.
Razumljivo je, da EU poskuša uporabiti metodo "korenčka in palice", s čimer bi se izognila uvedbi sankcij. Vendar bi bilo treba te sankcije po potrebi uvesti, pri čemer je zelo pomembno, da imajo sankcije večjo in doslednejšo vlogo pri strategiji za varstvo človekovih pravic.
Poročevalka gospa Flautre je omenila embargo na orožje, ki je bil uveden proti Kitajski po pokolu na Trgu nebeškega miru. Nekateri predlagajo preklic embarga, vendar naj vas opozorim, gospe in gospodje, da do zdaj nismo prejeli nobene obrazložitve ali opravičila za pokol na Trgu nebeškega miru, ki je pretresel svobodni svet. Zakaj bi bilo torej treba to sankcijo preklicati? V zvezi z uvedbo sankcij poudarjam, da mora EU tesneje sodelovati z drugimi državami in mednarodnimi organizacijami ter usklajevati svojo politiko in svoje dejavnosti, da bi povečala učinkovitost sankcij.
Libor Rouček
(CS) Gospe in gospodje, sankcije so sestavni del skupne zunanje in varnostne politike Evropske unije v zvezi s podporo spoštovanja človekovih pravic ter ohranitvijo demokracije in suverenosti. Čeprav Evropska unija uporablja številne različne sankcije že skoraj 20 let, do zdaj še ni bila izvedena nobena ocena ali študija učinka politike sankcij EU. Zato podpiram poročilo gospe Hélène Flautre, ki predstavlja pomemben prispevek na tem področju. Poleg tega podpiram tudi številne zaključke iz tega poročila.
Strinjam se, da je bistveno okrepiti strokovno znanje in analitične zmogljivosti Evropske unije v zvezi z oceno sankcij. Ratifikacija lizbonske pogodbe in ustanovitev evropske službe za zunanje zadeve bi to lahko omogočili. Morebitne sankcije morajo biti del globalnega koncepta zunanje politike, kar pomeni, da se ne smejo uporabljati samostojno, ampak ob upoštevanju drugih instrumentov zunanje politike in v sodelovanju z drugimi akterji na mednarodni ravni. Poleg tega morajo sankcije spremljati pozitivni ukrepi ter spodbude v zvezi s podporo človekovih pravic, civilne družbe in demokracije. Za konec poudarjam, da sankcije ne smejo biti povezane s humanitarno pomočjo. Sankcije morajo biti usmerjene proti dejanskim ljudem, na primer v zvezi z omejitvijo njihovega gibanja ali zasego njihovih sredstev, in ne proti žrtvam teh zlonamernih ljudi.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gospod predsednik, sankcije so pomembno orodje v zunanji politiki. Nedvomno so sankcije bile tiste, ki so prispevale k odpravi apartheida v Južnoafriški republiki. Tudi sam sem zagovornik sankcij, ki so leta 1983 prispevale k moji pomilostitvi in izpustu iz zapora, vendar žal ne za dolgo.
Vendar so sankcije zelo pogosto tudi neuspešne, kot smo lahko videli v primeru Zimbabveja in Kube. Gospodarske sankcije se pogosto uporabljajo za upravičevanje težav, ki so predvsem posledica nesposobne diktatorske vlade.
Vendar obstaja ena oblika sankcij, ki ne omogoča takšne propagande. To je prepoved pristopa k Evropski uniji. Vendar ta prepoved ne sme zajemati le predstavnike najvišjih organov, kot to velja v primeru Belorusije, ampak tudi posameznike na srednji ravni aparata zatiranja in kršenja človekovih pravic. Takrat bodo običajni ljudje uvideli, da sprejeti ukrepi niso usmerjeni proti njim, ampak proti aparatu diktatorske oblasti.
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Zahvaljujem se gospe Flautre, ker je poskušala okrepiti zmogljivost in avtoriteto Evropske unije. Ne dvomim v to, da je treba sankcije uporabiti na prožen način, pri čemer poročevalka hkrati opozarja na nedopustnost dvojnih meril. Pomanjkanje doslednosti ogroža verodostojnost evropskih sankcij in politik. S tem, ko Evropska unija uvaja režim sankcij, ki ga nato sama krši, tako kot je bilo v primeru Roberta Mogabeja, ogroža samo sebe. Evropska unija z državami zunaj EU pogosto ravna drugače. To ima svoje posledice. Nad popustljivim odnosom EU do vprašanja v zvezi z Gruzijo so bili v Rusiji navdušeni. Po mnenju Rusije je vojaško nasilje najboljši instrument varstva človekovih pravic. Po vsem svetu seveda veljajo drugačne vrednote. Šibkost skupne zunanje in varnostne politike je dokaz, da EU vodijo poslovni interesi. S praktičnega vidika je to povsem očitno. Žal se zaradi tega nekatere glavne sile vedno bolj zavedajo, da lahko nekaznovano kršijo mednarodno pravo. Današnja dvojna merila bodo v prihodnosti povzročila še več težav.
Erik Meijer
(NL) Gospod predsednik, sankcije so bile primeren instrument za postopno odpravo najhujših oblik kolonializma in apartheida v Južni Afriki in Južni Rodeziji. V preteklosti so bili nasprotniki sprememb tisti, ki so zavračali sankcije in opozarjali zlasti na negativne posledice teh sankcij. Po drugi strani pa so predstavniki revnih in zatiranih ljudi v teh državah poudarjali, da slabosti, povezane z bojkotom, sprejemajo kot ceno, ki jo je treba plačati za osvoboditev.
Iz trajnega gospodarskega bojkota krutega režima Sadama Huseina v Iraku smo se naučili, da zaradi takšnih bojkotov prebivalci zadevne države včasih postanejo izolirani ter iz strahu pred zunanjim svetom podpirajo svojo vlado. Bojkot vsekakor ne prispeva k uveljavitvi želja zunanjega sveta ob nasprotovanju domačega javnega mnenja, vendar je in še vedno ostaja ustrezen način podpore zatiranega javnega mnenja in boja za izboljšanje razmer v državi. Če bomo to jasno razlikovali, bodo sankcije še naprej koristen instrument v zvezi s spodbujanjem enakosti in demokracije.
Kinga Gál
- (HU) Gospod predsednik, hvala za besedo. Menim, da je ocena ukrepov in sankcij Unije, ki so del politik Unije, zelo pomembna na področju človekovih pravic, zlasti ob upoštevanju napetih razmer v Gruziji ter pred tem v Tibetu in celo v Zimbabveju. Zato čestitam gospe Flautre za njeno poročilo. Ta politika sankcij temelji na dobro opredeljenih načelih človekovih pravic in mednarodnega prava, ki so določena v številnih dokumentih ZN in Unije.
Težave se ne pojavljajo na ravni načel, ampak na ravni njihove praktične uporabe, na kateri se soočamo s pomanjkanjem doslednosti, učinkovitosti in ravnovesja. Sistematično izvajanje meril v zvezi s človekovimi pravicami je bistveno za ohranitev verodostojnosti Unije. Ugotavljam pomanjkanje doslednosti, ki je pogosto žrtev vsakodnevnih političnih interesov. Tudi enotne dejavnosti so bistvenega pomena. Nesmiselno je imeti skupna merila, če pri njihovi praktični uporabi obstajajo velika odstopanja med različnim državami članicami. Na primer, EU zagovarja varstvo človekovih pravic v Tibetu, medtem ko ena od držav članic Unije preganja tibetanske begunce. V interesu politične učinkovitosti moramo oblikovati politiko sankcij, ki je pregledna in enotna ter ki ima dobro opredeljene cilje. Poleg enotnih dejavnosti je pomemben tudi hiter ali celo takojšnji odziv. Kot lahko vidimo, se na diplomatskih razpravah posmehujejo iz naše politike sankcij in tudi iz celotne Unije. Vendar so za dosego cilja potrebni pozitivni ukrepi, ki spremljajo vse to prizadevanje in podpirajo zadevno civilno družbo. Hvala za vašo pozornost.
Corina Creţu
(RO) Upam, da bo to poročilo imelo pomembno vlogo pri krepitvi evropske politike o uporabi sankcij Skupnosti.
Menim, da je bistveno zagotoviti večjo skladnost med državami članicami v prihodnosti, in sicer v zvezi s postopkom odločanja o sankcijah in njihovo pravilno uporabo. Če želimo, da bo Evropa močna in spoštovana na mednarodni ravni ter da bodo imele njene dejavnosti, vključno v zvezi s sankcijami, čim večji učinek, je bistveno, da prikažemo veliko solidarnost ter se izognemo uporabi različnih meril.
Bistveno je, da sankcije čim manj vplivajo na prebivalstvo držav, katerih politične regije so predmet sankcij. Ti ljudje so že tako in tako žrtve zatiralnih režimov ali pokvarjenih vlad, zato ne smemo dovoliti, da bi zaradi sankcij še bolj trpeli. Veseli me, da je tudi gospa komisarka poudarila ta vidik.
Za konec izpostavljam vprašanje možnosti sankcij. Na začetku tega tedna smo bili soočeni s posebnimi razmerami v zvezi s krizo v Gruziji in stališčem 27 držav članic do Rusije. O izidih ponedeljkovega vrha potekajo živahne razprave, ki so posledica razlike med odločnim in skoraj nasilnim odnosom, ki je bil izražen, ter zadržanostjo v zvezi z uvedbo sankcij.
Dokler je razmere še vedno mogoče izboljšati in dokler se lahko z dialogom prepreči poslabšanje stanja, menim, da morajo biti sankcije zadnja razpoložljiva možnost.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Gospod predsednik, točke, ki so izpostavljene v tem poročilu o vprašanju sankcij, so zelo dobrodošle. Jasno je, da je to vprašanje treba resno preučiti, saj so se sankcije prepogosto izkazale kot neučinkovite, v številnih primerih pa tudi popolnoma nepravične in škodljive za najšibkejše člane družbe.
Zakaj morajo mavretanski ribiči plačati zaradi tega, ker je v njihovi državi naenkrat prišlo do udara? Kako je to lahko smiselno? Zato je treba pregledati in analizirati koncept sankcij in njihovo uporabo.
Poleg tega se v primeru prepogoste in neskladne uvedbe sankcij, tako kot to počne Evropska unija, zmanjšuje verodostojnost teh sankcij in tudi Evropske unije. Upoštevanje naših lastnih interesov ne sme biti merilo za odločitev o uvedbi sankcij.
Bistveno je, da natančno spremljamo učinkovitost teh ukrepov ter spodbujamo pametne metode sankcioniranja, ki bodo neposredno in osebno vplivale na tiste, ki so odgovorni za kršitve človekovih pravic. Preučujemo sankcije Združenih držav v Severni Koreji in zamrznitev bančnih računov v Macau. Preučujemo primer, ki ni bil deležen prevelike pozornosti javnosti, vendar je bil veliko učinkovitejši od številnih tiskovnih konferenc proti posamezni vladi.
Zato podpiram to poročilo, vendar menim, da morata Komisija in Svet še veliko storiti, da bi učinkovito spremljala, katere sankcije se uvajajo ter zakaj in na kakšen način.
Eoin Ryan
Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem poročevalki in ji zagotavljam, da bomo podprli njeno poročilo.
Evropska unija upravičeno ima na voljo stroge politične in gospodarske instrumente, ki se lahko uporabijo proti režimom po vsem svetu, ki kršijo človekove pravice svojih državljanov. Vendar mora biti Evropska unija pri uvedbi političnih in gospodarskih sankcij zelo previdna.
EU je največja donatorica razvojne pomoči čezmorskim državam, vendar mora v zvezi z uvedbo sankcij ravnati modro in razumno. Učinki sankcij v državah, kot so na primer Zimbabve, Sudan in Burma, so zelo škodili običajnim ljudem v teh državah. Zato moramo zagotoviti, da te sankcije ne vplivajo na najrevnejše in najbolj zatirane prebivalce teh držav, ampak da so usmerjene proti ljudem, ki vodijo te države.
Nekateri poslanci so omenili Kubo. Ne razumem, zakaj smo uvedli sankcije proti Kubi. S Kubo je treba ponovno vzpostaviti zdrave trgovinske odnose, s čimer bi Kuba čez 10 let postala povsem drugačna država, vendar namesto tega izvajamo te nesmiselne sankcije.
Kot sem že povedal, moramo biti previdni pri uvedbi gospodarskih in političnih sankcij, ki morajo biti usmerjene proti voditeljem. S sankcijami lahko vplivamo na njihove finančne zadeve in omejimo njihovo gibanje. Sankcije so lahko zelo koristne, vendar so omejene, zlasti takrat, kadar jih uporabljajo države Evropske unije. Sankcije ZN so veliko močnejše, zato so lahko veliko učinkovitejše.
Podpiram to poročilo, vendar menim, da so sankcije omejene. Sankcije so lahko učinkovite, vendar moramo pri njihovem izvajanju ravnati razumno in modro.
Athanasios Pafilis
(EL) Gospod predsednik, poročilo, o katerem razpravljamo, pod pretvezo človekovih pravic predlaga učinkovito uporabo nesprejemljivih in nečloveških sankcij in embargov, s katerimi bi državam, državljanom in vladam, ki se upirajo kapitalizmu, vsilili politike EU.
Predlagane sankcije so premeteno usmerjene ter skupaj s financiranjem nevladnih organizacij kot plačancev EU predstavljajo sramotno in očitno posredovanje v notranje zadeve držav. To krši najosnovnejša načela mednarodnega prava, kar ga je še ostalo.
Poročilo v praksi sprejema politiko embarga, ki so ga Združene države uvedle proti Kubi v okviru Helms-Burtonovega zakona, ki med drugim celo od podjetij iz tretjih držav, ki trgujejo z Združenimi državami, zahteva, da upoštevajo uvedene sankcije.
Ta zakon in embargo je velika večina članov ZN na zasedanjih Generalne skupščine večkrat obsodila. To je izvoz nacionalne zakonodaje, kar krši in zanika mednarodna načela ter listino Združenih narodov.
Pozivi Združenim narodom in razprava o človekovih pravicah so le pretveza za nasilno imperialistično politiko EU. To je zelo hinavsko. Zanima nas, zakaj ne sprejmete nobenih ukrepov proti Rusiji. S tem se seveda ne smemo strinjati. Zakaj ne sprejmete nobenih ukrepov proti Kitajski? Tudi s tem se seveda ne smemo strinjati. Razlog za to pomanjkanje ukrepov so gospodarski interesi. Tisti, ki so v poročilu gospoda Agnoletta uvedli klavzulo o človekovih pravicah, so odgovorni za to, da so EU omogočili alibi in pretvezo za njene zločinske politike proti državljanom.
Menimo, da so državljani sami tisti, ki so dovolj sposobni in odgovorni, da rešijo svoje težave. Ne potrebujejo samozvanih zaščitnikov, še najmanj pa EU.
Bogusław Sonik
(PL) Gospod predsednik, uporaba sankcij mora postati resničen in učinkovit del zunanje politike EU na področju človekovih pravic. Zaključki iz poročila gospe Flautre so dobronamerni. Politiko dvojnih meril, ki se je do zdaj uporabljala, je treba spremeniti. Smiselno bi bilo razširiti uporabo klavzule o človekovih pravicah in demokraciji tako, da bi zajemala vse poslovne sporazume med EU in tretjimi državami. Pomembno je hkrati uporabiti politične in gospodarske sankcije, pri čemer so politične sankcije usmerjene zlasti proti sektorjem, ki vladam predstavljajo strateški vir dohodka. Pri uporabi sankcij je treba tudi podpreti civilno družbo in nevladne organizacije v zadevni državi.
Vendar menim, da sprejemanje resolucij ni zadostna rešitev. To najbolj dokazujejo primeri posameznih držav članic, ki so ravnale v skladu z lastnimi posebnimi interesi in s tem kršile solidarnost EU. Brez resnične politične volje držav članic EU bodo te resolucije ostale le na papirju. Stališče organov EU glede dejavnosti Rusije v Gruziji bo merilo za učinkovitost zunanje politike EU. Poudarjanje zadevnih načel in zahtev ni več dovolj, ampak jih je končno treba tudi uporabljati. Prav to je tudi namen poročila gospe Flautre, za kar se ji iskreno zahvaljujem.
Katrin Saks
(ET) Po mojem mnenju je merilo uspešnosti ena od najpomembnejših tem v tem poročilu.
Pri uvedbi sankcij moramo tudi določiti merila uspešnosti glede tega, kako, kdaj in pod kakšnimi pogoji se lahko te sankcije prekličejo. Brez takšnih meril uspešnosti so sankcije nesmiselne.
Kot primer vzemimo Andižan. To je bilo prvič, da je režim sankcij vključeval politični mehanizem pozitivnih ukrepov, kar pomeni, da je imel Uzbekistan pred uporabo sankcij na voljo šest mesecev, da bi se odločil, ali bo izpolnil naša merila.
Dobro je, da je bil uporabljen mehanizem pozitivnih ukrepov, vendar morajo tudi za ta mehanizem veljati merila uspešnosti, kajti dokler ne bo dosežen pozitiven napredek v zvezi s pokolom v Andižanu, sankcije ne bodo preklicane.
V zvezi s tem izpostavljam naslednjo pomembno točko iz poročila. In sicer ustanovitev neodvisne skupine strokovnjakov na področju sankcij, ki bi ocenili vrste sankcij in pogoje za njihovo uvedbo.
Upoštevati je treba tudi simbolen pomen sankcij, čemur sem bila priča v Uzbekistanu. To je težko opredeliti. Kljub dejstvu, da sankcije, na primer v zvezi z vizumskim sistemom (uradniki, večinoma tisti, proti katerim je bila ta sankcija uvedena, so odšli) in embargom na orožje (oskrba z orožjem je bila onemogočena), v praksi niso imele velikega učinka, vendar so imele velik simbolni pomen. Takšno mnenje so izrazili vsi državljani Uzbekistana, od taksistov do ministrov.
Toomas Savi
Gospod predsednik, zunanja politika Evropske unije je postavila temelje pozitivne pogojenosti, tj. "metode korenčka", ki jo je Evropska unija uspešno izvajala v odnosih z državami kandidatkami.
Vendar nagrajevanje za napredek na področju človekovih pravic v državah v razvoju se žal ni vedno izkazalo kot najučinkovitejši ukrep za spodbujanje napredka, saj so se na mednarodni ravni pojavili novi akterji, ki izvajajo politični damping. Na primer, Kitajska se v zvezi s svojo politiko v Afriki ne sklicuje na človekove pravice ali demokracijo. Vendar moramo še naprej vztrajati pri temeljnih vrednotah EU ter po potrebi uporabiti "metodo palice", s čimer bi pokazali, da bodo morebitnemu neizpolnjevanju osnovnih zahtev sledile resne posledice, pri čemer bi za tretje strani bilo boljše, da se tem posledicam izognejo.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, uporaba dvojnih meril v zvezi s kršitvami človekovih pravic je sramotna za EU. Že dalj časa se soočamo z razmerami, v katerih popuščamo državam, ki so kljub diktatorskemu ali delno diktatorskemu režimu bogate ali velike, ter državam, ki kršijo človekove pravice, vendar niso tako pomembne z evropskega vidika ali z vidika poslovnih odnosov z Združenimi državami, pri čemer smo to lahko nazadnje videli v primeru ruskega nasilja nad Gruzijo.
Proti državam, ki kršijo človekove in državljanske pravice ter prezirajo evropska merila na tem področju, je treba uporabljati instrument sankcij še naprej. Vendar ne smemo dovoliti, da se ta instrument razvrednoti, zato ga je treba uporabljati na prožen način. V zvezi s tem ne smemo zavrniti možnosti uvedbe sankcij proti Rusiji zaradi vojne na Kavkazu.
Za konec poudarjam, da me veseli, ker želimo zavestno onesnaževanje okolja priznati kot kršitev človekovih pravic. V zvezi s tem kolegi s Finske, Švedske in iz baltskih držav razpravljajo o morebitnih resnih okoljskih posledicah naložb v plinovod Nord Stream, ki naj bi potekal skozi Baltsko morje.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Gospod predsednik, Evropa potrebuje veliko spremembo, da bi resno upoštevala pravice. Pametne in učinkovite sankcije je treba podpreti s strukturnim in sistematičnim odzivom. Evropa mora biti enotnejša. Kadar sprejemamo odločitve, še vedno prihajajo do izraza nacionalne meje. Poleg tega prihajajo do izraza tudi nostalgija po postkolonializmu in trenutni interesi. Vendar človekove pravice zahtevajo evropsko avtoriteto ter večjo in širšo vključenost. V novi Evropi ne odloča vsak zase. Nova Evropa je enoten organ, pri čemer človekove pravico niso le cilj, ampak sredstvo za doseganje geopolitičnih ciljev.
Ti cilji so preprosti: močno evropsko politično središče, Evropski parlament s pristojnostjo odločanja, skupna odgovornost držav članic v zvezi z diplomatskimi razpravami in varstvom človekovih pravic, pri čemer naj bi Evropska komisija to nalogo usklajevala, bolj politične in manj birokratske delegacije Evropske komisije v tretjih državah, izvajanje pritiska na Svetovno trgovinsko organizacijo v zvezi s preučevanjem demokratičnega dostojanstva njenih članov, spodbujanje enakih organizacijskih struktur, kot jih ima Unija, krepitev dialoga z Afriško unijo, skupnostjo narodov Južne Amerike in drugimi regionalnimi skupinami, izvajanje pritiska v zvezi z reformo Združenih narodov, pri čemer naj bi imela Evropska unija ključno vlogo, ter oblikovanje notranje strategije proti odvisnosti, ki temelji na enotni energetski politiki in dosledni obrambni politiki.
Gospe in gospodje, potrebujemo korenito spremembo politike na področju človekovih pravic.
Vural Öger
(DE) Gospod predsednik, današnja razprava o morebitnih sankcijah proti Rusiji zaradi sporov na Kavkazu ponovno dokazuje, kako neodgovorno včasih ravnamo s sankcijami. Legitimnost sankcij kot vsesplošen in nepristranski instrument je sporna, pri čemer ni jasno, kdaj in kako je zagotovljena njihova učinkovitost.
Zelo pomembno je pravilno oceniti učinkovitost sankcij EU. Te sankcije ne smejo biti usmerjene proti napačnim ljudem, zato jih je treba prilagoditi. Te sankcije morajo biti usmerjene proti zatiralnim režimom. Kljub vsemu prizadevanju so merila za oceno še vedno osrednje vprašanje. Kdaj sankcije dejansko prispevajo k spremembi ravnanja? Namesto uvedbe začasnih ukrepov podpiram oblikovanje strategije EU, ki bi prispevala k skladni in trajnostni politiki sankcij. Vendar bi bilo treba v tem parlamentu doseči soglasje glede optimalnih pogojev uporabe teh sankcij. Zaenkrat na področju sankcij nimamo še nobene učinkovite strategije.
Vendar je to poročilo korak v pravo smer. Evropski parlament je trenutno najpomembnejši zagovornik človekovih pravic. Sankcije EU ne smejo biti nasilen politični instrument, ampak morajo ščititi interes državljanov. Sankcije, ki kaznujejo civilno prebivalstvo, imajo nasprotni učinek in ne dosežejo dejanskega cilja.
Ramona Nicole Mănescu
(RO) Sankcije so eden od instrumentov, ki jih lahko Unija uporabi pri izvajanju politike na področju človekovih pravic.
Kljub temu pomanjkanje študije v zvezi z učinkom politike sankcij Evropske unije ovira oceno dejanskih učinkov in učinkovitosti te politike, kar posledično kaže na pomanjkanje preglednosti, skladnosti in celo legitimnosti sankcij Skupnosti.
Brez enotnosti Evropske unije na področju skupne varnostne politike ne moremo uvesti učinkovitih in sistematičnih sankcij Skupnosti. Gospod predsednik, obžalovanja vredno je, da Unija in države članice sankcij niso uporabljale sistematično, zato menim, da je treba oblikovati skladno strategijo za politiko sankcij, s katero bi zagotovili spoštovanje človekovih pravic ter ki bi upoštevala že podpisane sporazume in klavzule, preprečevala uporabo dvojnih meril ter prispevala k povečanju verodostojnosti Unije.
Čestitam gospe Flautre za to poročilo.
Genowefa Grabowska
(PL) Gospod predsednik, v mednarodnem pravu obstaja latinsko načelo, tj. "par in parem non habet imperium". To pomeni, da država ne more obsoditi druge države ali uvesti sankcije proti njej, vendar je vse to preteklost. Mednarodna družba se je z uporabo razuma korenito spremenila. Primitivne sankcije, ki so jih države nekdaj uporabljale druga proti drugi po biblijskem načelu maščevanja iz stare zaveze, tj. "oko za oko, zob za zob", je nadomestil odličen mehanizem kolektivnih in organiziranih sankcij, pri čemer se na podlagi postopkov odloča o tem, kdo lahko ta mehanizem uporabi ter kdaj in kako. Veseli me, da si Evropska unija prizadeva za izboljšanje mehanizma za uporabo sankcij, ki bi upošteval razmere in stopnjo kršitve.
Poudarjam dve točki. Podpiram modro, pametno in razumno uporabo sankcij, vendar nasprotujem tako imenovanim preventivnim sankcijam. Menim, da preventivne sankcije predstavljajo zlorabo. Drugič, pozivam k večjemu upoštevanju družbe in naših državljanov, ki jih je treba obvestiti, da sankcije niso primitivna kazen, ampak smiseln in ustrezen odziv na resno kršitev zakonodaje, ter da prispevajo k varstvu demokracije.
Reinhard Rack
(DE) Gospod predsednik, gospa komisarka, izpostavljam točko, ki so jo omenili številni poslanci. Sankcije ne smejo biti usmerjene proti napačnim ljudem. Zlasti ne smejo škoditi najrevnejšim ljudem. V zvezi s tem smo že dosegli napredek, vendar si je treba za to prizadevati še naprej. V preteklosti smo večkrat bili priča pokvarjenim režimom, ki zaničujejo človekove pravice ter ki zelo pogosto javna sredstva pretvarjajo v zasebni kapital in ga nato hranijo na bančnih računih, dokler ga nekdo od članov režima ne prevzame in uporabi.
Zato si je treba v skladu s pristopom, ki smo ga vzpostavili v okviru mednarodnega kazenskega sodišča, prizadevati za sodelovanje na mednarodni ravni. V zvezi s tem ima lahko Evropska unija pomembno vlogo, saj mora zagotoviti, da rezultati te politike niso usmerjeni proti napačnim ljudem.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gospod predsednik, čestitam gospe Flautre za njeno odlično in uravnoteženo poročilo. Izpostavljam tri primere, v katerih Evropska unija uporablja dvojna merila. Prvič, dvojna merila uporabljamo takrat, kadar obravnavamo dve majhni državi, pri čemer nam ena nasprotuje in je sovražna, medtem ko je druga proevropska in prozahodna. Drugič, dvojnim merilom smo lahko priča v odnosih med majhnimi državami in velesilami, kot sta Rusija in Kitajska, kajti v tem primeru imajo pomembno vlogo interesi. Tretjič, dvojna merila ogrožajo našo verodostojnost in upravičenost do tega, da v zvezi s človekovimi pravicami in pravicami manjšin kritiziramo tretje države, medtem ko v nekaterih državah Unije, kot sta na primer dve baltski državi, več sto tisoč ljudi nima državljanstva ali medtem ko ustava ene od velesil Evropske unije še vedno ne priznava regionalnih jezikov. Hvala za vašo pozornost.
Zsolt László Becsey
(HU) Gospod predsednik, tudi jaz izpostavljam dvojna merila in nedoslednost, pri čemer gospo Flautre opozarjam na odstavek 22, ki zadeva posredovanje poročil držav ter zakonitost sankcij ali politike sankcij. Ta parlament se je septembra 2004 odločil, da odpošlje misijo za ugotavljanje dejstev v Vojvodino, v severni del Srbije, kjer iz zgodovinskih razlogov živi veliko Madžarov, Romunov in Nemcev, zato je to območje zelo pomembno v zvezi s človekovimi pravicami in tudi s solidarnostjo. Preučili smo tamkajšnje resne razmere v zvezi s človekovimi pravicami. V skladu s to odločitvijo naj bi pododbor za človekove pravice izvedel preiskavo v zvezi s temi razmerami. Vendar se to tudi po treh letih in pol še ni zgodilo. Zato pozivam pododbor, da v skladu z odločitvijo izvede preiskavo v zvezi s temi resnimi razmerami, kajti le tako bo lahko Parlament opozoril Svet in Komisijo na dejanske razmere ter prevzel vlogo v okviru politike sankcij.
Jean-Pierre Jouyet
predsedujoči Svetu. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, za začetek se odzivam na pripombe gospe Flautre in gospoda Romeve i Ruede ter tistih, ki so poudarjali potrebo po izvedbi ocene sankcij in učinka. Menim, da je to zelo pomembno, pri čemer je Svet tako kot Parlament zaskrbljen glede zmogljivosti sprejemanja odločitev o sankcijah in posodabljanja teh odločitev na podlagi najboljših razpoložljivih informacij. Veljavni ukrepi se vedno znova ocenijo na podlagi ocen učinka, pri čemer si Svet prizadeva, da bi njegove odločitve čim večkrat temeljile na poročilih vodij misije v državi, ki so v najboljšem položaju, da ocenijo učinkovitost teh ukrepov.
Poleg tega je Svet dosegel znaten napredek v zvezi s posvetovanji z lokalnimi in mednarodnimi nevladnimi organizacijami, pri čemer je Parlament danes dokazal, da ima zelo pomembno vlogo pri tej oceni.
Vendar je res tudi to, da so sankcije instrument, ki mora ohraniti svojo politično naravo. Jasno in odgovorno poudarjam, da res potrebujemo strategijo za metodologijo, vendar se pri tem ne smemo omejiti ali dovoliti, da se ta postopek samodejno odvija, zato si bodo naše ocene vedno različne. Ob upoštevanju zelo izpopolnjenega govora gospe Koppe poudarjam, da bodo sankcije še naprej le politični instrument. Vendar sankcije niso edini instrument za spodbujanje človekovih pravic. Poznamo še dva druga instrumenta, ki sicer manj zaznamujeta države, proti katerim sta usmerjena, vendar prav tako predstavljata orodje za spodbujanje človekovih pravic, in sicer so to pogoji, ki jih določata politika širitve v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega postopka z Balkanom in sosedska politika, ter klavzule o človekovih pravicah iz vseh sporazumov, ki jih Evropska unija sklepa s tretjimi državami ali skupinami držav ter katerih izvajanje se lahko v primeru kršitev odloži.
Gospe Koppi zagotavljam, da se v zvezi s farmacevtskimi izdelki ne izvaja embargo, ampak sistem nadzora v primerih dvojne uporabe teh izdelkov, pri čemer se v takšnem primeru ne smejo širiti. Svet se strinja z večino poslancev, da sankcije ne smejo vplivati na civilno prebivalstvo.
Tudi gospod Cappato in gospod Gawronski sta izpostavila pomembno vprašanje, ki so ga nato omenili številni drugi govorniki, tj. vprašanje okoljske škode. Okoljska škoda zaenkrat še ni vključena med cilje skupne zunanje in varnostne politike, zato je res, da s tega vidika ni upoštevana, pri čemer bi bilo treba preučiti možnost vključitve okoljske škode v primerih, kadar ogroža mednarodno varnost ali človekove pravice. V zvezi s tem je treba začeti razpravo. Poleg tega poudarjam gospodu Cappatu, da je Evropska unija v omenjenih primerih že uporabila energetske sankcije, in sicer v različnih okoliščinah.
Izpostavljam še nekatere nedavne dogodke, ki so jih omenili številni poslanci. V zvezi z vojno med Rusijo in Gruzijo jasno poudarjam, da sankcije ne morejo doseči svojega cilja, če se bodo zaradi tega prekinili vsi stiki z zadevno državo, tj. Rusijo. Poleg tega moramo preučiti, ali bi bila uvedba sankcij v tem primeru v interesu Gruzije. Vse poslance pozivam, da to preučijo.
Poleg tega izpostavljam vprašanje meril uspešnosti. To vprašanje je omenila gospa Saks. To je zelo pomembno vprašanje, zlasti v zvezi z Uzbekistanom, o čemer sem se tudi sam prepričal, ko sem se v tej državi udeležil konference o Osrednji Aziji in prisotnosti Evropske unije v Osrednji Aziji. Tam sem tudi spoznal gospo Tadjibaevo, nekdanjo politično zapornico, pri čemer upamo, da se bo njeno zdravje izboljšalo in da bo deležna ustrezne nege, vendar sem se poleg tega prepričal, da je z dobro politiko meril uspešnosti mogoče doseči napredek in da si organi prizadevajo za celovitejše izpolnjevanje meril, ki jih določa Evropska unija. Uzbekistan bomo ponovno obiskali oktobra.
Tiste, ki so izpostavili vprašanje v zvezi s Kubo, opozarjam, da so bile sankcije proti Kubi preklicane junija 2008, vendar to še ne pomeni, da lahko prenehamo z natančnim spremljanjem tamkajšnjih razmer v zvezi s človekovimi pravicami.
To so bile točke, ki sem jih želel pojasniti na koncu te zelo temeljite in pestre razprave, ki dokazuje, kako pomembno je sodelovanje Parlamenta.
Benita Ferrero-Waldner
komisarka. - Gospod predsednik, menim, da je to bila zelo koristna razprava, ki je poudarila številna zelo pomembna vprašanja, ki jih moramo upoštevati pri morebitni uvedbi sankcij, kajti sankcije so le eno od orodij naše zunanje politike. Te sankcije je treba po temeljitem razmisleku vedno uporabiti skupaj z vsemi drugimi orodji, vključno z razvojnim delom ali politično in gospodarsko reformo v tretjih državah. Z vsemi temi orodji želimo izpolniti le en cilj, tj. spoštovanje in spodbujanje človekovih pravic.
Poročilo gospe Flautre jasno dokazuje, da moramo še bolj izboljšati ta instrument ter zagotoviti, da je naš sistem sankcij v celoti v skladu z mednarodnim pravom in da ne krši temeljnih človekovih pravic, ki jih vsi zagovarjamo. Menim, da naša sodišča znatno prispevajo k razvoju našega sistema sankcij ter hkrati varujejo temeljna načela, kot sta pravna država in pravični postopek, pri čemer je Sodišče Evropskih skupnosti danes to ponovno dokazalo. Poleg tega menim, da moramo spodbujati človekove pravice in preprečiti, da bi gospodarske ali katere koli druge sankcije škodile širšemu prebivalstvu.
To je zelo pomembno. Zato ponovno poudarjam, da moramo sankcije usmeriti proti tistim, ki so odgovorni za kršitve človekovih pravic, ter se odločiti na primer za zamrznitev bančnih računov ali prepoved izdaje vizumov, kot je povedal gospod Rack, s čimer bi omejili ugodnosti teh voditeljev ali tistih, ki so odgovorni za kršitve človekovih pravic.
Poleg tega so številni poslanci, vključno z gospo Flautre, pozivali k ustrezni oceni sankcij EU ter predlagali oblikovanje posebne metodologije. Mislim, da je delo, ki v zvezi s tem poteka v Svetu in ki ga tudi podpiram, na kratko omenil že gospod Jean-Pierre Jouyet, pri čemer menim, da se moramo na podlagi predhodne ocene nekoliko izboljšati, preden se odločimo za uvedbo sankcij. V zvezi s tem lahko ponovno ponudim storitve naših delegacij, ki delujejo na samem kraju in se zato najbolj zavedajo razmer v posameznih državah, pri čemer so prispevki civilne družbe in organizacij za človekove pravice v teh državah seveda zelo koristni.
V zvezi s skladnostjo poudarjam, da so sankcije pomembno orodje, vendar jih je treba pri našem razvojnem delu dopolniti s proaktivnim pristopom, ki vključuje podporo za institucije za človekove pravice, politično reformo in spodbujanje civilne družbe. Dober primer tega je Burma. Sankcije, ki se tam izvajajo, hkrati zagotavljajo možnost sodelovanja z nevladnimi organizacijami in organizacijami za človekove pravice. Menim, da je to pomemben korak naprej.
Hélène Flautre
poročevalka. - (FR) Gospod predsednik, veseli me, da je bila ta razprava izvedena in da so lahko vsi izrazili svoje mnenje, vključno z gospodom predsedujočim Svetu in gospo komisarko.
Menim, da bo ta razprava prispevala k oblikovanju neke vrste skupne filozofije. Številni poslanci so pozivali k doslednejši in verodostojnejši politiki, ki ne uporablja dvojnih meril, pri čemer se mi zdi, da si je treba v zvezi s temi vprašanji prizadevati še naprej. Pri pisanju tega poročila sem se iz pogovorov z različnimi ljudmi veliko naučila. Resnično menim, da je treba še veliko storiti ter da mora prihodnje delo temeljiti na celoviti in izčrpni oceni trenutne politike sankcij, s čimer bi se izognili spornim vprašanjem, na katera mediji takoj postanejo pozorni, tako kot v primeru Rusije. Zato potrebujemo zelo zanesljivo filozofijo ter soglasje v zvezi z našimi postopki in politiko.
Menim, da za to ni potrebna uporaba tehničnega znanja kot nadomestila za občutljive politične odločitve, ampak da je treba zagotoviti, da občutljive politične odločitve čim bolj temeljijo na objektivnih informacij, pri čemer v zvezi s tem ponovno poudarjam vprašanje omrežja strokovnjakov. Politiko sankcij je treba izvajati v celoti ter pri tem spoštovati to, kar je večina poslancev označila kot "popolnoma objektivna merila uspešnosti", ki nam omogočajo oceno dejanske učinkovitosti sankcij.
Menim, da zelo napredujemo. Nekatere točke je treba še pojasniti, kar ste najbrž vsi sklepali iz številnih govorov, pri čemer sem se zaradi teh točk tudi vzdržala glasovanja v odboru za zunanje zadeve. Gospe in gospodje, menim, da ne smemo popuščati glede zahtev po celovitem spoštovanju človekovih pravic in mednarodnega prava v zvezi s pripravo črnih seznamov ter uvrščanjem ljudi na te sezname ali črtanjem z njih. Sodba Sodišča Evropskih skupnosti, ki jo je pravkar omenil gospod Jouyet, nas pri tem v celoti podpira.
Gospe in gospodje, pozivam vas, da sprejmete to poročilo, ki sicer ni odlično, vendar je zelo pošteno, na kar smo lahko ponosni, pri čemer bo to poročilo predstavljalo dobro delovno orodje.
Predsednik
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 4. septembra 2008.
Pisne izjave (člen 142)
Desislav Chukolov  
v pisni obliki. - (BG) Gospod Pöttering, gospa Flautre, v določenem trenutku vaše politične kariere vas je večina že bila v opoziciji. Izkušnje imate s tem, da vršilci dolžnosti z vami ravnajo, kot da ne obstajate, medtem ko jih vi obtožujete kraje in sumljivih poslov. Vendar so v Bolgariji trenutno na oblasti dediči teroristov in fašistov.
To so stranke, ki predstavljajo tristransko koalicijo v Bolgariji, in sicer Bolgarska socialistična stranka (BSP), katere brezbožni člani so bombardirali cerkve, da bi naredili vtis na kominterno, Narodno gibanje Simeona II. (SNM), dediča Borisa III., ki je Bolgarijo vključil v drugo svetovno vojno in bil Hitlerjev privrženec, ter protiustavna muslimanska stranka Gibanje za pravice in svoboščine (MRF), sestavljena iz teroristov, ki so še pred približno dvajsetimi leti razstreljevali vlake, polne mater z otroki.
Ti vršilci dolžnosti so 30. julija 2008 pretepli mojega kolega Dimitarja Stoyanova. Zdravstveni pregled je pokazal, da je od nasilnežev v policijskih uniformah utrpel 34 poškodb.
Ob upoštevanju učinkovite politike EU za uporabo sankcij v primerih resne kršitve človekovih pravic, o čemer govorite v svojem poročilu, odločno pozivam vse poslance tega parlamenta, da izrazijo svoje mnenje o tem dogodku, ki je sramoten za nas vse, in strogo obsodijo vladajočo mafijo v moji državi.
Urszula Gacek  
v pisni obliki. - Kazenski pravosodni sistem storilca kaznuje, odvrača od kaznivih dejanj in prispeva k njegovi resocializaciji. Sankcije imajo na splošno enak namen. Naši kazenski pravosodni sistemi storilce sicer kaznujejo, vendar je uspešnost teh sistemov pri odvračanju in resocializaciji sporna. Tudi sankcije imajo pogosto omejen učinek v zvezi z odvračanjem in rehabilitacijo držav, ki kršijo mednarodno pravo in človekove pravice.
Raziskave glede učinkovitosti več kot 100 primerov gospodarskih sankcij od prve svetovne vojne so pokazale, da so te sankcije najuspešnejše takrat, kadar so spremembe, ki jih zahtevamo, skromne, kadar velike in močne države ali skupine držav ukrepajo proti šibkejši državi, kadar je ciljna država dejansko odvisna od trgovine z državami, ki uvajajo sankcije, kadar se sankcije uvedejo hitro ter kadar je škoda za tiste, ki uvajajo sankcije, omejena.
Sankcije EU morajo biti natančne in ne smejo biti usmerjene proti napačnim ljudem. Ukrepi, ki jih je treba preučiti, vključujejo zamrznitev finančnih sredstev, prepoved transakcij, omejitve naložb, trgovine s posameznim blagom in gibanja ter omejitve na področju diplomacije, kulture in športa.
Pomembno je, da EU pregleda svojo politiko sankcij, s čimer bi dosegla želene spremembe v državah kršiteljicah in zagotovila lastno verodostojnost.
Bruno Gollnisch  
v pisni obliki. - (FR) Evropski parlament, ki se pretvarja, da ima vlogo ZN, trdi, da poskuša vzpostaviti spoštovanje človekovih pravic po vsem svetu. Vendar bi bilo bolje, da najprej uredi svoje zadeve.
V Franciji, Belgiji, Nemčiji in Avstriji je na tisoče državljanov, vključno z akademiki, publicisti, in demokratično izvoljenimi predstavniki, obsojenih, uničenih, odpuščenih, zaprtih ter obtoženih rasizma zaradi kritiziranja priseljevanja, ksenofobije zaradi zagovarjanja zakonite nacionalne prednosti, revizionizma zaradi kritiziranja "uradnih", vendar spreminjajočih se resnic sodobne zgodovine, ter homofobije zaradi izražanja zakonite prednosti naravnim družinam, ki so edine sposobne imeti otroke.
Žrtve tega političnega in sodnega pregona so tudi odvetniki. V Nemčiji je bila Sylvia Stolz aretirana, ker je na sodišču zagovarjala stališča svoje stranke. V Franciji se je svet pariške odvetniške zbornice osramotil s tem, ko je upokojenemu odvetniku Ericu Delcroixu zavrnil častno članstvo.
Sodniki, kot so Estoup v Versaillesu, Schir v Lyonu in Cotte v Parizu, si prizadevajo za obsežno uporabo teh samovoljnih zakonov ter s tem zanemarjajo vsa načela, ki varujejo svobodo. Vendar najhujše je to, da nekateri od tistih, ki so odgovorni za to zakonodajo, ki uničuje svobodo, sedijo v tem parlamentu. Prav te poslance je treba najprej obsoditi.
Tunne Kelam  
v pisni obliki. - Evropska unija temelji na vrednotah, kot sta demokracija in spoštovanje človekovih pravic. Varstvo in zagovarjanje teh vrednot je bistvo katere koli politike Evropske unije.
Človekove pravice so bile vključene v zunanjo politiko EU. Kljub temu EU prepogosto ni enotnega mnenja, zato se ne more hitro in učinkovito odzvati na množične kršitve človekovih pravic.
Sankcije so del politike na področju človekovih pravic, vendar se ne uporabljajo enakopravno. EU si ne sme zatiskati oči in delati izjem za velike države, kot sta Rusija in Kitajska, ki dejansko trguje s človekovimi pravicami v zameno za gospodarske koristi.
V primerih stalnih kršitev človekovih pravic je treba natančno preučiti gospodarske odnose s tretjimi državami ter se na te kršitve odzvati s sankcijami in zamrznitvijo nadaljnjih pogajanj.
Zato odločno pozivam Komisijo in Svet k odločnemu, enotnemu in močnemu odzivu. Poleg tega pozivam EU k enakopravni uporabi politike na področju človekovih pravic in uvedbi sankcij proti kateri koli državi, za katero so dokazane množične kršitve človekovih pravic.
Eija-Riitta Korhola  
v pisni obliki. - (FI) Gospod predsednik, zahvaljujem se poročevalki gospe Flautre za uravnoteženo in spoštovanja vredno poročilo, v katerem upravičeno in ustrezno vztraja pri ponovni oceni in raziskavah sankcij EU kot delu širše politike na področju človekovih pravic. Brez informacij na podlagi obsežnih raziskav zaman razpravljamo o učinkovitosti ali neučinkovitosti sankcij.
Sankcije so lahko v okviru politike na področju človekovih pravic pomembne z dveh vidikov. Na eni strani posredujejo pomembno moralno sporočilo Evropske skupnosti v zvezi z vrednotami. Na drugi strani lahko imajo znaten učinek na razvoj ciljne države. Oba vidika sta vsekakor imela pomembno vlogo v primerih, v katerih so bili doseženi dejanski trajni rezultati, na primer pri odpravi politike apartheida v Južni Afriki.
Vendar je očitno tudi to, da zgolj s sankcijami takšnih rezultatov ni mogoče doseči. Trajne spremembe političnih razmer in razmer v zvezi s človekovimi pravicami v posamezni državi zahtevajo usklajeno in celovito uporabo instrumentov politike na področju človekovih pravic. Parlament je že prej poudarjal, kako pomembna je učinkovitejša politika na področju človekovih pravic.
Da bi preprečili trpljenje ljudi, moramo preučiti možnost natančnejših sankcij, usmerjenih zlasti proti voditeljem držav in skupinam, ki kršijo človekove pravice. Zlasti se moramo izogibati omejevalnim ukrepom, ki onemogočajo rast malih in srednjih podjetij.
V zvezi s tem poudarjam vprašanje uporabe meril za uvedbo sankcij. Obžalovanja vredno je, da se sankcije prepogosto ocenjujejo glede na njihovo ustreznost v zvezi s poslovnimi interesi Unije.
